ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2017 р. Справа № 914/3134/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Юрченка Я.О.

суддів Зварич О.В.

ОСОБА_1,

за участю секретаря судового засідання Лялька Н.Р.

та представників:

позивача: ОСОБА_2 представник (довіреність в матеріалах справи);

відповідача: не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ТЕК РАС ЛОГІСТИК, вих № 18/18 від 18.08.2017

на рішення Господарського суду Львівської області від 20.07.2017 (головуючий суддя Щигельська О.І., судді Ділай У.І. та Петрашко М.М.)

у справі № 914/3134/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ПРЕСТО, м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ТЕК РАС ЛОГІСТИК, м. Львів

про стягнення 2 255 123, 92 грн

У грудні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю ПРЕСТО звернулося до Господарського суду Львівської з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ТЕК РАС ЛОГІСТИК про стягнення 2 255 123, 92 грн. Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов договору на виконання транспортних послуг, зокрема в частині оплати за перевезення.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 20.07.2017 у справі № 914/3134/16 позовні вимоги задоволено.

Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 2 121 550, 03 грн основного боргу, 99 095, 74 грн процентів річних, 34 478,15 грн індексу інфляції та 33 826, 86 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, просить його скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Зокрема, скаржник зазначає, що у бухгалтерському обліку відповідача не відображено жодної заборгованості перед позивачем. Стверджує, що посадові особи відповідача не підписували первинних бухгалтерських документів, поданих позивачем в підтвердження позовних вимог. Звертає увагу, що печатка відповідача була втрачена, а зображення печатки на первинних бухгалтерських документах не відповідає зображенню, якою відповідач користується на даний момент.

Крім того, вважає неправомірною відмову місцевого господарського суду в призначенні судової почеркознавчої експертизи первинних документів та економічної експертизи щодо документів бухгалтерського, податкового обліку та звітності.

В дане судове засідання зявився представник позивача, який заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив рішення Господарського суду Львівської області від 20.07.2017 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, однак від директора товариства надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з неможливістю забезпечити явку повноваженого представника.

Розглянувши клопотання відповідача, колегія суддів відмовляє в його задоволенні, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами перших інстанцій» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою-п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32-34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Відтак, з огляду на те, що відповідачем не долучено жодних доказів неможливості забезпечення явки повноважного представника, явка представників сторін в судове засідання обовязковою не визнавалась, а неявка скаржника не перешкоджає вирішенню спору по суті, підстави для задоволення клопотання та відкладення розгляду справи відсутні.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення Господарського суду Львівської області від 20.07.2017 у справі № 914/3134/16 залишити без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, ТОВ ТЕК РАС ЛОГІСТИК (замовник) та ТОВ ПРЕСТО (перевізник) укладено договір 3064 на виконання транспортних послуг від 03.06.2013, відповідно до п. 1.1 якого перевізник надає замовнику транспортні послуги на території України.

За цим договором, під транспортним послугами розуміється перевезення вантажу (п.1.2), а умови перевезення, вказуються в разовій заявці (замовленні), яка надається перевізнику замовником на перевезення конкретного вантажу та у разі підписання сторонами являється невід'ємною частиною даного договору; у заявці (замовленні), можуть бути встановлені додаткові умови щодо падання транспортних послуг (здійснення перевезення), які є обов'язковим до виконання сторонами (п.1.3).

Обовязок оплачувати транспортні послуги у відповідності до умов даного договору покладено на замовника (п.2.3.3).

Погоджуючи умови розрахунків, сторони дійшли згоди, що транспортні послуги за цим договором закриваються актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) (п.3.1). Замовник підписує акт здачі-прийняття та перераховує на рахунок перевізника вартість транспортних послуг, яка була вказана в разовій заявці (замовленні) на перевезення на протязі 15 календарних днів після отримання замовником оригіналів належним чином оформлених товарно-транспортних документів по конкретному перевезенню (товарно-транспортних накладних (СМR), товарних (видаткових) накладних, довіреностей, дефектних актів (у разі їх складання), тощо), рахунків, актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), податкових накладних, якщо інші строки не передбачено заявкою (замовленням). Додаткові товарно-транспортні документи, а також їх конкретна кількість встановлюється в разовій заявці (замовленні) на перевезення (п.3.2). До надання Перевізником усього комплекту документів, вказаних у п.3.1 договору, транспортні послуги вважаються таким, що ненадані, а обов'язок оплати даних послуг вважається таким, що не настав. транспортні послуги вважаються не наданими, а обов'язок оплати даних послуг вважається таким, що не настав, у тому числі при наданні перевізником замовнику не усіх документів, передбачених п.3.1 договору, або якщо дані документи (або один з даних документів) неналежним чином оформлені (п.3.3). Усі належним чином оформлені документи, вказані у п.3.1 договору, мають бути надані перевізником замовнику не пізніше 15 днів календарних днів з моменту отримання вантажу вантажоодержувачем (п.3.4).

Позивач стверджує, що на виконання умов вказаного договору ним, за період з грудня 2015 року по червня 2016 року надано послуги, на підтвердження чого до матеріалів справи долучено акти виконаних транспортних послуг.

04.07.2016 ТОВ ПРЕСТО та ТОВ ТЕК РАС ЛОГІСТИК укладено додаткову угоду №1 до вказаного договору на виконання транспортних послуг, підписуючи яку, сторони підтвердили такі суми заборгованості: зобовязання замовника з урахуванням простроченої заборгованості по оплаті наданих послуг перевізником на умовах договору станом на дату укладення цієї угоди за весь період строку надання послуг становить 2 655 100, 03 грн (п.1); зобовязання замовника (з урахуванням простроченої заборгованості) по оплаті наданих послуг перевізником на умовах договору станом на дату укладення цього договору за період грудень 2015 року становить 884 650, 00 грн (п.1.2).

Замовник та перевізник у п.2 вказаної додаткової угоди погодили здійснення реструктуризації простроченої заборгованості перевізника за грудень 2015 року. Реструктуризація здійснюється до 02.08.2016. До складу заборгованості, що підлягає розстроченню згідно з цією угодою не включаються пені, штрафні та фінансові санкції, що підлягають стягненню згідно договору.

Так, відповідно до п.3 зазначеної додаткової угоди, замовник зобовязався сплатити заборгованість за грудень 2015 року у сумі 884 650, 00 грн у повному обсязі, шляхом перерахування грошових коштів частинами згідно з додатком графіком погашення заборгованості (далі графік), який є невідємною частиною цього договору. Оплата за відповідний період згідно з графіком повинна надходити від замовника на рахунок перевізника у сумі, визначеній цим графіком, не пізніше того числа місяця, в якому повинна здійснюватись оплата згідно графіку.

Однак, всупереч взятим на себе за договором зобовязанням, надані послуги оплачено замовником лише частково, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 2 121 550, 03 грн основного боргу, на які також позивач нарахував 99 095, 74 грн процентів річних та 34 478, 15 грн індексу інфляції.

Як встановлено ч.1 ст.909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з ч.1 ст.916 ЦК України, за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Відповідно до ст.929 ЦК України та ст.316 ГК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов'язань, пов'язаних із перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо). Згідно з ст.931 ЦК України, розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проаналізувавши долучені до матеріалів справи докази в їх сукупності, зокрема заявки (замовлення) ТОВ ТЕК РАС ЛОГІСТИК на перевезення вантажів автомобільним транспортом, акти виконаних транспортних послуг, товарно-транспортні накладні, інформацію, надану органами державної фіскальної служби, тощо, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що надання ТОВ ПРЕСТО послуг ТОВ ТЕК РАС ЛОГІСТИК впродовж грудня 2015 року 2016 року підтверджується належними та допустимими доказами й відповідачем не спростовані.

Слід зазначити, що надання транспортних послуг позивачем відповідачу також підтверджуються частковими проплатами та підписаним актом звірки взаєморозрахунків 0709-16/01 від 07.09.2016.

Твердження відповідача щодо безпідставної відмови місцевого господарського суду в призначенні експертизи, колегія суддів вважає безпідставним.

В клопотанні про призначення експертизи відповідач просив поставити на вирішення судового експерта питання про те, чи виконано підпис від імені директора товариства ОСОБА_3 ним, чи іншою особою у первинних документах, які долучені позивачем до матеріалів справи у якості доказів.

Поряд з цим, кожен із таких актів засвідчений печаткою відповідача.

Із комплексного аналізу укладеного між сторонами договору та норм ч.2 ст.207 ЦК України, та ч.1 ст.181 ГК України вбачається, що підпис сторони на правочині підтверджує лише форму, в якій його вчинено (письмово), а відповідно сам факт вчинення правочину юридичними особами підтверджується наявністю печатки на документі, що має письмову форму. Наявність печатки на правочині свідчить про скріплення відповідачем самого документа, а не підпису особи. Такий висновок суду відповідає висновкам Вищого господарського суду України, викладеним у його постановах від 01.11.2011 по справі №21/235-09 та від 29.05.2013 по справі № 18/37/2012/5003.

Відповідач не заперечує проти того, що документах, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог, в тому числі й на актах виконаних транспортних послуг, проставлено печатку ТОВ ТЕК РАС ЛОГІСТИК. Водночас, у своїх поясненнях стверджує про втрату такої печатки й зазначає, що такі документи (окрім, власне, самого договору №3064), ніколи не підписувались посадовими (уповноваженими) особами товариства та його печаткою не скріплювались, на підтвердження чого долучає до матеріалів справи копію повідомлення про втрату печатки ТОВ ТЕК РАС ЛОГІСТИК, опубліковане в газеті Львівські оголошення №39 (12.10.2016-18.10.2016), довідку Бюро знахідок ЛКП Агенція ресурсів Львівської міської ради №2559 від 30.09.2016 про те, що втрачена кругла печатка ТзОВ ТЕК РАС ЛОГІСТИК (ід. код. 35774697) на його імя, станом на 30.09.2016 в Бюро знахідок не надходила. Відповідач вказує на те, що за таких обставин ним, 16.10.2016, виготовлено нову печатку ТОВ ТЕК РАС ЛОГІСТИК.

Однак зазначені документи, на які посилається відповідач, видані йому лише восени 2016 року, в той час, як вказані послуги надавались протягом грудня 2015 року червня 2016 року.

Окрім того, ані матеріалів відповідного службового розслідування за фактом втрати печатки, ані доказів звернення до компетентних правоохоронних органів із відповідним повідомлення відповідачем не надано.

Беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов правомірного висновку, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження тверджень відповідача про втрату печатки ТОВ ТЕК РАС ЛОГІСТИК.

З огляду на наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази надання позивачем відповідачу транспортних послуг, місцевим господарським судом також правомірно відмовлено в задоволенні клопотання про призначення судової економічної експертизи документів бухгалтерського, податкового обліку та звітності.

Відповідач, звертає увагу на те, що позивачем виставлено рахунки лише на оплату частини послуг, відтак, відповідне зобовязання ТОВ ТЕК РАС ЛОГІСТИК не настало.

Суд, водночас, дійшов висновку, що за змістом п.3.2 договору №3064, підписання актів виконаних транспортних послуг можливе лише після отримання замовником оригіналів належним чином оформлених товарно-транспортних документів по конкретному перевезенню (товарно-транспортних накладних (СМR), товарних (видаткових) накладних, довіреностей, дефектних актів (у разі їх складання), тощо), рахунків, актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), податкових накладних.

Беручи до уваги встановлений договором 3064 на виконання транспортних послуг від 03.06.2013 та додатковою угодою №1 до вказаного договору порядок проведення розрахунків за надані послуги, суд дійшов вірного висновку, що матеріалами справи підтверджується та відповідачем не спростовано факт настання прострочення боржника із їх оплати.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, у пп.3 п.4.3.1 договору №3064 сторони погодили, що у разі прострочення замовником оплати за цим договором, замовник на вимогу перевізника зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також семи процентів річних від простроченої суми. Окрім того, згідно з п.6.1 додаткової угоди №1, за прострочення виконання зобовязань згідно з п.2, п.3 цієї угоди замовник сплачує на користь перевізника, пеню у визначеному розмірі від суми простроченого платежу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 30% річних від простроченої суми.

Перевіривши долучений до позовної заяви розрахунок позовних вимог, колегія суддів погоджується з визначеним позивачем моментом прострочення боржника за фактом надання кожної із транспортних послуг, оскільки таким враховано встановлений як договором, так і додатковою угодою порядок розрахунків, часткові оплати, відтак, позовні вимоги про стягнення 99 095, 74 грн процентів річних та 34 478, 15 грн індексу інфляції підлягають до задоволення в повному обсязі.

З огляду на вказане вище, твердження відповідача, зазначені в апеляційній скарзі, жодним чином не спростовують факту надання послуг, отже не можуть слугувати підставою для зміни чи скасування судового рішення.

З урахуванням відстрочки скаржнику судового збору до винесення судового рішення по справі, відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір в розмірі 37 209, 55 грн підлягає стягненню з відповідача в доход Державного бюджету України.

Відповідно до ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 32 ГПК України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оскільки скаржник, у встановленому законом порядку, не подав належних та допустимих доказів, які б з достовірністю підтверджували доводи, викладені в апеляційній скарзі, та обґрунтовували неправомірність та безпідставність заявленного позову, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Львівської області відповідає законодавству, матеріалам та дійсним обставинам справи, а тому не вбачає підстав його для зміни чи скасування.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 20.07.2017 у справі № 914/3431/16 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕК "РАС ЛОГІСТИК", ідент код 35774697, місцезнаходження: 79018, Львівська обл., місто Львів, вул. Олени Степанівни, будинок 47 в дохід Державного бюджету України 37 209, 55 грн судового збору за перегляд судового рішення апеляційною інстанцією. Стягувач - Державна судова адміністрація України ідент код 26255795, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача 820019, рахунок отримувача: 0001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Справу повернути до місцевого господарського суду.

Повна постанова складена 20.11.2017

Головуючий суддя Юрченко Я.О.

Суддя Зварич О.В.

Суддя Хабіб М.І.