РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2017Справа №910/15228/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КПП Центр"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 27823,31 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін:

від позивача не з'явились

від відповідача не з'явились

В судовому засіданні 09.11.2017, в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "КПП Центр" до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором поставки № 511632 від 09.01.2015 в сумі 36813,29 грн., з яких: 26570,99 грн. основний борг, 2955,57 грн. пеня, 5314,19 грн. штраф, 1575,07 грн. інфляційні втрати, 397,47 грн. 3 % річних.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов'язання за укладеним між сторонами спору договором поставки № 511632 від 09.01.2015, у вигляді порушення строків оплати за вказаним договором, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача з урахуванням штрафних санкцій.

Ухвалою суду від 14.09.2017 порушено провадження у справі № 910/15228/17, розгляд останньої призначено на 05.10.2017.

Сторони в судове засідання 05.10.2017 не з'явились, явку уповноважених представників не забезпечили, вимог ухвали про порушення провадження у справі не виконали, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою суду від 05.10.2017 розгляд справи відкладено на 09.11.2017.

Через загальний відділ діловодства суду 23.10.2017 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника; документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі та заява про зменшення позовних вимог, у якій він просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості у розмірі 27823,31 грн, з яких: сума основного боргу - 17581,01 грн, пеня - 2955,57 грн, штраф - 5314,19 грн, втрати від інфляції - 1575,07 грн, 3% річних - 397,47 грн.

У відповідності до статті 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Вищезазначена заява, за своєю правовою природою являється заявою про зменшення розміру позовних вимог і була подана до прийняття рішення у справі, а тому приймається судом до розгляду, позовні вимоги розглядаються з урахування заяви про зменшення позовних вимог.

В судове засідання 09.11.2017 представники сторін не з'явились, про дату та час судового розгляду були повідомлені належним чином. Відповідач причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача в судові засідання не з'являвся, копії ухвал суду ним отримувались, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відповідач не скористався своїм правом, забезпеченим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, відзив суду не надав.

Відповідно до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "КПП Центр" (постачальник), Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (покупець) укладено договір поставки № 541632 від 09.01.2015 відповідно до п. 1.1, 1.2, 2.2 якого постачальник зобов'язується передати у власність Покупця товар, а Покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених цим Договором. Предметом Договору є поставка запасних частин до транспортних засобів, далі за текстом „Товар", за погодженою кількістю, асортиментом та ціною, згідно виставленого рахунку-фактури Постачальника. Кількість фактично переданого товару вказується у видатковій накладній, що видається на кожну партію товару.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.3 договору строк поставки товару становить 7 днів з дати отримання замовлення. Передача товару оформлюється видатковою накладною, в якій зазначається найменування (асортимент) товару, його кількість, ціна та загальна вартість.

Загальна сума Договору визначається за сумою всіх видаткових накладних, виданих Постачальником. Назва, асортимент та ціни за кожну окрему одиницю товару, а також загальна ціна товару вказуються у видатковій накладній, яка є невід'ємною частиною даного Договору. Оплата Товару здійснюється Покупцем на основі даного Договору і видаткових накладних до нього шляхом безготівкового перерахунку коштів на рахунок Постачальника чи шляхом внесення готівки в касу Постачальника. Покупець здійснює стовідсоткову передоплату за товар. Моментом отримання Товару вважається момент підписання представником покупця видаткової накладної на проданий Товар чи здачі товару перевізникові або організації зв'язку для доставки покупцеві (кур'єрським фірмам) в порядку п.2 статті 664 Цивільного кодексу України (пункт 5.1, 5.2, 5.5, 5.9 Договору).

Даний Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до 31 грудня 2015 року. У випадку якщо за 15 календарних днів до закінчення терміну дії Договору від жодної із сторін не надійшло письмове повідомлення про його розірвання, Договір вважається пролонгованим на кожен наступний календарний рік (п. 10.1, 10.2 договору).

Позивач надав до матеріалів справи видаткові накладні, підписані та скріплені печатками обох контрагентів на підтвердження факту поставки позивачем відповідачу товару за договором № 511632 від 09.01.2015: № FTM00013628/17 від 17.02.2017 на суму 8989,98 грн, сплатити до 03.03.2017; № FTM00013623/17 від 17.02.2017 на суму 7454,02 грн, сплатити до 03.03.2017; № FTM00013614/17 від 17.02.2017 на суму 10126,99 грн, сплатити до 03.03.2017. Загальна вартість поставленого згідно вищезазначених видаткових накладних товару становить 26570,99 грн.

Крім того, до матеріалів справи надано акти прийому-передачі товарів, підписані та скріплені печатками обох контрагентів на підтвердження факту отримання відповідачем товару від позивача: № FTM00013628/17 від 17.02.2017 на суму 8989,98 грн; № FTM00013623/17 від 17.02.2017 на суму 7454,02 грн; № FTM00013614/17 від 17.02.2017 на суму 10126,99 грн. Загальна вартість отриманого згідно актів товару становить 26570,99 грн.

Відповідач частково оплатив вартість товару, що підтверджується випискою з рахунку від 27.09.2017 на суму 4000,00 грн та випискою з рахунку від 18.08.2017 на суму 4989,98 грн. Загальна сума сплачена відповідачем становить 8989,98 грн, в зв'язку з чим сума заборгованості за поставлений товар складає 17581,01 грн.

Позивач звернувся до відповідача з претензією від 30.05.2017 № 175, в якій просив оплати вартість поставленого за договором товару.

Відповідач відповіді на претензію не надав, суму заборгованості у повному обсязі не сплатив.

Судом встановлено, що сума заборгованості відповідача перед позивачем за поставлений товар становить 17581,01 грн.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Виходячи із змісту правовідносин, останні є відносинами з поставки (купівлі-продажу), тому, права і обов'язки сторін підпадають під регулювання загальних положень про договір купівлі-продажу.

Згідно з ч. 1-2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно зі ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

У ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України унормовано, що у разі якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Положеннями ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договором передбачено 100% попередню оплату товару, який поставляється відповідачу. У видаткових накладних, складених позивачем, вказано, що оплата товару має бути здійснена в строк до 03.03.2017, тобто надано відстрочення сплати товару до зазначеної дати. Проте у визначений позивачем строк, отриманий відповідачем товар оплачений не був у поновному обсязі, в зв'язку з чим на момент розгляду справи утворилась заборгованість у розмірі 17581,01 грн., яка підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

Щодо вимог про стягнення з відповідача пені у розмірі 2955,57 грн., 3% річних у розмірі 397,47 грн., втрат від інфляції у розмірі 1575,07 грн, штрафу у розмірі 5314,19 грн.

При здійсненні розрахунку штрафних санкцій, втрат від інфляції та 3% річних позивач визначив строк прострочення зобов'язання з наступного дня після фактичної передачі товару покупцю згідно видаткових накладних (з 17.02.2017). Проте, як зазначено вище, у видаткових накладних позивач самостійно визначив інший від дати поставки строк оплати товару, а саме до 03.03.2017. Отже, відповідач є таким, що прострочив виконання своїх грошових зобов'язань з оплати отриманого товару з 03.03.2017.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачено господарсько-правову відповідальність учасників господарських відносин, яку останні несуть за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Господарськими санкціями ст. 217 Господарського кодексу України визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, як-то відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Штрафні санкції визначаються ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України як господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Поряд з цим, ст. 549 Цивільного кодексу України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У випадку порушення строків оплати товару, встановлених умовами цього Договору, Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несвоєчасно оплаченого товару за кожний день прострочення до моменту закінчення такого прострочення, а у випадку, коли прострочення триває - до моменту звернення Постачальника до суду. У випадку прострочення оплати поставленого товару понад 30 календарних днів Покупець окрім пені сплачує Постачальнику штраф у розмірі 20 % від вартості неоплаченого товару. (пункт 6.1, 6.3 Договору).

Суд здійснив перерахунок пені за період з 03.03.2017 по 18.08.2017.

Згідно перерахунку суду сума пені більша, ніж та, що заявлена позивачем до стягнення. Суд наділений повноваженнями виходити за межі позовних вимог, якщо про це є клопотання заінтересованої сторони. Позивач з відповідним клопотанням до суду не звертався. Сума пені підлягає стягненню у розмірі, визначеному позивачем - 2955,57 грн.

Відповідач прострочив виконання свого грошового зобов'язання за договором понад 30 календарних днів, в зв'язку з чим з нього підлягає стягненню сума штрафу, передбаченого п. 6.3 договору у розмірі 5314,19 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд здійснив розрахунок втрат від інфляції за період з 03.03.2017 по 18.08.2017, згідно якого сума, що підлягає стягненню з відповідача становить 1546,92 грн.

Суд здійснив розрахунок 3% річних за період з 03.03.2017 по 18.08.2017, згідно якого сума, що підлягає стягненню з відповідача становить 368,67 грн.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується і відповідача, який повинен був довести належними засобами доказування факт відсутності порушення зобов'язання.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

На підставі ст.. 49 ГПК України, судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволених вимог.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (03150, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КПП Центр" (81500, Львівська область, Городоцький район, с. Черляни, вул. Польова, буд. 97; ідентифікаційний код: 38169102) суму боргу у розмірі 17581 (сімнадцять тисяч п'ятсот вісімдесят одну) грн. 01 коп., пеню в сумі 2955 (дві тисячі дев'ятсот п'ятдесят п'ять) грн. 57 коп., 3 % річних в сумі 368 (триста шістдесят вісім) грн. 67 коп.; витрати від інфляції у розмірі 1546 (дну тисячу п'ятсот сорок шість) грн. 92 коп.; штраф у розмірі 5314 (п'ять тисяч триста чотирнадцять) грн. 19 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 1596 (одну тисяча п'ятсот дев'яносто шість) грн. 73 коп.

3. В задоволенні решти вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 14.11.2017 року

Суддя І.В.Усатенко