ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

14.11.2017 року Справа № 904/8905/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кощеєва І.М. (доповідач),

суддів: Кузнецова В.О., Чус О.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги та клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Весна" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 12.10.2017 р. у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_1"

до В-1: Товариство з обмеженою відповідальністю "Зернотрейдинг груп"

В-2: Товариства з обмеженою відповідальністю ХЛІБОЗАВОД САЛТІВСЬКИЙ

В-3: Приватне акціонерне товариство ХАРКІВСЬКИЙ ХЛІБОКОМБІНАТ СЛОБОЖАНСЬКИЙ

В-4: Товариство з обмеженою відповідальністю КИЇВ ОСОБА_2

В-5: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Весна"

участю третьої особи без самостійних позовних вимог - 1 Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Хлібінвест"

участю третьої особи без самостійних позовних вимог - 2 Товариство з обмеженою відповідальністю "Холдинг Донбасхліб"

про звернення стягнення на заставлене майно

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12.10.2017р. (суддя Манько Г.В.) у справі №904/8905/17 заяву Публічне акціонерне товариство ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено у повному обсязі. Вжито заходи до забезпечення позову, в межах суми позову у розмірі 27 508 486,00 грн. (двадцять сім мільйонів пятсот вісім тисяч чотириста вісімдесят шість гривень 00 копійок), шляхом накладення арешту на заставлене майно, що належить відповідачам на праві власності, згідно переліку зазначеного в оскаржуваній ухвалі, а також шляхом заборони відчужувати та/або вчиняти дії щодо переходу права на дане рухоме майно. Вжито заходи до забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майнові права за Договором застави № 14.04-592/7.2-82/ЗМП від 24.01.2017р., що належать Товариству з обмеженою відповідальністю АГРО-ВЕСНА, а саме за Контрактом поставки №КП01/11/2016 від 01.11.2016р. в розмірі 435 000,00 грн., укладеним між Заставодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю РЕНТА , а також шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю АГРО-ВЕСНА відчужувати та/або вчиняти дії щодо відступлення права вимоги за даним Контрактом поставки №КП01/11/2016 від 01.11.2016р. Передано майно, на яке накладено арешт, на відповідальне зберігання ПАТ ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_1.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду Товариство з обмеженою відповідальністю АГРО-ВЕСНА звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Колегія суддів дійшла висновку, що подана апеляційна скарга підлягає поверненню заявнику з наступних підстав.

Порядок та форма звернення з апеляційною скаргою до апеляційного господарського суду визначені Господарським процесуальним кодексом України, зокрема ст.ст. 93, 94, 95 розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

При зверненні з апеляційною скаргою заявником не надано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, натомість заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги, мотивуючи вказане клопотання тими обставинами, що ТОВ "Агро-Весна" наразі перебуває у важкому фінансовому стані, у зв'язку з чим сплата судового збору за подання апеляційної скарги є досить складаною.

Одночасно з клопотанням про відстрочення сплати судового збору, скаржник просить суд відновити пропущений процесуальний строк на подачу апеляційної скарги. Проте, дане клопотання не може бути розглянуто, оскільки існують правові підстави для повернення поданої апеляційної скарги.

Правові засади справляння судового збору, платників, обєкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України "Про судовий збір".

Ст. 2 Закону України Про судовий збір встановлено, що платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення.

Положеннями ч. 1 ст. 4 Закону України Про судовий збір передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Пунктом 7 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір передбачено, що ставка судового збору за подання до господарського суду апеляційної скарги на ухвалу суду складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2017 р. становить 1600 грн. ( ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2017 рік ).

Таким чином, при поданні апеляційної скарги сторона повинна була надати до суду докази оплати судового збору у розмірі 1 600 грн.

Як зазначив Вищий господарський суд України в постанові від 20.09.2017р. по справі №904/6369/17 - сплата судового збору у такому розмірі не може вважатися перешкодою у доступі до правосуддя в розумінні Рекомендацій Комітету ОСОБА_3 Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя від 14.05.1981р.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Даною статтею передбачено право суду, а не обов'язок щодо відстрочки, розстрочки або звільнення від сплати судового збору.

Підпунктом 3.1. пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 року № 7 роз'яснено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Таким чином, єдиною підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є врахування ним майнового стану сторони.

За змістом статей 33, 36 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Як свідчать матеріали апеляційної скарги, ТОВ "Агро-Весна" в обгрунтування клопотання про відстрочення судового збору вказує на тяжке фінансове становище, зумовлене курсовими коливаннями валют, падінням купівельної спроможності населення та погіршення економічної ситуації в цілому, внаслідок чого прибутки товариства від господарської діяльності значно скоротились.

Однак, заявником не було подано доказів на підтвердження обставин свого скрутного фінансового становища, який перешкоджав сплаті ним судового збору у встановленому порядку і розмірі. Зокрема, такими доказами могли б бути документи фінансово-господарської діяльності підприємства, довідки установ банку про недостатність коштів на рахунках тощо.

Щодо посилання ТОВ "Агро-Весна" на приписи Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі, no. 28249/95 від 19.06.2001р. зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 р. у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "ОСОБА_4 проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У даному випадку, необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб'єктів, яке визначено ГПК України і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Невиконання заявником наведених вимог процесуального законодавства має правовим наслідком не прийняття апеляційної скарги до розгляду та повернення її заявнику.

Крім цього, колегія суддів враховує положення ст. 129 Конституції України та ст. 4-2 Господарського процесуального кодексу України, в яких закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Вищенаведене клопотання скаржника також не містить вмотивованих обґрунтувань та доказів на підтвердження того, що матеріальне становище скаржника зміниться протягом визначеного процесуальним законом строку розгляду апеляційної скарги та він зможе сплатити судовий збір у встановленому розмірі.

За таких обставин, оскільки на дату звернення з апеляційною скаргою скаржником не доведено того, що майновий стан перешкоджає сплаті ним судового збору у встановленому порядку і розмірі, а тому відсутні підстави для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Відсутність доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі є підставою для повернення апеляційної скарги і доданих до неї документів без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням вищевказаних обставин, апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню заявникові.

На підставі наведеного та керуючись ст. 86, п. п. 2, 3 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Агро-Весна" в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Весна" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 12.10.2017р. у справі №904/8905/17 повернути без розгляду .

Додаток на адресу скаржника: апеляційна скарга без номера від 08.11.2017 р. на 13 арк.

Головуючий суддя І.М.Кощеєв

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя О.В. Чус