ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2017 р. Справа № 911/2561/17

Господарський суд Київської області у складі судді Янюк О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України в особі Регіонального структурного підрозділу Київський районний центр «Київцентраеро», Аеропорт, м. Бориспіль Київської області

до Державного підприємства «Міжнародний Аеропорт «Бориспіль», Аеропорт, м.Бориспіль Київської області

про зобовязання вчинити певні дії

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність №1-20-3673 від 15.09.2017);

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність № 01-22/7-133 від 27.03.2017)

ВСТАНОВИВ:

23.08.2017 Державне підприємство обслуговування повітряного руху України в особі Регіонального структурного підрозділу Київський районний центр «Київцентраеро» (далі позивач, РСП «Київцентраеро») звернулось до Господарського суду Київської області (далі суд) із позовною заявою до Державного підприємства «Міжнародний Аеропорт «Бориспіль» (далі відповідач, Аеропорт «Бориспіль»), у якій просить, з урахуванням уточнення позовних вимог, визнати укладеною додаткову угоду №4 до Договору від 04.06.2010 №02.1.2-14/25-47 «Про технічне забезпечення електропостачання споживача» , та внесені зміни та доповнення в додатки №№5,6,7 до Договору в редакції позивача направленій відповідачу 07.07.2017 за №3.4.1-05-873.

Позовні вимоги обґрунтовує ст. 188 Господарського кодексу України (далі ГК України), Правилами користування електричною енергією, які затверджені постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики від 31.07.1996 №28 (далі ПКЕЕ) та зазначає, що між позивачем та відповідачем було укладено договір про технічне забезпечення електропостачання споживача. Так, у додатку №5 до даного договору визначений порядок розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії. Вказує, що РСП «Київцентраеро» не повинен оплачувати перетікання реактивної електричної енергії, оскільки у останнього відсутні комппенсувальні установки та високовольтні синхронні електродвигуни, а генерація реактивної електроенергії визначається технологічними особливостями електромережі останнього. У звязку із зазначеним, позивач звернувся до відповідача 14.07.2017 із листом та проектом додаткової угоди №4, якою запропонував Аеропорту «Бориспіль» внести зміни до договору №02.1.2-14/25-47 від 04.06.2010 в частині розрахунків за перетікання реактивної енергії. Зазначає, що відповідач станом на 09.08.2017 не надав жодної відповіді на вказану пропозицію, а тому просить суд визнати укладеною додаткову угоду №4 до Договору від 04.06.2010 №02.1.2-14/25-47.

23.08.2017 ухвалою суду порушено провадження у справі та у порядку ст. 65 Госпадарського процесуального кодексу України (далі - ГПК Україна) зобов'язано сторін надати суду докази, необхідні для вирішення спору. Ухвалою суду від 18.10.2017, на підставі ст. 69 ГПК України, розгляд справи продовжено на 15 днів.

На підставі ст. 77 ГПК України у розгляді справи неодноразово оголошувалась перерва. Черговий розгляд справи призначений на 06.11.2017.

Під час судового засідання представник позивача підтримав позовні вимоги та надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та письмових поясненнях (а.с. 75-76, 168-170).

Представник відповідача проти позову заперечував, про що зазначив у відзиві на позовну заяву (а.с.60-66) та письмових поясненнях (а.с. 83-87), зокрема, зазначив, що 04.04.2017 на його адресу від позивача надійшов проект додаткової угоди №4 до договору №02.1.2-14/25-47 від 04.06.2010 із додатками до неї №№5,6,7. У звязку із виявленими відповідачем невідповідностями додатків №5,6,7 до зведеної відомості економічних еквівалентів реактивної потужності ЕЕРП (D) субспоживачів Аеропорту «Бориспіль» на розрахунковий період 2016-2017р.р., наданої Публічним акціонерним товариством «Київобленерго», відповідач листом від 31.05.2017 повернув без підпису додаткову угоду №4 із додатками, та направив позивачу вказану додаткову угоду у своїй редакції. Зазначає, що вказана додаткова угода №4 вважається неукладеною у звязку із тим, що редакція запропонована відповідачем РСП «Київцентраеро» не підписана та протоколу розбіжностей останнім відповідачу надано не було. На підставі зазначеного, просить суд відмовити у задоволення позовних вимог.

На підставі ст. 85 ГПК України у судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, судом встановлені наступні обставини.

04.06.2010 між Аеропортом «Бориспіль» (далі власник мереж) та РСП «Київцентраеро» (далі споживач) укладено договір №02.1.2-14/25-45 про технічне забезпечення електропостачання споживача (далі Договір, а.с.12-28) відповідно до п. 1.1 якого власник мереж забезпечує технічну можливість передачі електричної енергії споживачу в обсягах згідно з договором про постачання або купівлю-продаж електричної енергії, з показниками допустимих відхилень від стандартних умов надання обсягу електричної енергії та рівня дозволеної потужності за класами напруги, а споживач дотримується установленого режиму споживання електричної енергії та своєчасно сплачує за отримані послуги, визначені п. 4.1 цього Договору.

Пунктом 4.1.1 Договору передбачено, що споживач зобовязується здійснювати оплату, зокрема, за перетікання реактивної електричної енергії на межі балансової належності електромереж згідно з додатком №5 «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії».

Згідно п.10.4 Договору невідємними частинами останнього є додатки №№1-11.

Усі зміни та доповнення до цього Договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими особами та скріплюються печатками обох сторін (п.10.5 Договору).

Цей Договір діє з 18.11.2009 по 18.11.2010. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього Договору або його перегляд (п.п.10.8, 10.9 Договору). Доказів відповідної відмови від зазначеного Договору сторонами суду надано не було, а тому на час розгляду даного спору він є продовженим до 18.11.2017.

Із змісту додатків до Договору, які є його невідємною частиною вбачається, що постачальником електричної енергії сторонами визначено Публічне акціонерне товариство «Київобленерго» (далі ПАТ «Київобленерго»).

Разом з цим, позивач стверджує, що останній не повинен проводити оплату за перетікання реактивної електричної енергії, оскільки листом Держгеонагляду №31-15/17-218 від 22.12.2015 (а.с.35) зроблено розяснення до наказу Міністерства палива та енергетики України та Національного агентства з питань забезпечення ефективного використання енергетичних ресурсів від 26.01.2010 №4/24 «Про скасування економічних санкцій за перетікання реактивної потужності», у якому зазначено, що у разі відсутності у РСП «Київцентраеро» компенсувальних установок та/або високовольтних синхронних електродвигунів, останній не повинен проводити оплату за перетікання реактивної електричної енергії. У звязку із зазначеним, позивачем 03.04.2017 було направлено лист (а.с.88-99) на адресу відповідача із проектом додаткової угоди №4 про внесення змін до додатків №№ 5,6,7 до Договору (далі ОСОБА_3 угода).

Проте, відповідач листом від 31.05.2017 (а.с.100-124) повернув без підпису ОСОБА_3 угоду та направив позивачу ОСОБА_3 угоду у своїй редакції, у звязку із невідповідностями додатків №5,6,7 до зведеної відомості економічних еквівалентів реактивної потужності ЕЕРП (D) субспоживачів Аеропорту «Бориспіль» на розрахунковий період 2016-2017 р.р., наданої ПАТ «Київобленерго».

07.07.2017 РСП «Київцентраеро» повторно направив на адресу Аеропорту «Бориспіль» ОСОБА_3 угоду у тій самій редакції, яка була направлена 03.04.2017 (а.с.38-51). Однак, відповідач на зазначений лист не відповів, доказів протилежного суду не надав.

Оскільки сторони не дійшли згоди в позасудовому порядку щодо умов ОСОБА_3 угоди, РСП «Київцентраеро» звернулася із відповідним позовом до суду.

Ураховуючи зазначене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Проте, серед способів захисту, передбачених ст. 16 ЦК України, не зазначено такого способу захисту, як установлення правовідносин (у тому числі шляхом зобов'язання особи до укладення відповідних договорів).

Однак, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення особою цивільних прав і виконання цивільних обов'язків (ст.ст. 3, 6, 12 - 15, 20 ЦК України) можна дійти висновку про те, що в разі невизнання покупцем права виробника, (виконавця) послуг на укладення договору, передбаченого Законом, таке право підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 10.10.2012 у справі № 6-110цс12).

Як встановлено судом між позивачем та відповідачем укладено Договір про технічне забезпечення електропостачання споживача, яким визначено, що під час виконання цього Договору, сторони зобовязуються керуватись законодавством України та ПКЕЕ.

Так, згідно п. 1.2 ст. 1 ПКЕЕ, договір про технічне забезпечення електропостачання споживача - домовленість двох сторін (споживач та електропередавальна організація або основний споживач), яка є документом певної форми, що встановлює зміст та регулює правовідносини між сторонами під час технічного забезпечення постачання електричної енергії.

Споживач, електроустановки якого приєднані до мереж електропередавальної організації, яка не є постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, має укласти з електропередавальною організацією договір про технічне забезпечення електропостачання (п.5.8 ПКЕЕ).

З урахуванням зазначених положень, між РСП «Київцентраеро» та Ареропортом «Бориспіль» було укладено Договір про технічне забезпечення електропостачання споживача із відповідними додатками до нього. Із змісту Додатків, зокрема, №5,6,7 вбачається, що вони підписані як сторонами Договору так і ПАТ «Київобленерго», який в свою чергу є постачальником електричної енергії.

Крім того, розділом 9 Договору сторони окремо визначили відносини з постачальником електричної енергії (ПАТ «Київобленерго»). Так, відповідно до п.9.2 Договору визначено, що додаток №6 до цього Договору «Порядок зняття показів розрахункових приладів обліку електричної енергії та форма звіту споживача про покази приладів обліку», додаток №5 «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії», додаток №8 «Розрахунок втрат електричної енергії в мережах споживача» дійсні в разі їх погодження постачальником електричної енергії у частині, що належить до компетенції постачальника електричної енергії .

Відповідно до ст. 654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Із матеріалів справи вбачається, що предметом спору є визнання укладеним ОСОБА_3 угоди до Договору, суть якої полягає в зміні саме Додатків №5,6,7 до Договору, які є його невідємною частиною.

Ураховуючи зазначені обставини, суд вважає, що оскільки надані проекти додатків до Договору по своїй суті є трьохсторонніми і підписуються як сторонами Договору так і ПАТ «Київобленерго», то внести зміни до зазначених додатків без ПАТ «Київобленерго» є неможливим.

Частиною 2 ст. 188 ГК України передбачено, що сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Отже, на виконання зазначеного припису, РСП «Київцетраеро» повинно було надіслати вказану додаткову угоду з додатками до неї - Аеропорту «Бориспіль» та ПАТ «Київобленерго», як цього вимагає ст. 188 ГК України.

Як встановлено судом та не спростовано позивачем належними та допустимими доказами, що останнім не було направлено на адресу ПАТ «Київобленерго» додаткову угоду та додатки до неї, а тому позивачем порушено порядок, визначений ст.188 ГК України.

За таких обставин, позовні вимоги РСП «Київцетраеро» суд вважає передчасними, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України при відмові у задоволенні позову покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволення позовних вимог відмовити повністю.

Суддя О.С. Янюк

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 14.11.2017.