ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2017 справа № 905/1497/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: не зявився; ОСОБА_4, за довіреністю;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця", м. Лиман, Донецька область
на рішення Господарського суду Донецької області
від04.09.2017 (підписано 11.09.2017)
у справі№ 905/1497/17 (суддя О.М. Сковородіна)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Профі-Строй", м. Дніпро
доПублічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця", м. Лиман, Донецька область
простягнення 671 050,10 грн.
В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року до господарського суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Профі-Строй", м. Дніпро (Позивач) із позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця", м. Лиман, Донецька область (Відповідач) про стягнення 671 050,01 грн.

Позивачем у суді першої інстанції в порядку ст. 22 ГПК України було зменшено розмір позовних вимог, Позивач остаточно просив стягнути 14 408,01 грн., з яких: пеня в розмірі 4 740,40 грн., 3% річних в сумі 1 133,38 грн. та інфляційні в розмірі 8 536,32 грн. Зазначені вимоги розглянуті господарським судом.

Рішенням господарського суду Донецької області від 04.09.2017 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Відповідача на користь Позивача пеню в розмірі 4 740,40 грн., 3% річних в сумі 1 133,38 грн. та судовий збір в розмірі 88,11 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись із рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, а також порушені норми матеріального та процесуального права.

Зокрема, заявник апеляційної скарги посилається на невірно визначений Позивачем момент порушеного права останнього.

Представник Позивача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в звязку з чим судова колегія вважає за можливе розглянути скаргу без участі представника Позивача, що не скористався правом на участь в судовому засіданні.

Представник Відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі, надав пояснення, аналогійні викладеним в апеляційній скарзі.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України здійснювалась фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів.

Заслухавши пояснення представника Відповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.02.2017 між сторонами був укладений договір поставки №ДОН/НХ-17018/НЮ (далі Договір), предметом якого є поставка Позивачем Відповідачу товару в асортименті та кількості згідно специфікації, яка є невідємною частиною чинного Договору.

Згідно п. 4.2 Договору, датою поставки товару вважається дата підписання накладної на приймання товару та підписання акту прийому-передачі товару обома сторонами Договору.

За приписами п. 6.2 Договору, Відповідач здійснює оплату поставленого товару шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Позивача протягом 30 банківських днів з дня отримання товару. Днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками накладної (залізничної накладної) та акту прийому-передачі на отримання товару.

Сторонами була підписана Специфікація №1 на суму 656 640,00 грн., якою сторони узгодили поставку найменування, кількість, ціну, загальну суму, умови оплати та поставки. Строк поставки до 31.12.2017.

На виконання умов Договору Позивач здійснив поставку товару Відповідачу на загальну суму 656 640,00 грн., що підтверджується товарно-транспортною та видатковою накладними № Р20 від 12.04.2017 та № 24 від 12.04.2017 відповідно, які підписані уповноваженою Відповідачем особою на підставі довіреності № 94 від 12.04.2017, копія якої наявна в матеріалах справи.

Також сторонами підписаний та скріплений печатками підприємств акт приймання-передачі матеріальних цінностей від 12.04.2017 на суму 656 640,00 грн.

Таким чином датою отримання товару відповідно до умов п. 4.2 Договору є 12.04.2017.

Факт отримання товару на вказану суму Відповідачем не оспорюється.

Оскільки Відповідач в повному обсязі не розрахувався з Позивачем за поставлений товар, останній звернувся до господарського суду із вимогою про стягнення з Відповідача суми основного боргу в розмірі 656 640,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи, до прийняття рішення судом першої інстанції Відповідач сплатив спірну заборгованість за спірним Договором в розмірі 656 640,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 392168 від 27.07.2017, у звязку з чим Позивачем було зменшено розмір позовних вимог в порядку ст. 22 ГПК України.

За змістом ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки Відповідач взяті на себе договірні зобовязання щодо проведення розрахунків виконав з порушенням строків, передбачених умовами Договору, Позивач на підставі п. 9.4 Договору вимагає стягнути 4 740,00 грн. пені за період з 24.05.2017 по 13.06.2017 та 3% річних в розмірі 1 133,38 грн. за вказаний період.

Крім того, Позивачем також заявлено до стягнення інфляційні в сумі 8 536,32 грн. за період з 24.05.2017 по 13.06.2017.

Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 3 % річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлено інший розмір відсотків.

Згідно п.п. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 9.2 Договору, Відповідач у разі порушення строків оплати товару сплачує Позивачу пеню в розмірі однієї облікової ставки НБУ від вартості несплаченого товару за кожен день прострочення.

Судовою колегією перевірено розрахунок 3% річних та пені, зроблений судом першої інстанції та визнано його частково невірним через невірно визначений момент порушеного права на отримання оплати за зобовязаннями, що визначені в п. 6.2 Договору та, як наслідок, невірно визначений період прострочення, за наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, датою поставки товару є 12.04.2017, отже з урахуванням умов оплати, визначених п. 6.2 Договору (30 банківських днів, починаючи з дати отримання товару), кінцевим днем оплати товару є 29.05.2017, а право Позивача на отримання оплати за поставлений товар є порушеним з 30.05.2017, а не з 24.05.2017, як це визначено останнім та з чим помилково погодився суд першої інстанції.

За таких підстав судова колегія вважає, що розрахунок пені та 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України має проводитись починаючи з 30.05.2017, включення зазначених сум до відповідного розрахунку раніше не базується на нормах закону та Договору.

Зазначене порушення призвело до неправомірного завищення пені та 3% річних, обґрунтований розмір яких складає 3 373,20 грн. та 809,50 грн. відповідно, за період з 30.05.2017 по 13.06.2017.

Разом з тим, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні вимог про стягнення з Відповідача на користь Позивача інфляційних через недотримання останнім порядку їх нарахування, оскільки Позивач визначає відшкодування інфляційних втрат в травні 2016 року, право на отримання яких у нього не виникло.

Крім того, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про можливість повернення Позивачу в порядку ст. 7 Закону України "Про судовий збір" суми судового збору в розмірі 9 849,60 грн. без урахування вимог ст. 4 вказаного Закону, якою за подання позовної заяви передбачено, зокрема, мінімальну ставку судового збору в розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 600,00 грн.

Отже, з урахуванням вимог зазначених норм закону, обсягу зменшення позовних вимог, Позивачу може бути повернутою сума судового збору в розмірі 8 465,75, тобто за вирахуванням 1 600,00 грн. Саме сума в 1 600,00 грн. і є сплаченим судовим збором в межах розглянутих судом першої інстанції позовних вимог по суті, яка і підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволених позовних вимог.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Донецької області 04.09.2017 у справі № 905/1497/17 підлягає частковому скасуванню в частині розміру стягнення з Відповідача на користь Позивача сум пені в розмірі 4 740,40 грн., 3% річних в розмірі 1 133,38 грн., а також в частині розподілу судових витрат, через неповне зясування обставин, що мають значення для справи.

Стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягають пеня в розмірі 3 373,20 грн. та 3% річних в розмірі 809,50 грн., в стягненні решти пені в розмірі 1 367,20 грн. та 3% річних в розмірі 323,88 грн. слід відмовити.

В іншій частині рішення господарського суду Донецької області від 04.09.2017 у справі № 905/1497/17 слід залишити без змін.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за подання апеляційної скарги слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Оскільки предметом розгляду у даній справі є стягнення суми в розмірі 14 410,16 грн., з урахуванням встановленого нормами ст. 4 Закону "Про судовий збір" мінімуму, судовий збір за подання апеляційної скарги повинен був бути сплачений Відповідачем в розмірі 1 760,00 грн.

Згідно п.1 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Отже надлишково сплачений судовий збір в розмірі 9 311,50 грн. за подання апеляційної скарги може бути повернутий Відповідачу за наявності відповідного клопотання останнього, а з Позивача на користь Відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 206,54 грн.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця", м. Лиман, Донецька область задовольнити частково.

Рішення господарського суду Донецької області 04.09.2017 у справі № 905/1497/17 скасувати частково.

Абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції:

"Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі регіональної філії "Донецька залізниця" (84400, Донецька область, м. Красний Лиман, вул. Привокзальна, 22, ) Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на корить Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Профі-Строй" (49051, м. Дніпро, вулиця Журналістів, будинок 1, ) пеню в розмірі 3 373,20 грн., 3% річних в розмірі 809,50 грн., судовий збір в розмірі 464,42 грн.".

В іншій частині рішення господарського суду Донецької області від 04.09.2017 у справі № 905/1497/17 слід залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Профі-Строй" (49051, м. Дніпро, вулиця Журналістів, будинок 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі регіональної філії "Донецька залізниця" (84400, Донецька область, м. Красний Лиман, вул. Привокзальна, 22, ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 206,54 грн.

Зобовязати господарський суд Донецької області видати відповідний наказ.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.В. Стойка

Судді: О.О. Радіонова

ОСОБА_3