ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.11.2017 Справа №905/2204/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.

при секретарі судового засідання Кащеєві А.О.

розглянувши матеріали справи

за позовом Маріупольської міської ради, м. Маріуполь

до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Маріуполь

про стягнення 24715,61грн.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

Суть спору: Позивач, Маріупольська міська рада, м. Маріуполь, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Маріуполь про стягнення 24715,61грн., в тому числі заборгованості з орендної плати в розмірі 20907,04грн., пені в розмірі 3808,57грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов'язань зі сплати орендних платежів за договором оренди земельної ділянки від 20.01.2012.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 22.09.2017 порушено провадження по справі № 905/2204/17.

10.10.2017 та 11.10.2017 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н від 04.10.2017 та клопотання б/н б/д про розгляд справи без участі відповідача. Клопотання судом задоволено. У відзиві відповідач зазначив, що з вересня 2015 до цього часу орендоване приміщення займають військові, на земельній ділянці відповідач не веде підприємницьку діяльність.

11.10.2017 від відповідача надійшли заперечення на позовну заяву б/н б/д, в яких відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, при цьому відповідач посилається на норми Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції"

Згідно листа позивача від 30.10.2017 № 23.2-62209-23.5.2. позивач наполягає на тому, що оскільки відповідач не здійснює підприємницьку діяльність, то на орендні правовідносини не розповсюджується норми Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".

Позивач та відповідач в судові засідання не з'явились, про час та місце судових засідань були повідомлені належним чином шляхом направлення ухвал на їх юридичні адреси.

Розгляд справи відкладався на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши обставини спору, суд встановив наступне.

20.01.2012 між позивачем, Маріупольською міською радою, м. Маріуполь (орендодавець) та відповідачем, Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки (договір).

Відповідно до п. 1.1. договору орендодавець, згідно до рішення Маріупольської міської ради від 29.11.2011 №6/13-1378, надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: по вулиці АДРЕСА_1. Кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2

В оренду передається земельна ділянка загальною площею: 0,0434га (п. 2.1 договору).

Згідно п. 3.1 договору договір укладено терміном на 10 років до 29.11.2021року.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки на 2011 рік (з урахуванням коефіцієнту індекса - інфляції на 2011 рік) становить 548,91грн/м2 (п. 4.1 договору).

У відповідності до п. 4.3 договору орендна плата за землю (платіж), згідно вищезазначеного рішення, сплачується орендарем у грошовій формі у розмірі 3 % від грошової оцінки земельної ділянки (за рік) на рахунок № 0055 код 13050500, отримувач - місцевий бюджет Приморський район м. Маріуполя, головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, МФО 834016 .

Орендна плата за землю вноситься за базовий податковий (звітний) період щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (п. 4.4 договору).

Розмір орендної плати за земельну ділянку змінюється у разі індексації у встановленому законом порядку грошової оцінки. У разі індексації грошової оцінки земель міста Маріуполя. Орендар зобов'язаний вносити орендну плату у новому розмірі зі дня індексації (п.4.5.догоговору).

Згідно п. 13.2 договору цей договір набиває чинності на підставі ст. 18 Закону України «Про оренду землі» після його підписання сторонами та державної реєстрації.

Договір оренди земельної ділянки зареєстрований в управлінні Держкомзему у м.Маріуполі Донецької області, про що в книзі записів про державну реєстрацію договорів оренди землі вчинено запис № 00629 від 23.01.2012.

Згідно акту приймання-передачі земельної ділянки позивач передав, а відповідач прийняв у користування земельну ділянку площею 0,0434га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2 розташованої за адресою: вулиці АДРЕСА_1.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань зі сплати орендних платежів за період з 01.11.2014 по 30.04.2017 за договором оренди позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 20907,04грн., пені у сумі 3808,57грн.

Оцінюючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 13 цього ж закону визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Частиною 1 ст. 24 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати.

Зважаючи на наведені положення законодавства та наведені вище положення укладеного між сторонами договору оренди землі, суд дійшов висновку, що між сторонами наявні саме правовідносини щодо оренди землі, який регулює строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, а тому до цього договору в повній мірі застосовані положення Закону України "Про оренду землі"та іншого законодавства, яке регулює земельні відносини в Україні.

Статтею 526 Цивільного кодексу України, що кореспондується зі ст. 193 Господарського кодексу України, передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, проте відповідач неналежним чином виконав свій обов'язок щодо розрахунку за орендовану земельну ділянку, що призвело до виникнення заборгованості у спірній сумі.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Отже, орендна плата за землю має сплачуватися своєчасно та в повному обсязі, згідно з умовами укладеного договору оренди землі.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не виконуються умови договору оренди, а саме, в обумовлені договором строки останнім не перераховується орендна плата, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 20907,04 грн. за період з 01.11.2014 по 30.04.2017.

Однак, Указом Президента України від 14 квітня 2014 року №405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» запроваджено антитерористичну операцію на території України.

Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначений період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності зазначеним Указом Президента України (14 квітня 2014 року) та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» скасовано на період проведення антитерористичної операції орендну плату за користування державним та комунальним майном суб'єктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Зазначена норма права є нормою прямої дії і не потребує додаткового надання сертифіката про засвідчення форс-мажорних операцій.

Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» є спеціальним, дія якого поширюється лише на певне коло суб'єктів, визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють або здійснювали господарську діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

У відповідності до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у 10-денний строк з дня опублікування вказаного Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014 був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого включено м. Маріуполь де проводить свою господарську діяльність відповідач, що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та де розташований об'єкт оренди.

05.11.2014 Кабінетом Міністрів України прийнято нове розпорядження № 1079-р, яким зупинено дію розпорядження КМУ від 30.10.2014 № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 у справі №826/18327/14 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тар Альянс" до Кабінету Міністрів України визнано нечинним розпорядження Кабінету Міністрів України № 1079-р від 05.11.2014 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053-р». Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 постанова Окружного адміністративного суду м.Києва від 26.01.2015 у зазначеній адміністративній справі залишена без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України К/800/19383/15 від 28.07.2015 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Таким чином, дія розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 №1053р була зупинена на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України №1079-р від 05.11.2014.

Одночасно, відповідно до ст. 1 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" антитерористична операція включає комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності. Райони проведення антитерористичної операції визначаються у тому числі керівництвом антитерористичної операції.

Керівником Антитерористичного центру при СБУ виданий Наказ від 07.10.2014 №33/6/а "Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення", відповідно до якого районами проведення АТО визначені Донецька та Луганська області з терміном дії з 07.04.2014 року.

Таким чином, проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей з 07.04.2014 визначено компетентним органом у сфері боротьби з тероризмом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та Законами України. Закріплене в ст.7 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» право на скасування орендної плати за користування державним та комунальним майном суб'єктам господарювання, які проводили та/або проводять свою господарську діяльність на території, де проводилась або проводиться антитерористична операція не може бути ілюзорним та носити декларативний характер.

У відповідності до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України" на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" затверджено новий перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, до якого включено м. Донецьк, де проводить свою господарську діяльність відповідач. Визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція"; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 "Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053".

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування від 17.05.2016 внесено зміни до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», зокрема, до ст.ст. 4,6,7, який набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» набрав чинності з 08.06.2016.

Статтею 7 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» в редакції Закону про внесення змін від 17.05.2016 передбачено скасувати суб'єктам господарювання орендну плату за користування державним та комунальним майном, розташованим в населених пунктах, згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону.

Згідно з ч. 4 ст. 4 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" в редакції Закону від 17.05.2016 перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1085-р від 07.11.2014 затверджені перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

Судом встановлено, що м. Маріуполь Донецької області не входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджених розпорядженням Кабінету Міністрів України №1085-р від 07.11.2014.

Таким чином, відповідно до первісної редакції Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", відповідач був звільнений від сплати орендної плати за користування об'єктом нерухомості, та з моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування», тобто, з 08.06.2016 обов'язок зі сплати орендної плати для відповідача був поновлений.

Виходячи з наведеного вище, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за період з 01.11.2014 по 07.06.2016 є безпідставними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Враховуючи, що відповідачем до прийняття рішення у справі не надано документів на підтвердження оплати заборгованості за користування земельною ділянкою за період з 08.06.2016 по 30.04.2017, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в цій частині в розмірі 3472,93 грн. (з урахуванням здійснених оплат відповідача).

Доводи позивача щодо неможливості застосування положень Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" до правовідносин щодо користування земельною ділянкою, яка знаходиться в м.Маріуполь стосовно відповідача, є неспроможними, оскільки згідно витягу з реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач є фізичною особою- підприємцем, данні про припинення його підприємницької діяльності відсутні.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені у сумі 3808,57грн. суд зазначає наступне.

Пунктом 4.11 договору визначено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,3 відсотка від несплаченої суми за кожен день прострочення, доки суму простроченої орендної плати не буде повністю сплачено, але не більш ніж 120% річної облікової ставки НБУ, діючої на день виконання боргу або на день його погашення, в залежності від того, яка з цих величин більше.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що пенею є вид неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Перевіривши арифметичний розрахунок суми пені суд визнає його арифметично не вірним з вищевикладених підстав та за розрахунком суду підлягає задоволенню пеня у розмірі 127,70грн. нарахована на борг:

за січень 2017 року (у розмірі 83,17грн.) за період з 01.03.2017 по 19.06.2017 у сумі 6,74грн.;

за лютий 2017 року (у розмірі 1129,92грн.) за період з 31.03.2017 по 19.06.2017 у сумі 66,20грн.;

за березень 2017 року (у розмірі 1129,92грн.) за період з 04.05.2017 по 19.06.2017 у сумі 38,41грн.;

за квітень 2017 року (у розмірі 1129,92грн.) за період з 31.05.2017 по 19.06.2017 у сумі 16,35грн.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача викладені у відзиві, оскільки останній не надав суду належних доказів що земельна ділянка, яка розташована за адресою: вул. Червонофлотська, 145а у Приморському районі м. Маріуполь, площею 0,0434га кадастровий номер :01:015:0641 з вересня 2015 року займають військові у зв'язку з чим, останній не користується даною земельною ділянкою.

Судовий збір відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Маріупольської міської ради, м.Маріуполь, до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Маріуполь про стягнення заборгованості у розмірі 20907,04грн., пені у розмірі 3808,57грн., задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1, дата народження 29.02.1952) на користь Маріупольської міської ради, м. Маріуполь (87500, Донецька область, м. Маріуполь, проспект Миру, б. 70, , рахунок 0055, код 18010900, отримувач -Маріуп. УК/Приморський район, ГУ ДКСУ в Донецькій області, МФО 834016) заборгованість з орендної плати в розмірі 3472,93грн., пені у розмірі 127,70грн., судовий збір у розмірі 233,09грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 21.11.2017 оголошено повний текст рішення.

Суддя Г.Є. Курило