ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"23" листопада 2017 р.Справа № 922/3870/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шатернікова М.І.

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮПМ Україна", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Марбел-Рогань", м. Харків

про стягнення 282208,46 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮПМ Україна" (позивач) 20.11.17 звернувся до господарського суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Марбел-Рогань" (відповідача) про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 274 051,16 грн., інфляційних втрат в розмірі 5461,38 грн. та 3% річних в розмірі 2 695,92 грн. Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № 59328/2014 від 08.01.2014 щодо своєчасної оплати за поставлений товар. Здійснюючи правове обґрунтування посилається на ст.ст. 525, 530, 610, 625, 629, 691, 692 Цивільного кодексу України та ст.ст. 193, 230, 232, 265 ГК України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.11.2017 позов ТОВ "ЮПМ Україна" прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 922/3870/17 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 07.12.2017.

Разом з позовною заявою позивач надав до суду заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить вжити заходи до забезпечення позову шляхом накладення арешту на всі грошові кошти (гривню та іноземні валюти) на банківських рахунках ТОВ "Торговий дім "Марбел-Рогань". Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову позивач звертає увагу суду на неналежному виконанні відповідачем своїх зобовязань перед кредиторами, зокрема, перед Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області, наголошуючи на наявності виконавчих проваджень з примусового стягнення з відповідача значної суми грошових коштів, та вказуючи, що за відповідачем не зареєстровано ані транспортних засобів, ані обєктів нерухомого майна, а розмір статутного фонду ТОВ "Торговий дім "Марбел-Рогань" становить лише 74400,00 грн. таким чином, на думку позивача, невжиття заходів забезпечення позову з великою мірою вірогідності може утруднити повне виконання рішення у цій справі у випадку, якщо позов буде задоволено.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, суд дійшов висновку про те, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

У пунктах 1, 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" зазначено, що відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора, або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Дослідивши додані до заяви документи, враховуючи приписи ст. 33 ГПК України, судом встановлено, що позивачем до заяви про забезпечення позову не надано жодних доказів того, що грошові кошти, які є у відповідача, можуть зникнути або зменшитись за кількістю на момент виконання рішення, а також не надано доказів, які б свідчили про вчинення відповідачем дій, спрямованих на відчуження майна відповідача, направлене на уникнення виконання своїх зобовязань перед кредиторами.

При цьому, наявність іншого судового рішення чи виконавчого провадження, не визнається судом належним доказом того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі. При цьому саме лише посилання на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідного клопотання.

Крім того, слід також зазначити, що господарський суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, саме у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат. (Пункт 7.1. вказаної постанови № 16)

Натомість, позивач звертаючись з відповідною заявою, просить суд накласти арешт на всі грошові кошти на банківських рахунках відповідача, що є необґрунтованим, протирічить принципу забезпечення збалансованості інтересів сторін та може бути причиною припинення господарської діяльності відповідача.

Таким чином, враховуючи відсутність належних доказів того, що невжиття таких заходів утруднить виконання або призведе до невиконання рішення господарського суду та приймаючи до уваги не обмеження заявником розміру коштів, на які слід накласти арешт, суд вважає за необхідне у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 43, 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви "ЮПМ Україна" про забезпечення позову відмовити.

Суддя ОСОБА_1