РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2017Справа №910/12852/17

За позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку №13 по вул. Б. Гмирі

про стягнення 208 556,93 грн.

Суддя Якименко М.М.

Представники:

від позивача: Шевченко О.М. - за довіреністю №582 від 05.05.2017 року;

від відповідача: Карбовничий С.В. (керівник)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку №13 по вул. Б. Гмирі про стягнення 208 556,93 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо оплати вартості отриманих послуг (за період з 01.07.2014 року по 31.05.2017 року) від позивача згідно умов Договору №8816/4-14 на послуги водопостачання та водовідведення від 27.12.2000 року.

З цих підстав, позивач просив суд задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь 130 274,78 грн. - заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення, 3 747,78 грн. - пені, 26 054,96 грн. - штрафу, 40 215,62 грн. - інфляційних втрат, 8 263,77 грн. - 3% річних, 3 128,36 грн. - судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.08.2017 року порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 06.09.2017 року.

29.08.2017 року через канцелярію Господарського суду міста Києва представник відповідача подав відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 06.09.2017 року оголошено перерву до 20.09.2017 року.

18.09.2017 року канцелярію Господарського суду міста Києва представник позивача подав заперечення на відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 20.09.2017 року оголошено перерву до 04.10.2017 року.

В судовому засіданні 04.10.2017 року оголошено перерву до 18.10.2017 року.

В судовому засіданні 18.10.2017 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив суд в їх задоволенні відмовити.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 18.10.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.12.2000 між Державним комунальним об'єднанням «Київводоканал» (перетворено в Відкрите акціонерне товариство «АК «Київводоканал», яке в подальшому перейменовано на Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал"; далі по тексту - постачальник, позивач, ПрАТ «АК «Київводоканал») та Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку №13 по вул. Б. Гмирі (далі по тексту - відповідач, Абонент, ОСББ №13, ОСББ) укладено Договір №8816/4-14 на послуги водопостачання та водовідведення (далі по тексту - Договір), за умовами якого (п.1.1. Договору) Постачальник зобов'язується забезпечити Абоненту постачання питної води та прийняти від Абонента каналізаційні стоки, а Абонент сплатити за вищезазначені послуги на умовах, які визначені цим Договором та Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затвердженими наказом Держитлокомунгоспу України від 01.07.1994 № 65, які втратили чинність 18.10.2008 у зв'язку із введенням в дію Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190 (далі по тексту - Правила користування).

Відповідно до підпункту а) пункту 2.2. Договору абонент зобов'язаний сплачувати вартість наданих послуг за тарифами, встановленими в порядку, передбаченому чинним законодавством, У разі зміни тарифів сплата послуг Абонентом здійснюється за новими тарифами з часу їх введення в дію без внесення змін до цього договору.

Згідно з п. 3.1. Договору кількість води, що подається Постачальником та використовується Абонентом, визначається за показниками водолічильників, зареєстрованих Постачальником. Зняття показань водолічильників здійснюється, як правило, щомісячно представником Постачальника спільно з представником Абонента.

Відповідно до п. 3.4. Договору кількість стічних вод, які надходять у каналізацію, визначається за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання, згідно до показників водолічильника, а при його відсутності - за узгодженням з Постачальником, за діючими нормами водопостачання, або іншим засобом, передбаченим Правилами користування.

Згідно з п. 3.6. Договору Абонент розраховується за послуги водопостачання та водовідведення у порядку, встановленому чинним законодавством у п'ятиденний термін з дня представлення Постачальником платіжних документів до банківської установи.

У разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг Абонент зобов'язаний у п'ятиденний термін з дня представлення Постачальником платіжних документів до банківської установи, направити повноваженого представника з обґрунтовуючими документами для проведення звірки даних та підписання акту звірки в цей же термін. При невиконанні цієї умови дані Постачальника вважаються прийнятими Абонентом (п. 3.7. Договору).

В позовній заяві позивач зазначає, що Абонент про незгоду щодо кількості або вартості отриманих з 01.07.2014 по 31.05.2017 послуг не повідомляв, свого представника з обґрунтовуючими документами для проведення звіряння розрахунків та підписання акту не направляв. Тому, в силу положень п. 3.7. Договору, кількість та вартість наданих ПрАТ «АК «Київводоканал» з 01.07.2014 по 31.05.2017 послуг з водопостачання та водовідведення вважаються прийнятими Абонентом.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що внаслідок порушення відповідачем зобов'язання щодо повної та своєчасної оплати вартості отриманих від позивача послуг, відповідно до умов Договору, у відповідача перед позивачем (за період з 01.07.2014 року по 31.05.2017 року включно) виникла заборгованість з їх оплати в розмірі 130 274,78 грн.

Суд звертає увагу, що спір у даній справі виник з приводу оплати послуг з постачання питної води та водовідведення за умовами Договором.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

З наведеного вбачається, що підставою для отримання оплати виконавцем є саме надана замовнику послуга.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" та підпункту 5 пункту 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживачі питної води зобов'язанні своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З наданого Позивачем Розгорнутого розрахунку позовних вимог до боржника ОСББ №13 по вул. Б. Гмирі (далі Розгорнутий розрахунок позовних вимог) вбачається, що заявлена до стягнення сума основного боргу складається з:

- боргу за постачання питної води та прийняття стоків питної води за період з липня 2014р. по травень 2017р. включно, який рахується за послуги за кодом 2-809, на загальну суму 15 819,94 грн.;

- боргу, за прийняття стоків питної води за період з липня 2014 р. по травень 2017 р. включно, який рахується за послуги за кодом 2-50809, на загальну суму 114 454,84 грн.

За умовами Договору Позивачем присвоєно Відповідачу код 2-809 щодо послуг з постачання питної води через відповідні вводи, обладнані приладами обліку, проте, в подальшому, без укладання іншого договору або/та внесення відповідних змін до Договору, Позивач присвоїв відповідачу другий, додатковий код 2-50809 для обліку води, яка використовується для приготування гарячої води. Між сторонами відсутні договірні відносини щодо постачання питної води, яка використовується для приготування гарячої води, оскільки умовами Договору такі взаємовідносини не регулюються.

На підтвердження обсягу поставленої питної води за кодом 2-809 в період з липня 2014р. по травень 2017р. включно Позивач послався на акти про зняття показань з приладів обліку, погодженими та підписаними Відповідачем, але до матеріалів справи акти не надані.

Докази того, що з липня 2014р. по травень 2017р. включно обсягу поставленої питної води за кодом 2-50809, також Позивачем не надані. Будинок Відповідача не обладнано засобом обліку гарячого водопостачання, тому актів про зняття показань з приладів обліку не має та не може бути. Відповідно, не може вважатись доведеним обсяг стоків за кодом 2-50809, а відтак, і розмір боргу, що Позивач рахує за Відповідачем за послуги з їх прийняття.

Відповідно, не може вважатися доведеною вартість послуг Позивача з постачання питної води за кодом 2-809 та питної води, яка використовується для виготовлення гарячої води за кодом 2-50809, в період з липня 2014р. по травень 2017р. включно.

Позивач в позовній заяві, спирається на Закон України «Про питну воду та питне водопостачання» та на Державні санітарні норми та правила «Гігієнічні вимоги до води питної, призначеної для споживання людиною» та намагається довести суду, що Відповідач є споживачем питної води, що не відповідає дійсності та суперечить чинному законодавству з огляду на наступне.

Згідно п.2.1 розділу 2 Державних санітарних норм та правил «Гігієнічні вимоги до води питної, призначеної для споживання людиною» Позивач стверджує, що Відповідач використовує питну воду для виробництва продукції, що потребує використання питної води, а тому є споживачем питної води. Позивач вважає, що, якщо Відповідач є споживачем питної води, то Відповідач повинен сплатити за спожиту питну воду «на умовах, які визначені Договором та Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України». Однак, суд з даним твердженням не погоджується з огляду на наступне.

Позивач, як виробник та виконавець комунальної послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення, в своїх висновках в позовній заяві не враховує вимоги Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та інші закони України, які регулюють відносини в сфері житлово-комунальних послуг, а тому висновки Позивача про заборгованість Відповідача є хибними та не відповідають діючому законодавству України.

Згідно ст. 4 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» та Статуту ОСББ:

Об'єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Об'єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом.

Таким чином, Відповідач не здійснює господарську діяльність та, більш того, не займається виробництвом будь-якої продукції. А відповідно, Відповідач не є споживачем питної води в розумінні вимоги п.2.1 розділу 2 Державних санітарних норм та правил «Гігієнічні вимоги до води питної, призначеної для споживання людиною».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Згідно чинного законодавства ОСББ не визначено ні власником, ні споживачем, ні виконавцем, ні виробником комунальної послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення.

Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення (ч. 5 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

В листі №1757/08-13/30-14 від 02.09.2014 року до Відповідача Позивач в другому абзаці визнає, що є виконавцем послу з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення в розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а саме - «з набуттям чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» № 1198, ПАТ «АК «Київводоканал» як виробник послуг з постачання питної води та водовідведення стає виконавцем послуг».

Таким чином, Позивач є виробником та виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення.

Споживачем послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення у відповідності до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є фізична чи юридична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу. Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», «Про питну воду та питне водопостачання», Статутом ОСББ та договором від 27.12.2000р. не визначено, що Відповідач є споживачем послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення.

Статтею 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» (в чинній редакції на час спірних правовідносин) визначено, що послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з об'єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та водовідведення.

Відповідно до п. 3 ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг.

Таким чином, вищевказаною нормою закону визначається, що споживачами комунальної послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення в багатоквартирному будинку є власники квартир, орендарі чи квартиронаймачі з якими виконавець комунальної послуги повинен укласти договори.

Враховую вищевикладене суд дійшов до висновку, що Відповідач не є споживачем послуг Позивача, а тому не може бути боржником за послугу, яка не споживається.

Твердження позивача про обґрунтованість своїх вимог належними та допустимими доказами (актами про зняття показань з приладів обліку, погодженими та підписаними Відповідачем; дебетово-інформаційними повідомленнями до банківської установи Відповідача), не відповідає дійсним обставинам справи так як позивач не надав суду жодного акту підписаного Відповідачем.

Дебетово-інформаційні повідомлення почали надходити від Позивача до банку відповідача тільки з лютого 2017 р., що підтверджується банківськими виписками, в інших банківських виписках відміток про отримання банком від Позивача та передача Відповідачу дебетово-інформаційних повідомлення немає. А у відповідності до вимог п. 3.6 Договору зобов'язання по сплаті настають після надходження платіжних документів до банківської установи, а тому зобов'язання по сплаті виникають починаючи з лютого 2017р. Але, незважаючи на відсутність дебетово-інформаційних повідомлень, Відповідач щомісячно перераховує кошти Позивачу за спожиту споживачами багатоквартирного будинку послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення, що відображено в Розгорнутому розрахунку позовних вимог.

У відповідності до п. 3.6 Договору Абонент повинен розраховуватися у порядку, встановленому чинним законодавством, що Відповідач виконує сумлінно та в повному обсязі.

Статтею 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» (в чинній на час спірних правовідносин редакції) передбачено, що послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з об'єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та водовідведення на підставі укладених ними договорів.

Згідно ст. 22 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» (яка діяла до 14 травня 2015 р.), визначено:

- за наявності технічної можливості проведення поквартирного обліку споживання водо-, тепло-, газо-, електропостачання, гарячого водопостачання та інших послуг власники жилих і нежилих приміщень можуть перераховувати кошти безпосередньо на рахунок підприємств, які надають ці послуги;

- кошти, що сплачуються власниками приміщень за надані їм комунальні послуги, можуть згідно з укладеними договорами надходити на рахунок об'єднання для накопичення і наступного перерахунку підприємствам, що надають ці послуги.

Виходячи з того, що всі квартири будинку відповідача обладнані квартирними засобами обліку гарячого та холодного водопостачання, 03.06.2014р. правлінням ОСББ прийняте рішення, що у відповідності до ст. 22 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», об'єднання бере на себе функцію накопичення коштів, які сплачують споживачі за послугу водопостачання та водовідведення, з подальшим перерахуванням цих коштів виконавцю послуги. Про що було повідомлено позивачу листами №30 від 30.06.2014 р. та №37 від 26.07.2014 р., з вимогою укласти договори з власниками квартир, орендарями чи квартиронаймачами.

Після внесення змін, які набули чинності 14.05.2015р., ст. 22 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначається, що для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об'єднання за рішенням загальних зборів має право: визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори.

19.06.2015р загальними зборами. ОСББ прийнято рішення про визначення Київводоканалу виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення.

Таким чином, ОСББ не має права надавати споживачам послугу з водопостачання та водовідведення, а виконавець послуги повинен укласти договори на постачання послуги з водопостачання та водовідведення з власниками квартир, орендарями та квартиронаймачами, які є дійсними споживачами даної послуги.

А поки:

- не будуть укладені договори зі споживачами у відповідності до чинного законодавства;

- з метою недопущення погіршення ситуації з оплатою споживачів за отриману послугу з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення в багатоквартирному будинку;

- та на вимогу ст. 4 Закону України «Про співвласників багатоквартирного будинку»: забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг,

ОСББ приймає на себе зобов'язання - приймати на рахунок ОСББ кошти споживачів за послугу, яку надає споживачам Позивач, з подальшим перерахуванням цих коштів виконавцю послуги - Позивачу.

ОСББ, починаючі з липня 2014р., щомісячно веде відомості обліку споживання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, в яких, на підставі оплати та показників квартирних засобів обліку холодної та гарячої води, визначається кількість спожитої послуги та величину оплати. Відповідач надає копії відомостей обліку споживання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, повна відомість (зазначені документи містяться в матеріалах справи). Всі кошти, які поступають на рахунок Відповідача від споживачів послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення в багатоквартирному будинку, Відповідач в повному обсязі перераховує постачальнику цих послуг - Позивачу, що Позивач підтверджує в Розгорнутому розрахунку позовних вимог.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення боргу за послуги з надання питної води, водовідведення за кодом 2-809, за послуги з прийняття стоків за кодом 2-50809 на загальну суму 130274,78 грн. не підлягають задоволенню.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3 747,78 грн. (пені), 26 054,96 грн. (штрафу), 40 215,62 грн. (інфляційних втрат) та 8 263,77 грн. (3% річних) також не підлягають задоволенню, у зв'язку з тим що застосування такої міри відповідальності як стягнення пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат можлива лише при порушенні основного зобов'язання, а так як відповідачем не було порушено основне зобов'язання, то й до нього не застосовуються вказані санкції.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 32, 33, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя М.М. Якименко

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 08.11.2017 року.