ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2017 р.Справа № 922/3657/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "ТД Дніпро Пласт", м. Дніпро
до ТОВ "Торговий дім Іволжанський", м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача ОСОБА_1 за дов. б/н від 14.11.2017 р.,

відповідача не зявився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТД ДНІПРО ПЛАСТ" (надалі - позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ ІВОЛЖАНСЬКИЙ" про стягнення заборгованості в розмірі 474.784,85 грн., пені - 39.538,98 грн., 10 відсотків річних - 15.858,92 грн. та інфляційних втрат - 10.232,89 грн.Судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на порушення відповідачем умов договору поставки №15 ПР/17 від 30.05.2017 р., в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлений товар.

Ухвалою суду від 21.10.2017 р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 20.11.2017 р. о 10:00.

15.11.2017 р. через канцелярію господарського суду від представника позивача надійшло правове обґрунтування позовних вимог (вх. №37762), в яких позивач вказує на порушення ТОВ «Торговий дім Іволжанський» вимог п. 4.4 укладеного сторонами договору поставки та п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України щодо строку виконання зобовязання. Надані пояснення судом досліджено та долучено до матеріалів справи.

В призначеному судовому засіданні представник позивача повністю підтримав доводи, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, правом на участь представника у засіданні не скористався, причину неявки не повідомив, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений за адресою, яка вказана у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

З матеріалів справи вбачається, що ухвала суду про порушення провадження у справі була надіслана відповідачу, але не була відповідачем отримана у зв'язку з закінченням терміну зберігання, про що свідчить довідка ПАТ «Укрпошта».

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Зважаючи на приписи ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», відповідно до якої, відомості, які внесені до Єдиного державного реєстру, вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи й відсутність представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи те, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, проте відповідач не скористався своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України, участь в засіданні (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, суд вважав за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними у ній матеріалами у відповідності до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, встановив наступне.

«30» травня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТД ДНІПРО ПЛАСТ" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ ІВОЛЖАНСЬКИЙ" (покупець) було укладено договір поставки №15 ПР/17 (надалі - Договір).

За умовами укладеного Договору постачальник зобовязується поставляти покупцю і передавати в його власність преформи з поліетилентерефталату, кришки поліетиленові для закупорювання ПЕТФ-пляшок, ручки для перенесення ПЕТФ-пляшок (товар), а покупець зобовязується приймати цей товар і вчасно його оплачувати в порядку і на умовах, передбачених Договором.

Умови поставки товару сторони узгодили в п. 3.1 Договору із застосуванням МПТКТ «ІНКОТЕРМС-2010».

Згідно наявних в матеріалах справи видаткової накладної №00048462 від 16.06.2017 р. та товарно-транспортної накладної №00048462 від 16.06.2017 р. постачальником було здійснено поставку товару на загальну суму 618734,60 грн.

Покупець зобовязався здійснити оплату поставленого товару за ціною розрахованою за правилами узгодженими сторонами в п.4.3 Договору, в обсязі кожної партії поставки протягом 10 календарних днів з дати поставки.

Відповідно до п. 3.4 Договору якщо інше прямо не слідує із товарно-транспортної накладної, датою поставки товару вважається дата підписання перевізником (водієм) товарно-транспортної накладної про приймання товару до перевезення, а за відсутності такої дати підпису дата складання товарно-транспортної накладної.

Таким чином, строк оплати поставленого товару становив 10 календарних днів з 16.06.2017 р. та сплив 26.06.2017 р. Однак, всупереч умова укладеного Договору відповідач лише частково розрахувався за поставлений товар на суму 143949,75 грн.: 12.07.2017 р. 4000,00 грн., 13.07.2017 р. 4000,00 грн., 17.07.2017 р. 59999,75 грн., 21.07.2017 р. 66950,00 грн., 02.08.2017 р. 9000,00 грн.

06.10.2017 р. сторонами було підписано акт звіряння взаємних розрахунків, яким визнано наявність заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 474784,85 грн.( а.с.61).

Позивач звертався до відповідача з претензією про сплату простроченої заборгованості та пені (претензія №1, а.с. 49-53), однак, як зазначав позивач, відповідачем не було надано відповіді, вимоги позивача не виконано.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

За приписами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно ст. 193 Господарського кодексу України, та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Наявність заборгованості за поставлений позивачем товар підтверджується наявними в матеріалах справи доказами виникнення договірних зобовязань за Договором поставки, доказами поставки товару відповідачу (видаткова накладна №00048462 від 16.06.2017 р., товарно-транспортна накладна №00048462 від 16.06.2017 р.) та підписаним відповідачем актом звіряння взаємних розрахунків від 06.10.2017 р. В той же час, відповідачем не було надано доказів повного та належного виконання взятих на себе зобовязань.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно приписів ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В п. 6.3 Договору поставки сторони узгодили, що у випадку прострочення в оплаті товару покупець зобовязується сплатити постачальнику за вимогою (претензією) останнього пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період порушення та відповідно до ст. 625 ЦК України десять відсотків річних від суми простроченого платежу за весь період порушення.

Перевіривши розрахунок позивача по нарахуванню пені, 10% річних та інфляційних втрат суд вважає їх обґрунтованими, а вимоги по їх стягненню такими, що підлягають задоволенню.

За таких обставин позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, у разі задоволення позовних вимог, покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ ІВОЛЖАНСЬКИЙ" (61066, Харківська обл., місто Харків, Московський район, ПРОСПЕКТ МОСКОВСЬКИЙ, будинок 94, офіс 301, ідентифікаційний код особи 40488507) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ДНІПРО ПЛАСТ" (49057, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, Шевченківський район, ПРОСПЕКТ БОГДАНА ХМЕЛЬНИЦЬКОГО, будинок 259, ідентифікаційний код особи 36053559) заборгованість за договором поставки №15 ПР/17 від 30.05.2017 р. в розмірі 474.784,85 грн.,( основного боргу), пеню - 39.538,98 грн., 10 відсотків річних - 15.858,92 грн., інфляційні втрати - 10.232,89 грн. та 8.106,24 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 22.11.2017 р.

Суддя ОСОБА_2