донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

14.11.2017 справа №905/94/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді при секретарі за участю представників сторін: від апелянта: від позивача: від відповідача: третя особа:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 Не зявилися ОСОБА_5 за довіреністю Не зявилися Не зявилися
розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ
на ухвалу господарського суду Донецької області
від03.10.2017 р.
у справі№905/94/16
за позовом до за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: орган ДВС: про: Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Гірничі машини, м. Донецьк Державного підприємства Торезантрацит, м. Торез, Донецька область ОСОБА_6 управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, м. Маріуполь, Донецька область Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України стягнення боргу в розмірі 1004000 00,00 грн.

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Донецької області від 03.10.2017р. по справі №905/94/16 задоволено частково скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Гірничі машини, м.Донецьк від 28.07.2017р. на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про: визнання постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України по винесенню постанови від 08.06.2017р. про повернення наказу від 12.03.2016р. недійсною; зобовязання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відновити ВП №50760368 по виконанню наказу від 12.03.2016р.; зобовязання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконати вимоги ст. 1 ЗУ Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств.

Визнано недійсною постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 08.06.2017р. про повернення стягувачу виконавчого документа - наказу господарського суду Донецької області №905/94/16 від 12.03.2016р.

В решті вимог відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що підстав для повернення виконавчого документа стягувачу не встановлено, відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не здійснено усіх необхідних та можливих дій, направлених на встановлення наявності чи відсутності у боржника майна чи коштів, на які можливо звернути стягнення, відтак доводи скаржника є обґрунтованими.

Суд першої інстанції, посилаючись на відсутність в матеріалах справи доказів ухилення державного виконавця від вчинення дій щодо відновлення виконавчого провадження, дійшов висновку, що вимоги скаржника щодо зобов'язання відновити виконавче провадження є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Донецької області від 03.10.2017 р. по справі №905/94/16, в якій просив її скасувати в частині задоволених вимог та прийняте нове рішення, яким відмовити скаржнику у задоволенні скарги в повному обсязі.

Апелянт вважає оскаржувану ухвалу в частині задоволених вимог такою, що прийнята з порушенням норм матеріального права, а висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

Скаржник вважає, що відповідно до Закону України Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств від 13.04.2017 р. № 2021-VІІІ зупиняються виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, Законом України Про введення мораторію на примусову реалізацію майна від 29.11.2001р. №2864-ІІІ встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 %, до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна, а ст. 34 Закону України Про виконавче провадження не передбачено підстав для зупинення виконавчих проваджень та заходів примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, однак п.9 ст.37 Закону України Про виконавче провадження передбачено повернення виконавчого документа стягувачу.

Відзиву на апеляційну скаргу від сторін по справі до суду апеляційної інстанції не надано.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено наступний склад колегії суддів: Геза Т.Д. - головуючий суддя, судді: Сгара Е.В., Склярук О.І.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 02.11.2017р. порушене провадження за апеляційною скаргою Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ на ухвалу господарського суду Донецької області від 03.10.2017р. у справі № 905/94/16, розгляд справи призначено на 14.11.2017р.

У звязку з відрядженням судді-члена колегії ОСОБА_7, протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів визначено наступний склад колегії суддів: Геза Т.Д. - головуючий суддя, судді: Дучал Н.М., Склярук О.І.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Згідно з ч.2 ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Статтею 106 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Апелянт, відповідач та третя особа не скористалися правом участі представника в судовому засіданні апеляційної інстанції, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду явка уповноважних представників в судове засідання не визнавалася обовязковою, тому згідно зі ст. 75, 99 ГПК України, скаргу розглянуто за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши присутнього у судовому засіданні представника позивача, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду встановила.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Донецької області від 23.02.2016р. по справі №905/94/16 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Гірничі машини, м. Донецьк до Державного підприємства Торезантрацит, м. Торез, Донецька область, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_6 управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, м. Маріуполь, Донецька область про стягнення боргу в розмірі 100400000,00грн. задоволені в повному обсязі.

12.03.2016р. на виконання вказаного рішення виданий відповідний наказ.

ТОВ Компанія Гірничі машини, м. Донецьк звернулось до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою №109 від 23.03.2016р. про відкриття виконавчого провадження.

Постановою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 07.04.2016р. відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 12.03.2016р. по справі №905/94/16.

07.04.2016р. Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

20.05.2016р. Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про арешт коштів боржника.

Постановою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 08.06.2017р. повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п.п. 2, 9 ч. 1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження.

Держаний виконавець посилався на те, що Законом України Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств зупиняються виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, при цьому ст.34 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено вичерпний перелік підстав, за яких виконавець зобов'язаний зупинити вчинення виконавчих дій, та яким не передбачено можливості для зупинення виконавчого провадження, а отже, підстави для зупинення виконавчого провадження відсутні. Крім того, Законом України Про введення мораторію на примусову реалізацію майна встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків, до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна, а ст. 34 Закону України Про виконавче провадження не передбачено підстав для зупинення виконавчих проваджень та заходів примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, однак п.9 ст.37 Закону України Про виконавче провадження передбачено повернення виконавчого документа стягувачу.

02.08.2017р. до суду першої інстанції надійшла скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Гірничі машини, м. Донецьк від 28.07.2017р. на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України по справі №905/94/16, в якій скаржник просив:

визнати неправомірними та незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України по винесенню постанови від 08.06.2017р. про повернення наказу господарського суду Донецької області від 12.03.2016р. №905/94/16 по стягненню з ДП «Торезантрацит» на користь ТОВ «Компанія «Гірничі машини» основного боргу в розмірі 100400000,00 грн. та судового збору 182700,00грн.;

скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 08.06.2017р. про повернення наказу господарського суду Донецької області від 12.03.2016р. №905/94/16 по стягненню з ДП «Торезантрацит» на користь ТОВ «Компанія «Гірничі машини» основного боргу в розмірі 100400000,00 грн. та судового збору 182700,00грн.;

зобовязати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відновити ВП №50760368 з виконання наказу господарського суду Донецької області від 12.03.2016р. №905/94/16 по стягненню з ДП «Торезантрацит» на користь ТОВ «Компанія «Гірничі машини» основного боргу в розмірі 100400000,00 грн. та судового збору 182700,00грн.

11.08.2017р. від скаржника надійшла заява про зміну предмету скарги, в якій останній просив:

визнати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України по винесенню постанови від 08.06.2017р. про повернення наказу господарського суду Донецької області від 12.03.2016р. №905/94/16 по стягненню з ДП «Торезантрацит» на користь ТОВ «Компанія «Гірничі машини» основного боргу в розмірі 100400000,00 грн. та судового збору 182700,00грн. за виконавчим провадженням №50760368 недійсною;

зобовязати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України згідно ч.1 ст.41 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016р. №1404-VIII винести постанову про відновлення виконавчого провадження №50760368 по примусовому виконанню наказу господарського суду Донецької області від 12.03.2016р. №905/94/16 по стягненню з ДП «Торезантрацит» на користь ТОВ «Компанія «Гірничі машини» основного боргу в розмірі 100400000,00 грн. та судового збору 182700,00грн.;

зобовязати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконати вимоги ст.1 Закону України Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств № 2021-VIII від 13.04.2017 в частині зупинення виконавчого провадження №50760368 по примусовому виконанню наказу господарського суду Донецької області від 12.03.2016р. №905/94/16 по стягненню з ДП «Торезантрацит» на користь ТОВ «Компанія «Гірничі машини» основного боргу в розмірі 100400000,00 грн. та судового збору 182700,00грн.

В обґрунтування скарги, скаржник посилався на неправомірність винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 08.06.2017р. на підставі п. 2, 9 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження", з огляду на те, що органом ДВС не вчинено жодних дій, направлених на розшук майна боржника, перевірку майнового стану, інформації про кошти на рахунках, а зроблено означений висновок про відсутність майна лише на підставі Закону України Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств.

За приписами ч.1 ст.121-2 ГПК України, скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Оскаржувана постанова отримана стягувачем 14.07.2017р., що підтверджується відомостями, розміщеними УДППЗ Укрпошта на інтернет-ресурсі за номером штрихкодового ідентифікатора 337.

Враховуючи, що Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія Гірничі машини, м. Донецьк звернулося до суду першої інстанції 28.07.2017р., скарга подана скаржником з дотриманням встановленого законодавством строку.

У відповідності до п.п. 1, 3 частини 2 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами (ст.ст. 42, 43 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до положень Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання. Однією з засад судочинства є обовязковість рішень суду.

Згідно із ст.4-5 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обовязкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

Конституційним Судом України у п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012р. № 18-рп/2012 зазначено, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом (ст. ст.115, 116 Господарського процесуального кодексу України).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.06.2004р. у справі Півень проти України зазначив, що право на судовий розгляд, гарантоване ст.6 Конвенції, також захищає виконання остаточних та обовязкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди однієї із сторін.

За приписом ст.115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України Про виконавче провадження, як спеціальний нормативний акт, що регулює порядок здійснення виконавчого провадження.

Закон України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016р. набрав чинності 05.10.2016р.

Відповідно до частини 2 Прикінцевих та перехідних положень до Закону України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016р. визнано такими, що втратили чинність з дня набрання чинності цим Законом, зокрема, Закон України Про виконавче провадження №606-ХІV від 21.04.1999р., крім статті 4, яка втрачає чинність через три місяці з дня набрання чинності цим Законом.

У відповідності до частин 6,7 Прикінцевих та перехідних положень до Закону України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016р. рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Як вбачається з поданої скарги, предметом дослідження є дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за період з 07.04.2016р. (постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №50760368) по 08.06.2017р., отже, у період дії як Закону України Про виконавче провадження №606-ХІV від 21.04.1999р., так і Закону України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016р.

Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до положень Закону України Про виконавче провадження №606-ХІV від 21.04.1999р. та №1404-VIII від 02.06.2016р. основними стадіями виконавчого провадження є: 1) відкриття виконавчого провадження; 2) підготовка до примусового виконання; 3)вжиття заходів примусового виконання рішення; 4) закінчення виконавчого провадження.

Отже, здійснення державним виконавцем комплексу дій, які визначені законом, будуть вважатися належними у разі вжиття останнім усіх необхідних (можливих) заходів у їх передбаченій нормативно-правовим актом певній послідовності для повного виконання виконавчого документу у встановлені законом строки, з дотриманням прав учасників виконавчого провадження - стягувача та боржника.

Відповідно до ст.4 Закону України Про виконавче провадження №606-ХІV від 21.04.1999р. під час виконання рішень державний виконавець має право на безпосередній доступ до баз даних і реєстрів, у тому числі електронних, що містять інформацію про боржників, їхнє майно та кошти. Порядок доступу до таких реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України спільно з відповідними центральними органами виконавчої влади, які забезпечують їх ведення.

Аналогічна норма міститься в п.4 ст.18 ст.4 Закону України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016р.

Згідно з ст.5 Закону України Про виконавче провадження №606-ХІV від 21.04.1999р. вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень.

У відповідності до ст.18 Закону України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016р. виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Згідно ст.11 Закону України Про виконавче провадження №606-ХІV від 21.04.1999р. державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням (ст.32 Закону України №606-ХІV від 21.04.1999р., що знайшла своє відображення у ст.10 редакції Закону №1404-VІІІ від 02.06.2016р.).

У відповідності до ч.2 ст.36 Закону України Про виконавче провадження №606-ХІV від 21.04.1999р. розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Відповідно до п.3.12. Інструкції з організації примусового виконання рішень (затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. за №512/5 в редакції, що діяла до 05.10.2016р.) організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо).

У відповідності до ст.54 Закону України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016р. виконавець має право звернутися за інформацією про дебіторську заборгованість боржника до органів доходів і зборів. Органи доходів і зборів зобовязані протягом трьох робочих днів з дня одержання відповідної вимоги виконавця надати виконавцю необхідні документи та інформацію.

З представлених суду матеріалів виконавчого провадження ВП №50760368 вбачається звернення до Державної фіскальної служби України з метою встановлення наявності відкритих рахунків.

Однак, в рамках виконавчого провадження ВП №50760368 державним виконавцем не направлялись запити до органів Державної реєстраційної служби України, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо, відповідних органів щодо наявності зареєстрованих цінних паперів, катерів, яхт, повітряних суден, сільськогосподарської техніки та технологічного обладнання, іншого рухомого майна, корпоративних прав, майнових прав інтелектуальної власності, об'єктів інтелектуальної, творчої діяльності, іншого майна (майнових прав), належних на праві власності відповідачу.

Державний виконавець у постанові від 08.06.2017р. про повернення виконавчого документа стягувачу ВП №50760368 посилається на встановлення Законом України "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств" мораторію на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України Про виконавче провадження (у редакції Закону України №1404-VІІІ від 02.06.2016р.) виконавчий документ повертається стягувачу у разі, якщо, зокрема, законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Частиною 2 цієї норми передбачено, що про наявність обставин, зазначених у п.п.2-6 ч.1 цієї статті, державний виконавець складає акт.

В пункті 9 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.01.2016 № 01-06/131/16 "Про деякі питання практики вирішення спорів, повязаних із застосуванням господарськими судами Закону України "Про виконавче провадження" розяснено щодо необхідності у разі прийняття рішення про повернення виконавчого документа обстеження державним виконавцем майна боржника за місцем його знаходження на предмет використання майна у виробничій діяльності та складення за результатами такого обстеження акту.

В матеріалах справи відсутній акт на виконання ч.2 ст.37 Закону України Про виконавче провадження (у редакції Закону України №1404-VІІІ від 02.06.2016р.)

При цьому висновок щодо безрезультатності та/або неможливості розшуку майна чи встановлення/з'ясування певних обставин буде обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець, повністю реалізувавши надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату.

Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не здійснено усі необхідні та можливі дії, направлені на встановлення наявності чи відсутності у боржника іншого майна чи коштів, на які можливо звернути стягнення.

З матеріалів справи вбачається бездіяльність державного виконавця з належного примусового виконання рішення господарського суду Донецької області, за якої оскаржувана заявником постанова від 08.06.2017р. про повернення виконавчого документа стягувачу ВП №50760368 є необгрунтованою та передчасною.

Одночасно за приписом Закону України Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств визначено тимчасово, до 01.01.2019р., підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, які підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", знімаються арешти та заборони відчуження майна у таких виконавчих провадженнях, крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у звязку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообовязкового державного соціального страхування, заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування (ч.1 ст.1 означеного Закону).

Даний закон набрав чинності 24.05.2017р.

Приведеною нормою вказаного Закону встановлено припис виконавчому органу про вчинення дій щодо проваджень з примусового виконання рішень стосовно державних вугледобувних підприємств, що підлягають виконанню в порядку Закону України Про виконавче провадження, щодо їх зупинення з визначенням повного строку, тобто до 01.01.2019р.

Отже, дія Закону України Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств розповсюджується на спірні правовідносини та має пріоритетне застосування у даному випадку.

Враховуючи наведене, дії органу Державної виконавчої служби України щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 08.06.2017р. у ВП №50760368 є неправомірними.

Статтею 121-2 Господарського процесуального кодексу України передбачений порядок розгляду господарськими судами скарг на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів, а також порядок такого оскарження у процедурі виконання судових рішень.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верхового Суду України №14 від 26.12.2003р. Про практику розгляду судами скарги на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження передбачено, що у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, суд зобовязує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

У п.9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України №9 від 17.10.2012р. зазначено, що при вирішенні питань, повязаних із застосуванням ст.121-2 Господарського процесуального кодексу України, господарським судам слід мати на увазі таке.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

При цьому, господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Судова колегія апеляційної інстанції дійшла до висновку, що доказами матеріалів справи не доведено, що виконавчим органом вживалися усі необхідні та можливі заходи для належного примусового виконання рішення господарського суду Донецької області, а оскаржувана постанова ВП №50760368 від 08.06.2017р. про повернення виконавчого документу стягувачу є передчасною.

За таких обставин, скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Гірничі машини, м.Донецьк від 28.07.2017р. на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України обґрунтовано задоволена судом першої інстанції.

Щодо вимоги про зобовязання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України згідно ч.1 ст.41 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016р. №1404-VIII винести постанову про відновлення виконавчого провадження №50760368 по примусовому виконанню наказу господарського суду Донецької області від 12.03.2016р. №905/94/16 по стягненню з ДП «Торезантрацит» на користь ТОВ «Компанія «Гірничі машини» основного боргу в розмірі 100400000,00 грн. та судового збору 182700,00грн. та виконати вимоги ст.1 Закону України Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств № 2021-VIII від 13.04.2017 в частині зупинення виконавчого провадження №50760368 по примусовому виконанню наказу господарського суду Донецької області від 12.03.2016р. №905/94/16 по стягненню з ДП «Торезантрацит» на користь ТОВ «Компанія «Гірничі машини» основного боргу в розмірі 100400000,00 грн. та судового збору 182700,00грн., судова колегія апеляційної інстанції встановила.

Порядок відновлення відповідного виконавчого провадження за наслідками визнання недійсною постанови про закінчення такого провадження унормований положеннями статті 41 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. №1404-VIII, відповідно до якої у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Тобто, Законом України «Про виконавче провадження» встановлено обовязок державного виконавця здійснити дії направлені на відновлення виконавчого провадження у разі визнання недійсною відповідної постанови судом у певний строк.

Як вбачається з матеріалів справи, скаржник просив зобовязати державного виконавця поновити виконавче провадження, так і зобовязати виконати вимоги ст.1 Закону України Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств від 13.04.2017р. № 2021-VIII в частині зупинення виконавчого провадження №50760368.

Статтею 1 Закону України Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств встановлено, що тимчасово до 1 січня 2019р. підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, які підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження, знімаються арешти та заборони відчуження майна у таких виконавчих провадженнях, крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у звязку з трудовими відносинами, відшкодуванням матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншими ушкодженнями здоровя або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообовязкового державного соціального страхування, заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що виконати вимоги ст.1 Закону України Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств від 13.04.2017р. № 2021-VIII в частині зупинення виконавчого провадження № 50760368 неможливо, оскільки відповідні зміни у ст.34 Закону України Про виконавче провадження до цього часу не внесені.

Відповідно до приписів ст.1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому закону органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Таким чином, державний виконавець повинен у своїй діяльності керуватися не тільки Законом України Про виконавче провадження, а і іншими законами, в даному випадку, Законом України Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств від 13.04.2017р. № 2021-VIII.

Судова колегія апеляційної інстанції дійшла до висновку, що відмова у задоволенні другої та третьої вимоги скаржника не призведене до поновлення прав у цій справі, оскільки відповідний обовязок щодо зупинення виконавчого провадження саме на підставі, визначених у ст.1 Закону України Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств від 13.04.2017р. № 2021-VIII в Законі України Про виконавче провадження відсутній.

Як роз'яснено у п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року №9, господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» передбачено, що у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, суд зобовязує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

За таких обставин, посилання місцевого господарського суду на те, що оскільки ст.41 Закону України Про виконавче провадження містить імперативну норму, яка регламентує дії державного виконавця та встановлює спеціальні строки для вчинення державним виконавцем відповідних дій у разі визнання судом недійсною постанови державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу, як на підставу про відмову у задоволенні вимог скаржника щодо зобовязання головного державного виконавця згідно із ч.1 ст.41 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016р. винести постанову про відновлення виконавчого провадження № 50760368 та зобовязання головного державного виконавця виконати вимоги ст.1 Закону України Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств від 13.04.2017р. в частині зупинення виконавчого провадження № 50760368, в даному випадку, не є обгрунтованими.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 03.10.2017р. в частині відмови у задоволенні вимоги скарги щодо зобовязання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відновити ВП №50760368 по виконанню наказу від 12.03.2016р. та зобовязання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконати вимоги ст. 1 ЗУ Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств підлягає скасуванню.

В іншій частині ухвала господарського суду Донецької області від 03.10.2017 р. по справі №905/94/16 підлягає залишенню без змін.

Доводи, викладені Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції в оскаржуваному процесуальному документі, тому апеляційна скарга Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ на ухвалу господарського суду Донецької області від 03.10.2017 р. по справі №905/94/16 не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника - Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ.

Керуючись ст.ст. 49, 91, 99, 101, 102, 103, п.1 ч.1 ст.104, ст. 105, 106, 121-2 Господарського процесуального Кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ на ухвалу господарського суду Донецької області від 03.10.2017 р. по справі №905/94/16 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Донецької області від 03.10.2017 р. по справі №905/94/16 скасувати в частині відмови у задоволенні вимог про зобовязання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відновити ВП №50760368 по виконанню наказу від 12.03.2016р.; зобовязання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконати вимоги ст. 1 ЗУ Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств.

Прийняти в цій частині нове рішення.

Зобовязати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України згідно ч.1 ст.41 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016р. №1404-VIII винести постанову про відновлення виконавчого провадження №50760368 по примусовому виконанню наказу господарського суду Донецької області від 12.03.2016р. №905/94/16 по стягненню з ДП «Торезантрацит» на користь ТОВ «Компанія «Гірничі машини» основного боргу в розмірі 100400000,00 грн. та судового збору 182700,00грн.

Зобовязати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконати вимоги ст.1 Закону України Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств № 2021-VIII від 13.04.2017 в частині зупинення виконавчого провадження №50760368 по примусовому виконанню наказу господарського суду Донецької області від 12.03.2016р. №905/94/16 по стягненню з ДП «Торезантрацит» на користь ТОВ «Компанія «Гірничі машини» основного боргу в розмірі 100400000,00 грн. та судового збору 182700,00грн.

В іншій частині ухвалу господарського суду Донецької області від 03.10.2017 р. по справі №905/94/16 залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий: Т.Д. Геза

Судді: Н.М. Дучал

ОСОБА_3