ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2017 року Справа № 916/444/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Корнілової Ж.О.-головуючого (доповідач),
Ковтонюк Л.В.,
Нєсвєтової Н.М.,
розглянувши матеріали касаційної скарги
Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ"
на рішення та постановуГосподарського суду Одеської області від 01.02.2017 Одеського апеляційного господарського суду від 18.05.2017
у справі№ 916/444/16 Господарського суду Одеської області
за позовомДержавного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс"
простягнення 53843,18 грн.,
за участю представників сторін
від позивача:Храпенко С.В.,
від відповідача:Коротков С.О.,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Іллічівський морський торговельний порт" 25.02.2016 звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" про стягнення 53843,18 грн. заборгованості.

Позов обґрунтовано тим, що на підставі заявки агента ТОВ "Глобал ЛТД" від 05.01.2015 № 007/2015 та листа Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" від 05.01.2015 № 005/01, 05.01.2015 проведено перешвартування судна "YUANNING SEA" від причалу № 12 до причалу № 1 для подальшого дозавантаження. Товариством з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" здійснено дозавантаження користуючись причалом № 1. Державне підприємство "Іллічівський морський торговельний порт" виставило ТОВ "Транс-Сервіс" рахунок № ПР/12215 від 30.09.2015 на відшкодування 53843,18 грн. плати за сервітут причалу № 1 під час виконання вантажних робіт на судні "YUANNING SEA" за період з 05.01.2015 21:55 по 10.01.2015 13:05. Порт є сервітуарієм причалу № 1 відповідно до договору від 06.02.2015 № 46-пд -ІЛФ-15/55-о.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 10.05.2016 у справі № 916/444/16 (суддя Оборотова О.Ю.) відмовлено у задоволенні позову.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 10.08.2016 (у складі колегії суддів: Головея В.М.-головуючого, Гладишевої Т.Я., Савицького Я.Ф.) рішення Господарського суду Одеської області від 10.05.2016 у справі № 916/444/16 залишено без змін.

Рішення та постанову мотивовано тим, що портом не надано суду належних та допустимих доказів про підтверджування факту надання послуг; суми, яка підлягає стягненню з відповідача; та про припинення договірних відносин 31.12.2014.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.11.2016 у справі № 916/444/16 (у складі колегії суддів: Корнілової Ж.О.-головуючого, Грека Б.М., Малетича М.М.) частково задоволено касаційну скаргу Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.08.2016 у справі № 916/444/16 Господарського суду Одеської області; рішення Господарського суду Одеської області від 10.05.2016 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.08.2016 у справі № 916/444/16 Господарського суду Одеської області скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

У вказаній постанові зазначено, що судами не з'ясовано, чи був позивач сервітуарієм у період з 05.01.2015 по 10.01.2015 на підставі договору про встановлення сервітуту нерухомого майна від 06.02.2015 № 46-ПД-ІЛФ-15/55-о? Судами не надано належну оцінку акта передачі-прийняття послуг № Пр 12215 від 30.09.2015 ( а.с.9).

Рішенням Господарського суду Одеської області від 01.02.2017 у справі № 916/444/16 (суддя Мостепаненко Ю.І.) відмовлено у задоволенні позовних вимог Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" про стягнення 53843,18 грн. заборгованості.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 18.05.2017 у справі № 916/444/16 (у складі колегії суддів: Будішевської Л.О.-головуючого, Мишкіної М.А., Таран С.В.) рішення Господарського суду Одеської області від 01.02.2017 у справі № 916/444/16 Господарського суду Одеської області залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Одеської області від 01.02.2017 та постановою Одеського апеляційного господарського суду від 18.05.2017 у справі № 916/444/16 Господарського суду Одеської області, Державне підприємство "Морський торговельний порт "Чорноморськ" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 01.02.2017 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 18.05.2017 у справі № 916/444/16 Господарського суду Одеської області скасувати, і прийняти нове рішення про задоволення позову.

У касаційній скарзі заявник посилається на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача Корнілову Ж.О., обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судами та підтверджується матеріалами справи: між ДП "Іллічівський морський торговельний порт" та ТОВ "Транс-Сервіс" (вантажовласник) 27.08.2013 укладено договір № 186/э про перевантаження експортних вантажів навалом по прямому варіанту за умовами якого порт прийняв на себе зобов'язання вивантажити із залізничних вагонів і/або автотранспорту, завантажити на судна по прямому варіанту "судно-вагон"/"судно-автомашина" та документально оформити експортні зернові вантажі (пшениця, кукурудза, ячмінь, насіння ріпаку) навалом, а вантажовласник планує до перевантаження 100000 т. вантажу та зобов'язується оплатити надані йому портом послуги у погодженому цим договором порядку (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 3.2. договору послуги, не зазначені у п. 3.1. договору надаються портом на підставі заявок вантажовласника та сплачуються за вільними тарифами порту, чинними на день надання цих послуг. У випадках відсутності вільних тарифів плата за ці послуги здійснюється за фактичними витратами з урахуванням затвердженого портом рівня рентабельності. Фактом виконання портом робіт (послуг) є підписаний акт виконаних робіт.

Відповідно до п. 7.1. договору даний договір набуває чинності від дня його підписання сторонами та діє до 31.12.2013.

Сторонами 23.12.2013 укладено додаткову угоду до договору від 27.08.2013 № 186/э відповідно до якої сторони домовилися про внесення змін до першого абзацу пункту 7.1. договору у наступній редакції: "Даний договір набуває чинності з дати укладання договору та діє до 31.12.2014".

Додатковою угодою від 23.12.2013 п. 3.5. договору викладено у наступній редакції: на підставі доручення та коносаментів портом формується рахунок на оплату з урахуванням попередньої оплати та акт приймання-здачі наданих послуг протягом 8 діб після відвантаження суднової партії вантажу на судно. Вантажовласник зобов'язаний не пізніше 8-го дня після навантаження вантажу на судно направити до порту уповноваженого представника для отримання екземплярів акта приймання-здачі наданих послуг з рахунком на оплату та повернути порту підписаний та скріплений печаткою акт. У разі невиконання вантажовласником зазначених зобов'язань, акт приймання-здачі наданих послуг вважається прийнятим ним без зауважень і має силу документу, підписаного вантажовласником.

За заявкою агента ТОВ "Глобал ЛТД" № 007/2015 від 05.01.2015 та листа відповідача № 005/01 від 05.01.2015 портом 05.01.2015 проведено перешвартування судна "YUANNING SEA" від причалу № 12/14 до причалу № 1 для подальшого дозавантаження.

ТОВ "Транс-Сервіс" здійснило дозавантаження вантажу на судно, користуючись причалом № 1.

За надані послуги портом надано відповідачу рахунок № Пр/268 від 14.01.2015 на загальну суму 334877,80 грн., який сплачено ТОВ "Транс-Сервіс" 29.01.2015, що підтверджується платіжним дорученням № 154.

Судами встановлено, що між ДП "Адміністрація морських портів України" (сервітуар) та ДП "Іллічівський морський торговельний порт" (сервітуарій) 06.02.2015 укладено договір № 46-Пд-ІЛФ-15/55-О про встановлення сервітуту нерухомого майна відповідно до умов якого предметом є обмежене платне строкове право користування сервітуарієм майном (об'єктами нерухомого майна), яке є державною власністю, знаходиться у господарському віданні сервітуара та обліковується на окремому балансі Іллічівської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України " (адміністраціії Іллічівського морського порту).

Відповідно до пункту 1.2. договору сервітут полягає у наданні сервітуаром сервітуарію права користування причалами, у тому числі причалом № 1 необхідного для здійснення сервітуарієм можливості забезпечення обробки флоту для приймання вантажів (встановлення пристосувань, механізмів, обладнання та складування матеріалів, необхідних для здійснення оброблення вантажів, навантажувально-розвантажувальних робіт через причали з використанням причальної інфраструктури тощо).

Відповідно до 5.1. договору договір діє до 31.12.2015 включно.

Відповідно до п. 8.2. договору останній набуває чинності з дати його підписання, проте умови цього договору застосовуються до правовідносин з 01.01.2015 відповідно до положень ст. 631 Цивільного кодексу України.

Підписанням додатку № 1 до договору від 06.02.2015 № 46-Пд-ІЛФ-15/55-О сторонами погоджено розрахунок щомісячної плати за користування кожним з причалів щодо яких встановлюється сервітут. Ставки плат не враховують ПДВ. ПДВ нараховується відповідно до чинного законодавства України.

В додатку № 1 до договору від 06.02.2015 № 46-Пд-ІЛФ-15/55-О сторонами встановлено, що у січні 2015 року плата за сервітут причалу № 1 становить 300288,73 грн.

Платіжним дорученням № 769 ДП "Іллічівський морський торговельний порт" 17.09.2015 перерахувано на рахунок Іллічівської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України " 9303612,23 грн. (у тому числі 300288,73 грн. плату за сервітут причалу № 1 за січень 2015 року) у якості добровільного виконання наказу Господарського суду Одеської області від 31.08.2015 у справі № 916/1605/15-г.

Після цього без посилання на п. 3.2 договору про перевантаження експортних вантажів навалом по прямому варіанту № 186/э від 27.08.2013 ДП "Іллічівський морський торговельний порт" 30.09.2015 виставив ТОВ "Транс-Сервіс" рахунок № Пр/12215 з компенсації плати за сервітут причалу № 1 при виконанні вантажних робіт на судні "YUANNING SEA" у період з 05.01.2015 (21 год. 55 хв.) по 10.01.2015 (13 год. 05 хв.) на суму 53843,18 грн.

Листом від 09.10.2015 № 743/05.3-22 порт направив відповідачу акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 30.09.2015 № Пр/12215 разом з рахунком до нього (2 примірники) для підписання та оплати.

Акт здачі-приймання робіт від 30.09.2015 № ПР/12215 Товариством не підписано та не повернуто.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних вимогах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Судами встановлено, що Державне підприємство "Іллічівський морський торговельний порт" є сервітуарієм причалу № 1 відповідно до договору від 06.02.2015 № 46-Пд-ІЛФ-15/55-О.

Суд апеляційної інстанції встановив, що вказаний договір укладений між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" та Державним підприємством "Іллічівський морський торговельний порт", тому суд дійшов до правильного висновку, що договір не породжує жодних прав та обов'язків для Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс".

Судом апеляційної інстанції встановлено, що між ДП "Іллічівський морський торговельний порт" та ТОВ "Транс-Сервіс" (вантажовласник) укладено договір № 186/э про перевантаження експортних вантажів навалом по прямому варіанту.

Відповідно до умов додаткової угоди від 23.12.2013 до договору від 27.08.2013 № 186/э вказаний договір набуває чинності з дати укладання договору та діє до 31.12.2014.

Роботи, що є предметом даного спору виконувались з 05.01.2015 по 10.01.2015, тобто після закінчення договірних відносин між сторонами.

Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № Пр/12215 від 30.09.2015, на який посилається позивач не містить дати та терміну надання послуг, відносини між сторонами в ньому визначено, як бездоговірні.

Вказаний акт не підписано відповідачем, тому суд апеляційної інстанції дійшов до правильного висновку, що акт не може прийматися до уваги у якості належного та допустимого доказу. У матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач замовляв у позивача послуги з користування причалом № 1 у вказаний період.

Таким чином суд апеляційної інстанції правомірно погодився з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

У касаційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 1119 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право:

1) залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення;

2) скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції повністю або частково і прийняти нове рішення;

3) скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд, якщо суд припустився порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції;

4) скасувати рішення першої інстанції, постанову апеляційної інстанції повністю або частково і припинити провадження у справі чи залишити позов без розгляду повністю або частково;

5) змінити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції;

6) залишити в силі одне із раніше прийнятих рішень або постанов.

Рішення Господарського суду Одеської області від 01.02.2017 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 18.05.2017 у справі № 916/444/16 Господарського суду Одеської області прийнято з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.

Доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі судова колегія вважає непереконливими, і такими, що спростовуються наявними доказами та встановленими обставинами справи.

Таким чином рішення Господарського суду Одеської області від 01.02.2017 та постанова Одеського апеляційного господарського суду від 18.05.2017 у справі № 916/444/16 Господарського суду Одеської області підлягають залишенню без змін.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" на рішення Господарського суду Одеської області від 01.02.2017 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 18.05.2017 у справі № 916/444/16 Господарського суду Одеської області залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 01.02.2017 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 18.05.2017 у справі № 916/444/16 Господарського суду Одеської області залишити без змін.

Головуючий, суддя:Корнілова Ж.О.
Судді: Ковтонюк Л.В.
Нєсвєтова Н.М.