ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2017 Справа №917/1750/16

Господарський суд Полтавської області в складі колегії

головуючий суддя Кульбако М.М.

суддя Пушко І.І.

суддя Безрук Т.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Керрі Україна",

пр. Охтирський, 7, дім 2-В, оф. 2-301, м. Київ, 03680

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техмолпром",

вул. Будька, 47, м. Гадяч, Гадяцький район, Полтавська область, 37300

про стягнення 1 909 435,35 грн., -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Керрі Україна" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техмолпром" про стягнення 1 909 435,35 грн., з яких 1 660 863,30 грн. - основного боргу, 156 116,99 грн. - пені, 25 954,44 грн. - 3 % річних, 66 500,62 грн. - інфляційних втрат, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов'язання за укладеним 25.03.2015 між сторонами договором поставки №2503-2.

Ухвалою від 08.11.2016 порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 21.11.2016.

21.11.2016 розгляд справи відкладено на 08.12.2016 у зв'язку з неявкою представників сторін в судове засідання, невиконання відповідачем вимог суду викладених в ухвалі.

23.11.2016 до суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Керрі Україна" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції із забезпеченням її проведення з господарським судом міста Києва.

Ухвалою суду від 28.11.2016 відмовлено в задоволенні клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції .

07.12.2016 від відповідача надійшло клопотання №1399/1-3 від 07.12.2016 про зупинення провадження у справі, оскільки ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 06.12.2016 порушено провадження у справі №530/1703/16-ц за позовом ТОВ «Техмолпром» до ТОВ "Керрі Україна", ОСОБА_3 про визнання Договору поставки №2503-2 від 25.03.2015 недійсним та стягнення грошових коштів.

Ухвалою від 08.12.2016 провадження у справі №917/1750/16 зупинено до вирішення пов'язаної з нею справи №530/1703/16-ц та набрання рішенням по вказаній справі законної сили.

19.06.2017 від представника позивача надійшла заява від 09.06.2017 про поновлення провадження у справі з посиланням на те, що ухвалою від 01.06.2017 позовну заяву по справі №530/1703/16-ц залишено без розгляду.

Разом з заявою про поновлення провадження у справі представником ТОВ "Керрі Україна" подано клопотання від 12.06.2017 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції із забезпеченням її проведення в Дарницькому районному суді міста Києва (вул. Кошиця, 5-А, м. Київ, 03150, друге приміщення).

Ухвалою від 21.06.2017 провадження у справі №917/1750/16 поновлено, справу призначено до розгляду на 04.07.2017 в режимі відеоконференції із забезпеченням її проведення в Дарницькому районному суді міста Києва (вул. Кошиця, 5-А, м. Київ, 03150).

Судове засідання 04.07.2017 в режимі відеоконференції не відбулося, у зв'язку з неможливістю зв'язатися з Дарницьким районним судом міста Києва.

24.07.2017 відповідачем подано клопотання про продовження строку вирішення спору на 15 днів та відкладення розгляду справи для можливості подати відзив на позовну заяву (вх. №9195).

Також, від відповідача надійшло клопотання про призначення судової економічної експертизи (вх. №9196 від 24.07.2017), на вирішення якої ТОВ "Техмолпром" просить поставити наступні питання:

- Чи підтверджується документально (якщо так то у якій сумі) зазначена в позовній заяві сума заборгованості ТОВ "Техмолпром" за ОСОБА_4, поставлений за Договором поставки?

- Чи відповідає матеріалам справи, умовам укладених правочинів, законодавства України та правилам арифметичних дій сума пені, 3% річних та інфляційних, що нараховані ТОВ "Керрі Україна"?

- Якщо подані позивачем розрахунки пені, 3% річних та інфляційних проведені невірно, з помилками, то навести правильний розрахунок.

В обґрунтування заявленого клопотання відповідач посилається на те, що позивач не наводить розрахунку суми боргу на яку він посилається на початок періоду, із наведеного розрахунку неможливо перевірити та підтвердити стан взаєморозрахунків сторін, розрахунок інфляції не відповідає рекомендаціям Вищого господарського суду України, а тому для правильного розрахунку основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних необхідні спеціальні знання, якими володіє експерт.

Суд відклав розгляд вказаного клопотання на наступне судове засідання, про що вказано в ухвалі суду від 14.08.2017.

Позивачем подано заперечення на клопотання відповідача про призначення судової-економічної експертизи (вх. №9978 від 11.08.2017), в якому зазначено, що відповідачем вчиняються всі процесуальні засоби для затягування розгляду справи, зокрема, відповідач за весь час розгляду справи не надав заперечення проти розрахунку позивача.

Ухвалою суду від 14.08.2017 відмовлено відповідачу в задоволенні клопотання про призначення по справі судової економічної експертизи; продовжено строк вирішення спору на 15 днів; відкладено розгляд справи на 30.08.2017.

28.08.2017 відповідачем до суду подано клопотання №28/08-1 від 28.08.2017 про призначення справи до колегіального розгляду у складі трьох суддів з метою створення умов для її всебічного, повного та об'єктивного розгляду, посилаючись на складність справи та на те, що обставини справи, за якими сформульовано предмет позову вимагають збору та дослідження додаткових доказів.

Клопотання відповідача задоволено, призначено справу до розгляду колегіально у складі трьох суддів.

Згідно протоколу автоматизованого визначення складу колегії суддів від 30.08.2017 справу призначено до розгляду в складі колегії: головуючий суддя Кульбако М.М., судді Гетя Н.Г., Безрук Т.М.

11.09.2017 відповідачем подано клопотання №11/09-1 від 11.09.2017 про відкладення розгляду справи у зв'язку із зайнятістю представника в іншому судовому засіданні. У клопотанні просив суд, в разі необхідності, продовжити строк розгляду спору на 15 днів.

Окрім того, відповідачем подано клопотання №11/09-2 про призначення по справі судової економічної експертизи (вх. №11214), на вирішення якої ТОВ "Техмолпром" просить поставити наступні питання:

- Чи підтверджується документально (якщо так то у якій сумі) зазначена ТОВ "Керрі Україна" в позовній заяві сума заборгованості ТОВ "Техмолпром" за ОСОБА_4, поставлений за Договором поставки?

- Чи відповідає матеріалам справи, умовам укладених правочинів, законодавства України та правилам арифметичних дій сума пені, інфляційних втрат та 3% річних, що нараховані ТОВ "Керрі Україна"?

- Якщо подані позивачем розрахунки пені, інфляційних втрат та 3% річних проведені невірно, з помилками, то навести правильний розрахунок.

В обґрунтування заявленого клопотання відповідач посилається на те, що позивачем не наведено жодного розрахунку суми боргу на яку він посилається на початок періоду, із наведеного ним у позові розрахунку неможливо перевірити та підтвердити стан взаєморозрахунків сторін, розрахунок інфляції не відповідає рекомендаціям Вищого господарського суду України, а тому для правильного розрахунку основного боргу, пені, інфляційних втрат, 3% річних необхідні спеціальні знання, якими володіє експерт.

Колегія суддів відклала вирішення клопотання відповідача про призначення судової економічної експертизи на наступне судове засідання.

В зв'язку з відпусткою судді Гетя Н.Г., за розпорядженням керівника апарату суду проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, в результаті якого зформовано склад колегії суддів: Головуючий: суддя Кульбако М.М., суддя Безрук Т.М., Суддя Пушко І.І.(протокол автоматичного визначення складу колегії суддів від 30.08.2017):

11.10.2017 позивачем надано розрахунок суми основного боргу з урахуванням часткової проплати за поставлений товар та заперечення на клопотання про призначення експертизи, які долучені до матеріалів справи (вх. №12446, 312445).

Розглянувши клопотання відповідача про призначення експертизи суд не знайшов підстав для його задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 41 Господарського процесуального кодексу України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі.

Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу" (далі - Закон). Особа, яка проводить судову експертизу (далі - судовий експерт) користується правами і несе обов'язки, зазначені у статті 31 цього Кодексу.

Згідно п. 2 Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" №4 від 23.03.2012, відповідно до статті 1 Закону "Про судову експертизу", судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас і згідно з частиною першою статті 41 ГПК експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань. Із сукупності наведених норм матеріального і процесуального права вбачається, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

В клопотанні відповідачем ставляться питання відповідності розрахунків позивача та чи підтверджуються вони матеріалами справи.

Суд зазначає, що на неодноразові вимоги суду відповідач не надав жодних документально підтверджених заперечень щодо поданих позивачем документів та розрахунків, а тому на даний час відсутні підстави для призначення експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Провадження у справі №917/1750/16 порушено 08.11.2016, розгляд справи було зупинено 08.12.2016 за клопотанням відповідача до вирішення пов'язаною з нею справи №530/1703/16-ц про визнання недійсним договору поставки №2503-2, який є предметом даного позову. 21.06.2017 поновлено провадження у справі.

Відповідачем було подано аналогічне клопотання (вх. №9196 від 24.07.2017), в задоволенні якого судом відмовлено.

За час розгляду справи відповідачем не викладено правову позицію щодо позову, не надано контррозрахунку, неодноразово подавались клопотання про відкладення розгляду справи.

Відтак, суд вважає, що подане відповідачем клопотання спрямоване не на встановлення обґрунтованості позову, а на затягування розгляду справи.

30.11.2017 року позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої позивач просить стягнути 1 596 970,50 грн. основного боргу, пеню в розмірі 156 116,99 грн, інфляційні втрати в розмірі 66 500,62грн. 3% річних в розмірі 25 954.44грн та судові витрати в розмірі 27 683,14 грн., обгрунтовуючи зменшення суми вимог по основному боргу часткою оплатою відповідачем. Суд прийняв заяву і в подальшому розгляд справи розглядається з урахуванням даної заяви.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає про невірний розрахунок пені, оскільки позивачем не враховано зміну облікової ставки НБУ з 16.09.2016 року.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що 25 березня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Керрі Україна» (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Техмолпром» (відповідач) був укладений Договір поставки №2503-2 (Договір).

При цьому сторони узгодили наступне:

- постачальник зобовязується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, передавати у власність Покупцю Модифікований крохмаль С*SЕТ 05062 (надалі за текстом - ОСОБА_4), а Покупець зобовязується приймати ОСОБА_4 та здійснювати його оплату (п. 1.1 Договору);

- кількість, асортимент, найменування, ціна та загальна вартість відповідної партії ОСОБА_4 обумовлюються у видаткових накладних, що мають силу специфікації і є невід'ємною частиною цього Договору (п. 1.2 Договору);

- передача ОСОБА_4 Покупцю здійснюється протягом 5 ( пять) календарних днів, з моменту отримання від Покупця відповідного Замовлення на ОСОБА_4. Замовлення оформлюється на кожну партію ОСОБА_4 та передається Покупцем Постачальнику засобами факсимільного звязку, електронною поштою або через представника (курєром). Постачальник зобовязаний протягом одного робочого дня розглянути направлене Покупцем Замовлення та письмово повідомити Покупця про можливість/ не можливість виконання Замовлення та дату поставки ОСОБА_4. Підтвердженням прийняття до виконання Замовлення, також являється складений Постачальником та направлений Покупцю Рахунок-фактура. На підставі погодженого Сторонами Замовлення, Постачальник складає видаткову накладну (п. 2.1 Договору);

- датою поставки ОСОБА_4 є дата, що зазначається у видатковій накладній при отриманні ОСОБА_4 Покупцем. Право власності на ОСОБА_4, а також всі ризики випадкової загибелі, пошкодження ОСОБА_4 переходять до Покупця, з моменту фактичного отримання ОСОБА_4 в місці поставки Покупцем та підписання уповноваженим представником Покупця видаткових накладних (п. 2.3 Договору);

- при передачі кожної партії ОСОБА_4 Постачальник зобовязаний надати Покупцеві наступні товарно-супровідні документи: видаткову накладну, податкову накладну, товарно-транспортну накладну; документи, що засвідчують якість та безпечність ОСОБА_4 та підлягають переданню разом із ОСОБА_4 відповідно до вимог чинного законодавства України (п. 2.4 Договору);

- Покупець здійснює оплату вартості ОСОБА_4 за ціною вказаною у видатковій накладній (п. 3.1 Договору);

- оплата ОСОБА_4 здійснюється Покупцем на підставі видаткової накладної, у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника після 30 ( тридцяти ) календарних днів з дня отримання Покупцем ОСОБА_4 та належним чином оформлених товарно-супровідних документів (п.2.4. цього Договору) (п. 3.3 Договору);

- у випадку порушення своїх зобовязань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, визначену цим Договором та чинним в Україні законодавством. Порушенням зобовязання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (п. 5.1 Договору);

- за прострочення в оплаті ОСОБА_4 Постачальник має право вимагати від Покупця сплатити пеню в розмірі облікової ставки НБУ, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п. 5.3 Договору).

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

На виконання умов Договору позивачем за період з 23.11.2015 по 31.08.2016 було поставлено відповідачу ОСОБА_4 на загальну суму 1 940 068,08 грн., що підтверджується підписаними сторонами наступними видатковими накладними:

- №408088614 від 23.11.2015 на суму 331 920,00 грн.;

- №408122628 від 27.11.2015 на суму 161 640,00 грн.;

- №408153545 від 03.12.2015 на суму 319 920, 00 грн.;

- №408180650 від 07.12.2015 на суму 143 121, 60 грн.;

- №408321442 від 14.01.2016 на суму 166 260, 00 грн.;

- №408348580 від 19.01.2016 на суму 177 853,20 грн.;

- №408787941 від 25.04.2016 на суму 158 112,00 грн.;

- №409045047 від 22.06.2016 на суму 34 692, 00 грн.;

- №409144517 від 15.07.2016 на суму 33 996, 00 грн.;

- №409173998 від 21.07.2016 на суму 67 889,28 грн.;

- №409202158 від 25.07.2016 на суму 67 272,00 грн.;

- №409289209 від 15.08.2016 на суму 34 260,00 грн.;

- №409291586 від 17.08.2016 на суму 137 040, 00 грн.;

- №409354798 від 31.08.2016 на суму 106 092,00 грн.

Як вказує позивач, відповідач взяті на себе зобов'язання за договором щодо оплати поставленого товару виконав частково в сумі 279 207,78 (згідно накладної №408088614 від 23.11.2015), і на даний час(зважаючи зарахування переплати за поставлений товар по іншим накладним) урахуванням за ним рахується заборгованість в сумі 1 596 970,50 грн., що також не спростовано відповідачем, зокрема, не надано суду доказів оплати отриманого товару.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов'язку з оплати отриманого ОСОБА_4 за Договором поставки №2503-2 від 25.03.2015 та факту наявності заборгованості у розмірі 1 596 970,50 грн., вимоги позивача про стягнення суми основного боргу підлягають задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 156 116,99 грн. пені, 25 954,44 грн. 3% річних та 66 500,62 грн. інфляційних втрат (розрахунок наведено по кожній накладній окремо).

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з нормами статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" із змінами та доповненнями, пеня обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, за вимогою кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час затримки, а також три проценти річних від простроченої суми.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності (нарахування пені) відповідно до пункту 5,3 Договору та захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

На підставі вказаних положень позивачем заявлено до стягнення 156 116,99 грн. пені, 25 954,44 грн. 3% річних та 66 500,62 грн. інфляційних втрат (розрахунок наведено по кожній накладній окремо).

Після проведення перерахунку пені судом встановлено, що позивачем при проведенні розрахунку не враховано зменшення облікової ставки НБУ з 16.09.2016 року, в зв'язку з чим розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача становить 153 788,95 грн. Перевіривши нарахування інфляційних втрат та 3% річних встановлено, що заявлені до стягнення суми є меншими ніж розраховано судом, але оскільки суд не може виходити за межі позовних вимог, заявлені до стягнення 25 954,44 грн. 3% річних та 66 500,62 грн. інфляційних втрат підлягають задоволенню.

При вирішення даного спору судом приймається до уваги те, що під належністю доказу розуміється наявність об'єктивного зв'язку між змістом судових доказів і фактами, що є об'єктом судового дослідження. Належними слід визнавати докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору. Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Виходячи із змісту статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Отже, обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Згідно статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техмолпром" (вул. Будька, 47, м. Гадяч, Гадяцький район, Полтавська область, 37300, код 35293993) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Керрі Україна" (пр. Охтирський, 7, дім 2-В, оф. 2-301, м. Київ, 03680, код 33063984) 1 596 970,50 грн. основного боргу, 153 788,95 грн. пені, 25 954,44 грн. 3% річних, 66 500,62 грн. інфляційних втрат та 27 648,22. грн. витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати наказ з набранням рішенням законної сили.

3. Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області протягом 10 днів.

Суддя Кульбако М.М.

Суддя Безрук Т.М.

Суддя Пушко І.І.