ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.11.2017 Справа № 907/682/17

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Фудс», м. Берегово

ДО KANTA PRESTIGE LLP LAS SUITE, Лондон, Великобританія

ПРО стягнення суми 7 250, 00 доларів США заборгованості за ОСОБА_2 від 01.09.2016 №01/2015, що в еквіваленті по курсу НБУ становить суму 188 137, 50 грн.,

Суддя О.Ф. Ремецькі

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_3 представник за довіреністю від 20.01.17 року;

від відповідача не зявився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Фудс», м. Берегово звернулось до Господарського суду Закарпатської області з позовом до KANTA PRESTIGE LLP LAS SUITE, Лондон, Великобританія про стягнення суми 7 250, 00 доларів США заборгованості за ОСОБА_2 від 01.09.2016 №01/2015, що в еквіваленті по курсу НБУ становить суму 188 137, 50 грн.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 19.09.2017р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 09.10.2017р.

Ухвалою суду від 09.10.2017 розгляд справи було відкладено на 24.10.2017 з мотивів, викладених в ній.

Ухвалою суду від 24.10.2017 розгляд справи було відкладено на 13.11.2017.

З доказів, наданих позивачем до матеріалів справи вбачається, що KANTA PRESTIGE LLP LAS SUITE, Лондон, Великобританія не є резидентом України, а зареєстрована у Сполученому Королівстві Великобританії за адресою: 5 persy street fitzrovia London England W1T 1DG Meinlbank AG Bauernmarkt 2/ Avstria Routing code 19240 Swift mein at w iban usd at00469857.

Порядок вручення судових та позасудових документів на території Великобританії регулюється Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах (далі Конвенція).

Порядок та умови передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном відповідно до вимог вищезазначеної Конвенції визначено розділом VI Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України і Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 N 1092/5/54.

Порядок передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном визначено Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965р., яка набула чинності для України 01.12.2001р., учасниками якої є Великобританія.

Статтею 1 Конвенції передбачено, що ця Конвенція застосовується у цивільних або комерційних справах щодо всіх випадків, коли існує потреба в передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном.

Порядок та умови передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном згідно з вимогами вищезазначеної Конвенції визначено розділом VI Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України і Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 N 1092/5/54.

За змістом п. 2.1 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 р. № 1092/5/54, у разі, якщо при розгляді цивільної справи в суду України виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд України складає доручення про надання правової допомоги за кордоном. Доручення складається судом України, який розглядає цивільну справу, і повинно містити інформацію та документи, передбачені міжнародним договором України. Доручення адресується компетентному суду запитуваної держави.

Відповідно до ч. І ст. 15 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, судове рішення не може бути винесено, поки не буде встановлено, що: документ був вручений у спосіб, передбачений внутрішнім правом запитуваної держави для вручення документів, складених у цій країні, особам, які перебувають на її території; документ був дійсно доставлений особисто відповідачеві або за його місцем проживання в інший спосіб, передбачений цією Конвенцією.

Згідно з застереженнями України до ст. 15 Конвенції, викладеними у Законі України "Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах", суддя незалежно від положень частини першої статті 15 Конвенції може винести рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку документів, якщо виконано всі умови, зазначені у частині другій статті 15 Конвенції, а саме: документ було передано одним із способів, передбачених Конвенцією; з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців; не було отримано будь-якого підтвердження, незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави.

13.11.2017р. представник позивача у судовому засіданні надав пояснення по справі, підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про причини своєї відсутності суд не повідомив, вимог ухвал суду не виконав, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, з урахуванням Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, що підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи, що судом виконано положення ч. 2 ст. 15 Конвенції, а саме документ було передано одним із способів, передбачених Конвенцією; з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи та не було отримано будь-якого підтвердження, незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави та згідно зі ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами, оскільки відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи відповідачем суду не подано.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України в судових засіданнях складені протоколи, які долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 13.11.2017р. на підставі ч.2 ст.85 ГПК України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані позивачем матеріали, заслухавши повноважного представника позивача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та їх заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01 вересня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Фудс», м. Берегово та KANTA PRESTIGE LLP LAS SUITE, Лондон, Великобританія було укладено контракт купівлі-продажу №01/2015 (далі - ОСОБА_2).

Відповідно до п.2 ОСОБА_2 Продавець зобов'язується продати, а Покупець прийняти та оплатити відповідні товари в асортименті та за цінами і у кількості, вказаних у доповненнях до даного ОСОБА_2 (надалі - ОСОБА_4). Пунктом 3.1. ОСОБА_2 встановлено, що загальна сума контракту становить 49900дол.США.

Згідно з розділом 5 ОСОБА_2 розрахунок за отриманий товар проводиться покупцем шляхом перерахунку на валютний рахунок Продавця. Кінцевий розрахунок за отриманий товар встановлюється сторонами на договірній підставі.

Відповідно до умов ОСОБА_2 датою виконання обов'язку по строкам поставки є дата складання рахунку про оплату.

Позивачем на виконання ОСОБА_2 від 01.09.2016 року поставлено Відповідачу продукцію, що підтверджується наявними у справі матеріалами та актом звірки взаємних розрахунків.

Відповідач свої зобов'язання по оплаті товару виконав частково у розмірі 21700дол.США, а також позивачем прийнято від відповідача часткове виконання зобовязань за контрактом на суму 14450дол.США, внаслідок чого у нього виникла заборгованість в сумі 7250дол.США.

З огляду на вказане, обґрунтованим та доведеними є твердження позивача щодо поставки ним на користь відповідача ОСОБА_4.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_2 купівлі-продажу від 01.09.2016р., та просить стягнути заборгованість у сумі 7250дол.США.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

У відповідності з частиною першою статті 4 Закону України Про міжнародне приватне право право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.

Із частини другої та третьої статті 32 Закону України Про міжнародне приватне право, вбачається, що у разі відсутності вибору права до змісту правочину застосовується право, яке має найбільш тісний звязок із правочином. Якщо інше не передбачено або не випливає з умов, суті правочину або сукупності обставин справи, то правочин більш тісно повязаний з правом держави, у якій сторона, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту правочину, має своє місце проживання або місцезнаходження. У разі відсутності згоди сторін договору про вибір права, що підлягає застосуванню до цього договору, застосовується право відповідно до частин другої і третьої статті 32 цього Закону, при цьому стороною, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту договору, є продавець - за договором купівлі-продажу (частина перша статті 44 Закону України Про міжнародне приватне право).

Згідно з листом Вищого господарського суду України від 01.01.2009р. Про узагальнення судової практики вирішення господарськими судами окремих категорій спорів за участю нерезидентів, відзначено, що при вирішенні спорів, повязаних з неналежним виконанням договірних зобовязань, слід приймати до уваги відповідні норми Закону України Про міжнародне приватне право і Закону України Про зовнішньоекономічну діяльність.

Таким чином, застосуванню до спірних правовідносин підлягає право за місцезнаходженням продавця, яким є позивач у справі. Оскільки місцезнаходженням позивача є Україна, то застосуванню підлягає законодавство України.

Між сторонами у справі виникли зобовязання з приводу купівлі-продажу товару на підставі ОСОБА_2, згідно пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, частини 1 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з нормою частини 1 статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст509 ЦК України в силу зобовязання - кредитор вправі вимагати виконання обовязку від боржника. Зобовязання виникають з підстав , встановлених ст.11 цього Кодексу.

У спірній ситуації підставою виникнення зобовязальних відносин між сторонами є факт укладання ОСОБА_2 та факт його виконання позивачем шляхом поставки товару відповідачу.

Згідно з частиною 1 та 2 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Обовязок покупця оплатити повну вартість поставленого йому товару, випливає також із змісту ст.ст. 53 та 59 Конвенції ООН про договори міжнародної купівлі-продажу товарів (є чинною для України 01.02.1991 року), якими передбачено обовязок покупця оплатити вартість товару та прийняти поставку.

Таким чином, строк виконання відповідачем обовязку щодо оплати поставленого товару настав та підлягав виконанню.

В матеріалах справи відсутні докази повної оплати відповідачем, поставленого йому товару загальною вартістю 49900дол.США, внаслідок чого заборгованість складає суму 7250дол.США. Відповідач доказів на спростування доводів позивача не подав, заперечень з цього приводу не висловив.

За таких обставин, позов щодо стягнення з відповідача заборгованості за ОСОБА_2 є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за витрати, повязані з розглядом справи, при задоволенні позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32-34, 43, 44, 49, 75, 82 85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з KANTA PRESTIGE LLP LAS SUITE, 5 persy street fitzrovia London England W1T 1DG Meinlbank AG Bauernmarkt 2/ Avstria Routing code 19240 Swift mein at w iban usd at00469857 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Фудс» (90202, м. Берегово, вул. Б.Хмельницького, 163, ідент код 35771408) суму 7 250, 00 доларів США заборгованості за ОСОБА_2 від 01.09.2016 №01/2015, що в еквіваленті по курсу НБУ становить суму 188 137, 50 грн. (Сто вісімдесят вісім тисяч сто тридцять сім грн. 50 коп.), а також суму 2822,06грн. (Дві тисячі вісімсот двадцять дві грн. 06 коп.) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.Ф. Ремецькі