ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2017 р. Справа № 909/821/17

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Гриняк Б.П. , секретар судового засідання Михайлюк А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства " Страхова компанія " ПЗУ Україна", вул. Січових Стрільців , буд. 40 , м. Київ, 04053 ( вул. Кошиця ,7-А , оф. 8 , м. Київ , 02068)

до відповідача: Приватне акціонерне товариство Страхова компанія " Галицька" , вул. Василіянок , буд. 22, м. Івано-Франківськ , 76018

про : стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 16 956 ,41 грн.

за участю:

представники сторін не з'явилися;

ВСТАНОВИВ: Приватне акціонерне товариство " Страхова компанія " ПЗУ Україна" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" про стягнення страхового відшкодування в сумі 16 956 ,41 грн.

Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання умов Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №109779 від 26.07.2016 р., предметом якого є страхування транспортного засобу автомобіля HYNDAI ХІ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, позивач виплатив страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 16 956,41грн., в результаті чого набув права зворотної вимоги до ПрАТ СК Галицька, яким згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/8207671 застраховано цивільно-правову відповідальності винної у ДТП особи.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав заяву ( вх. №14878/17 від 25.09.2017 р.) про розгляд справи без участі уповноваженого представника, у зв'язку з неможливістю забезпечити його явку у судове засідання.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, відзиву на позов суду не надав, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Згідно з п. 3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч. 1 ст. 77 ГПК України.

У відповідності до п.3.14 зазначеної постанови Пленуму ВГСУ нез'явлення представників учасників судового процесу в судові засідання без поважних причин та без повідомлення причин, якщо її явку судом визнано обов'язковою, може розцінюватися судом як зловживання процесуальними правами.

Відповідно до ч.3 ст.22 ГПК сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходи до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Одночасно, застосовуючи положення Господарського процесуального кодексу України та Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи суд зазначає, що ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, який кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

За таких обставин, згідно ст.75 ГПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, враховуючи, що у суду є всі необхідні докази для вирішення спору по суті, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

Розглянувши матеріали справи із врахуванням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

Між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія " ПЗУ Україна" та ОСОБА_1 ( страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземних засобів серії АМ №109779 від 26.07.2016р., згідно умов якого страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля HYUNDAI IX , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ( надалі застрахований автомобіль) .

28.12.2016 р. в місті Києві сталася дорожньо -транспортна пригода ( надалі ДТП) , за участю застрахованого автомобіля під управлінням водія ОСОБА_2, автомобіля MITSUBISHI LANCER, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під управлінням водія ОСОБА_3, автомобіля RENAULT KANGOO, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , піду правлінням водія ОСОБА_4 та автомобіля SKODA FABIA, державний реєстраційний номер НОМЕР_4, під управлінням водія ОСОБА_5.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено застрахований в ПрАТ "СК " ПЗУ Україна" автомобіль.

Згідно з постановою Солом'янського районного суду міста Києва від 24.03.2017р. особою винною в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до настання ДТП є водій ОСОБА_3.

Відповідно до рахунку-фактури №КУС00000001 від 02.01.2017р. вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля становить 19 680,90 грн.

ПрАТ " СК" ПЗУ Україна" визнало вищезазначене ДТП страховим випадком та сплатило страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 16 956,41 грн. Виплата страхового відшкодування здійснена ПрАТ " СК " ПЗУ Україна" у відповідності до ст. 25 Закону України "Про страхування" на підставі заяви страхувальника про настання страхового випадку від 29.12.2016 р., страхового акту № UA003/L01/01 від 06.01.2017 р., що підтверджується платіжним дорученням №49565 від 10.01.2017 р.

Таким чином, після виплати страхового відшкодування у ПрАТ " ПЗУ Україна" виникло право вимоги до ОСОБА_3 про відшкодування завданої шкоди.

Цивільно - правова відповідальність ОСОБА_3 на момент настання страхової події забезпечена в Приватному акціонерному товаристві Страхова компанія "Галицька" за договором обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ 8207671 ( надалі Поліс) , яким передбачено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб в розмірі 100 000,00 грн. та франшизу в розмірі 00 грн.00 коп.

Отже, з моменту виплати страхового відшкодування у Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія " ПЗУ Україна" виникло право вимоги до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія " Галицька" по відшкодуванню спричиненого збитку в межах ліміту відповідальності страховика на суму 16 956,41 грн., що стало підставою звернення позивача до суду з даним позовом.

Стаття 22 Цивільного кодексу України встановлює, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Стаття 979 Цивільного кодексу України визначає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до п.1 ст.1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

З огляду наведеного, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Право вимоги страховик отримує тільки в разі, якщо він виплатив страхове відшкодування, тобто вимога до винної особи по суті має регресний характер.

Відповідно до ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 4 Закону України "Про страхування" визначено, що майнові інтереси, які пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов'язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до об'єктів страхування.

Абзацом 1 ст. 9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Абзацом 16 ст.9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Згідно із статтею 27 Закону України „Про страхування" страховик має право вимоги в межах його фактичних затрат.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" суди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, а між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Згідно статті 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно статті 228 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

У відповідності до абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Розмір франшизи, тобто суми, на яку зменшується страхове відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілих, встановленої полісом №АЕ/8207671 складає 0,00 грн.

Відповідно до приписів ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.

За наведених обставин, після виконання своїх зобов'язань по договору майнового страхування, позивач, згідно з чинним законодавством України, набув право зворотної вимоги до особи відповідальної за завдані збитки - страховика за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (відповідача по справі).

В силу статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона у справі повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами у справі.

Частиною 2 ст.34 цього ж Кодексу визначено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Системний аналіз наведеного вище дає суду підстави вважати, що позовні вимоги про стягнення в порядку регресу з відповідача 16 956,41 грн. страхового відшкодування є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

З врахуванням статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по справі слід відшкодувати позивачу за рахунок відповідача.

Керуючись ст. 12, 29 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. 1, 4, 9, 27 Закону України "Про страхування", ст. 22, 990, 979, 1166, 1187, 1191 Цивільного кодексу України, ст. 33, 34, 43, 49, 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

задовольнити позов Приватного акціонерного товариства " Страхова компанія " ПЗУ Україна" до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія " Галицька" про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 16 956 ,41 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Галицька", вул. Василіянок, буд. 22, м. Івано-Франківськ , 76018, ( ) на користь Приватного акціонерного товариства " Страхова компанія " ПЗУ Україна" ( ) 16 956,41 грн. ( шістнадцять тисяч дев'ятсот п'ятдесят шість гривень 41 коп. ) та 1600,00 грн. ( одну тисячу шістсот гривень) - судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22.11.17

Суддя Гриняк Б.П.