ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2017 р. Справа № 7/25

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Здоровко Л.М., суддя Плахов О.В.,

при секретарі Євтушенко Є.В.,

за участю представників:

від апелянта - Крат А.В. - за довіреністю від 15.02.2017р. № 10-74/1951,

від кредиторів - не з'явились,

ліквідатор - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вх.№ 2760 П/2) на ухвалу господарського суду Полтавської області від "22" серпня 2017 р. у справі № 7/25,

за заявою Закритого акціонерного товариства "Укренергосоюз", м.Київ,

до Відкритого акціонерного товариства „Полтавський завод газорозрядних ламп", м.Полтава,

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 22.08.2017р. у справі №7/25 (суддя Іванко Л.А.) визнано грошові вимоги:

- Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів в розмірі 9254,96 грн. (вимоги четвертої черги);

- Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 в розмірі 265218,89 грн. (вимоги першої черги) та 3200 грн. судового збору (вимоги першої черги);

- Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в розмірі 1639,96 грн. (вимоги другої черги);

- ОСОБА_4 в розмірі 76700 грн. (вимоги першої черги);

- Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 в розмірі 65241, 94 грн. (вимоги першої черги);

- ОСОБА_6 в розмірі 46167,67 грн. (вимоги першої черги);

- Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області в розмірі 44313551,6 грн. (вимоги другої черги);

- Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області в розмірі 4078285,19 грн. основного боргу (вимоги третьої черги), 573414,94 грн. пені (вимоги шостої черги) та 3200, 00 грн. судового збору (вимоги першої черги);

- Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Полтаві в розмірі 7131903,45 грн. (вимоги другої черги).

Зобов'язано ліквідатора включити зазначені грошові вимоги кредиторів до реєстру вимог кредиторів Відкритого акціонерного товариства „Полтавський завод газорозрядних ламп".

Відхилено кредиторські вимоги Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в розмірі 228722,53 грн.

Публічне акціонерне товариство "Полтаваобленерго" з ухвалою місцевого господарського суду не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати ухвалу господарського суду Полтавської області від 22.08.2017р. у справі № 7/25 повністю та прийняти нове рішення, яким повністю визнати поточні кредиторські вимоги ПАТ "Полтаваобленерго" до Відкритого акціонерного товариства "Полтавський завод газорозрядних ламп" у сумі 228722,53 грн.

В обґрунтування підстав поданої апеляційної скарги кредитор з посиланням на положення ст.ст. 256, 261 Цивільного кодексу України та ст.ст. 1, 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" вказує, що положенням Закону встановлено юридично значущу дію (відкриття ліквідаційної процедури), з якою пов'язана можливість звернення особи до господарського суду з заявою про визнання поточних кредиторських вимог, що є свідченням безпідставності відмови господарського суду Полтавської області у справі № 7/25 у визнанні поточних кредиторських вимог ПАТ "Полтаваобленерго" до боржника у сумі 228722,53 грн. у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго" на виконання ухвали суду надано докази направлення копії апеляційної скарги кредитору Кременчуцькій філії ПАТ "Кредитпромбанк" (вх.№ 9975 від 26.09.2017р.).

У відзиві на апеляційну скаргу ліквідатор просить ухвалу господарського суду Полтавської області від 22.08.2017р. у справі № 7/25 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення (вх.№ 10048 від 29.09.2017р.), в обґрунтування якого вказує, що проточний кредитор у справі про банкрутство не позбавлений права звернутись з позовом до боржника про стягнення боргу під час процедури банкрутства до спливу позовної давності, обрахованої у загальному порядку (з дня, коли особа довідалась про порушення свого права).

На думку ліквідатора, ПАТ "Полтаваобленерго" мало право пред'явити до боржника позов про визнання кредиторської заборгованості протягом трьох років від настання строку погашення боргу, що виник на підставі невиконання умов договору № 13 від 18.01.2011р., отже, за наслідками поданого ліквідатором клопотання про застосування строку позовної давності поточні кредиторські вимоги до боржника, які виникли за період з травня 2001 року по жовтень 2005 року, підлягають відхиленню.

Також, ліквідатором подано клопотання про розгляд справи без участі представника боржника (вх.№ 10047 від 29.09.2017р.).

Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго" подано пояснення, в яких зазначає про підтвердження матеріали справи поточної кредиторської заборгованості ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" у сумі 228722,53 грн., що виникли після порушення провадження у справі № 7/25.

В судовому засіданні представник ПАТ "Полтаваобленерго" просив суд ухвалу господарського суду Полтавської області від 22.08.2017р. у справі № 7/25 скасувати в частині відхиленння кредиторських вимог Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в розмірі 228722,53 грн. та прийняти в цій частині нове рішення, яким повністю визнати поточні кредиторські вимоги ПАТ "Полтаваобленерго" до Відкритого акціонерного товариства "Полтавський завод газорозрядних ламп" у сумі 228722,53 грн.

Ліквідатор, представники кредиторів в судове засідання не з'явились, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обов'язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 Господарського процесуального кодексу України) є правом, а не обов'язком сторін, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності ліквідатора, представників кредиторів у справі за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування господарським судом Полтавської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 02.02.2001р. порушено справу про банкрутство ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" в порядку ст. 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 20.03.2001р. визнано вимоги ЗАТ "Укренергосоюз" в розмірі 363346,11 грн.; призначено розпорядника майна Матвєєва Олександра Олексійовича; зобов'язано розпорядника майна скласти реєстр вимог кредиторів та подати його на затвердження арбітражному суду в строк до 25.05.2001р.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 14.06.2001р. затверджено реєстр грошових вимог конкурсних кредиторів до боржника.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 16.07.2001р. розпочато процедуру санації ВАТ "Полтавський завод газорозрядних лам"; керуючим санацією призначено арбітражного керуючого Матлаша Володимира Миколайовича.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 18.07.2002р. затверджено план санації ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп"; визначено термін здійснення заходів по виконанню даного плану - 12 місяців з дня його затвердження.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 19.02.2015р. припинено повноваження керуючого санацією ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" арбітражного керуючого Матлаша Володимира Миколайовича; призначено керуючим санацією ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" арбітражного керуючого Болтіка Сергія Михайлова з наданням йому повноважень відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Постановою господарського суду Полтавської області від 04.05.2017р. ВАТ "Полтавський завод ГРЛ" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором призначено арбітражного керуючого Болтіка С.М.

Офіційне оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет здійснено 15.05.2017р.

Після оприлюднення повідомлення з грошовими вимогами до боржника на адресу господарського суду направлено заяву ПАТ "Полтаваобленерго" (вих.№ 10-73/8015 від 26.06.2017р.) з поточними кредиторськими вимогами в розмірі 228722,53 грн.

Відмовляючи у задоволенні зазначених позовних вимог, місцевий господарський суд з посиланням на ст.257, ч. 2 ст. 258, ч.ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України кредитором заявлено поточні вимоги до боржника в сумі 228772,53 грн., які виникли в період з травня 2001 року по жовтень 2005 року, строк позовної давності по яких сплив та ліквідатором заявлено клопотання про застосування строку позовної давності. На думку суду, кредитор ПАТ "Полтаваобленерго" зобов'язаний був пред'явити позов до боржника протягом трьох років від дати порушення останнім строку погашення боргу згідно умов договору № 13 від 18.01.2001р.

Згідно з приписами статті 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

В силу п. 1-1 Прикінцевих положень Закону про банкрутство в редакції Закону від 22.12.2011 №4212-VІ, який набрав чинності 19.01.2013, положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Отже, враховуючи, що постанову про визнання боржника банкрутом винесено господарським судом 04.05.2017р. (тобто після набрання чинності Законом про банкрутством в редакції від 22.12.2011р. №4212-VІ), колегія суддів зазначає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Закону в редакції, чинній з 19.01.2013р.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону про банкрутство, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Положеннями ст. 1 Закону про банкрутство визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника.

Конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Як зазначає апелянт, ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" неналежно виконувало умови договору про постачання електричної енергії №13 в редакції від 18.01.2001 року та від 15.05.2003 року, в зв'язку з чим має перед ПАТ "Полтаваобленерго" поточну заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 228 722, 53 грн., що утворилася за період з травня 2001 року по жовтень 2005 року.

Отже, заявлені вимоги кредитора за період з 03.11.2010р. по 26.05.2011р. в розмірі 234559,36 грн є поточними, оскільки виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

На підтвердження виникнення поточної заборгованості ПАТ "Полтаваобленерго" заявником надано копію розрахунку дебіторської заборгованості за активну електричну енергію по ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" за період з 28 квітня 2001 року по 1 жовтня 2003 року в розмірі 223492,16 грн., розрахунку поточної заборгованості за активну електричну енергію по ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" згідно договору № 0013 від 15.05.2003р. в період з листопада 2004 року по жовтень 2005 року в сумі 11020,90 грн., претензії-заяви про визнання поточної заборгованості та поточним кредитором, листа-відповіді на вх.№ 79-01.5/2537 від 20.10.2003р., заяви про визнання поточним заборгованості та поточним кредитором, оборотно-сальдової відомості по рахунку 631 (розрахунки з постачальниками та підрядчиками) (а. 14-18, 20).

Відповідно до ч. 3 ст. 84 ГПК України у мотивувальній частині рішення вказуються, зокрема, обставини справи, встановлені господарським судом та докази, на підставі яких прийнято рішення.

Отже, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, а обґрунтованим визначається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону про банкрутство, яка діяла до прийняття постанови про визнання боржника банкрутом) вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Відповідно до частини 1 статті 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у банкрута не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури, строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута вважається таким, що настав; вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Грошові вимоги кредиторів до боржника повинні бути підтверджені відповідними документами, які беззаперечно підтверджують існування відповідного грошового зобов'язання боржника. Визнанню судом і включенню до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство підлягають лише дійсні вимоги кредиторів, що відповідають чинному законодавству.

Розгляд поточних грошових вимог кредиторів у ліквідаційній процедурі здійснюється господарським судом в тому ж порядку, що і конкурсних грошових вимог.

Виходячи з положень ст. ст. 14, 15 Закону про банкрутство, правомірність та обґрунтованість грошових вимог кредитора до боржника визначає суд, незалежно від того чи визнані ці вимоги боржником разом з розпорядником майна, чи ні. При цьому, обов'язок кредитора полягає у доведенні обґрунтованості своїх вимог до боржника перед судом. В силу положень ст. 14 Закону про банкрутство конкурсні кредитори одночасно з заявою про грошові вимоги до боржника зобов'язані подати до господарського суду документи, що їх підтверджують.

Обов'язок розгляду грошових вимог та надання правового аналізу поданих кредитором письмових доказів, підставам виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру та змісту, а також обов'язок встановлення розміру та моменту виникнення грошових вимог покладений на господарський суд.

Тобто, суд повинен розглянути кожну заявлену грошову вимогу, перевірити її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнати або відхилити частково чи повністю грошові вимоги кредитора.

У справі про банкрутство завдання господарського суду у ліквідаційній процедурі полягає в перевірці заявлених до боржника грошових вимог поточних кредиторів на предмет їх відповідності чинному законодавству.

При цьому, господарський суд не зв'язаний висновками боржника і розпорядника майна/керуючого санацією за результатами розгляду кредиторських вимог та вправі перевіряти законність та обґрунтованість заявлених до боржника вимоги в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.01.2001р. між ВАТ "Полтаваобленерго" в особі Полтавської філії (іменується - електропостачальна організація) та ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" (іменується - споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії №13.

15.05.2003р. між ВАТ "Полтаваобленерго" (іменоване - постачальник електричної енергії) та ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" (іменоване - споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії №13 в новій редакції, відповідно до п. 1 якого постачальник електричної енергії постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику вартість електричної енергії та здійснює інші платежі згідно умовами цього договору та додатками до договору (якщо сторони уклали такі додатки), що є невід'ємними частинами.

Додатком № 2 до договору про постачання електричної енергії від 15.05.2003р. № 13 визначено порядок розрахунків, відповідно до якого споживач до 1 числа, що передує розрахунковому періоду, здійснює платіж у сумі вартості 100% договірних величин споживання електроенергії наступного розрахункового періоду. Починаючи з дня складання "Акту про обсяги спожитої (переданої) електричної енергії" електропостачальна організація надає споживачу рахунок вартості фактично спожитої електроенергії. Остаточний розрахунок за минулий розрахунковий період здійснюється споживачем протягом 5 (10 для споживачів, які здійснюють розрахунки через свою територіально відокремлену головну організацію) днів з дня виписки рахунку.

Згідно із рішенням Загальних зборів акціонерів Відкритого акціонерного товариства "Полтаваобленерго" від 20.04.2011 року протокол №16 Публічне акціонерне товариство "Полтаваобленерго" є новим найменуванням Відкритого акціонерного товариства "Полтаваобленерго" відповідно до вимог Закону України "Про акціонерні товариства", що підтверджується витягом із Статуту ПАТ "Полтаваобленерго".

Таким чином, договірними сторонами визначено первинні документи, на підставі яких має бути визначена вартість отриманої електричної енергії, - акт про обсяги спожитої (переданої) електричної енергії та рахунок вартості фактично спожитої електроенергії.

Судова колегія зазначає, що надані до заяви про визнання поточних кредиторських вимог документи не відносяться до визначених умовами договору про постачання електричної енергії від 15.05.2003р. документів, якими підтверджується розмір та структура заявленої заборгованості банкрута за отриману електричну енергію.

В свою чергу, матеріали справи не містять первинних бухгалтерських документів, актів про обсяги спожитої (переданої) електричної енергії та направлених споживачу рахунків вартості фактично спожитої електроенергії, як доказів здійснення господарської операції, що виключає обґрунтованість визначеного ПАТ "Полтаваобенерго" розміру заборгованості за укладеним між сторонами договором та період її виникнення.

Щодо посилання апелянта на встановлення розміру поточної заборгованості боржника перед ПАТ "Полтаваобленерго" Актом ревізії фінансово-господарської діяльності ВАТ "Полтавської завод газорозрядних ламп" за 2004-2005 роки та І півріччя 2006 року (т.34, а.с. 60-124) судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до п. 12 ст. 10 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" в ході проведення ревізії для з'ясування реальної заборгованості станом на 01.07.2006р. проведено зустрічну звірку у ВАТ "Полтаваобленерго" з питання взаєморозрахунків з ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" за 2004-2005 та 1 півріччя 2006 року, по даним бухгалтерського обліку товариства "Полтаваобленерго" рахується заборгованість товариства "Полтавський завод ГРЛ" перед товариством "Полтаваобленерго" в сумі 228,72 тис. грн.

Зважаючи на те, що вказаний документ містить посилання на періоди виникнення заборгованості, відмінні від тих, на який посилається ПАТ "Полтаваобленерго" в заяві про визнання його поточним кредитором ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп", Акт ревізії фінансово-господарської діяльності ВАТ "Полтавської завод газорозрядних ламп" за 2004-2005 роки та І півріччя 2006 року не можна визнати належним доказом, яким підтверджується поточна кредиторська заборгованість ПАТ "Полтаваобленерго" в заявленому розмірі.

В свою чергу, вказуючи про загальну суму поточної кредиторської заборгованості за поставлену електроенергію, заявником не вказано конкретно з чого складаються визнані вимоги, відокремлено їх розмір з загального переліку заявлених ПАТ "Полтаваобленерго" вимог та не встановлено період виникнення цих вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, наявність заборгованості ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" перед ПАТ "Полтаваобленерго" у розмірі 228722,53 грн. ліквідатором не заперечується, але зазначається на пропуск кредитором строку позовної давності та просить застосувати до цих вимог строк позовної давності.

У п. 2.2 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року N 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" зазначено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Оскільки в процедурах банкрутства, кредитори звертаються до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, то у провадженні зі справ про банкрутство застосовується позовна давність при розгляді вимог кредиторів за грошовими зобов'язаннями.

У разі, якщо грошові вимоги до боржника обтяжені спливом строку позовної давності і кредитор не реалізував можливість захисту свого порушеного права шляхом звернення до суду в позовному провадженні, такі вимоги не підлягають визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 20.08.2014 у справі № 910/3207/14, від 25.03.2015 у справі №5021/1930/12 тощо.

Позовна давність відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, позовна давність є інститутом цивільного права і може застосовуватися виключно до вимог зі спорів, що виникають у цивільних відносинах, визначених у частині першій статті 1 ЦК України, та у господарських відносинах (стаття 3 Господарського кодексу України).

Позовна давність застосовується у розгляді вимог кредиторів за грошовими зобов'язаннями у провадженні зі справ про банкрутство, за винятком випадків, коли підставою цих вимог є виконавчі документи або якщо у відповідних вимогах судом вже було відмовлено в порядку позовного провадження.

Згідно до ст.ст. 253-257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки, перебіг якої починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У справі про банкрутство при розгляді кредиторських вимог щодо грошових зобов'язань за кредитними договорами застосовуються загальні строки позовної давності.

Відповідно до ст. 223 ГК України при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, якщо інші строки не встановлено цим Кодексом, а тому до спірних правовідносин сторін повинний бути застосований загальний строк позовної давності тривалістю у три роки згідно ст. 257 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що позивач зазначає про надання послуг по постачанню теплової енергії відповідачу та з моменту порушення зобов'язання знав про порушення його права та не був позбавлений можливості звернутись до суду за захистом порушеного права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв'язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а ухвалу господарського суду Полтавської області від "22" серпня 2017 р. у справі № 7/25 підлягає залишенню без змін.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати апелянта по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 99, 101, п.1 ч.1 ст. 103, ст.ст. 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Полтавської області від "22" серпня 2017 р. у справі № 7/25 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 13.11.2017р.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя О.В. Плахов