УХВАЛА

про повернення позовної заяви

22.09.2017Справа № 910/15982/17

Суддя Спичак О.М., розглянувши

позовну заяву Комунального підприємства "Автотранспортник" Деснянської районної у місті Києві ради

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 24 367,06 грн.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Автотранспортник" Деснянської районної у місті Києві ради звернулось до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 24 367,06 грн.

Відповідно до ч.1 ст.56 Господарського процесуального кодексу України, позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Згідно з п.2 ч.1 ст.57 вказаного Кодексу України, позивач зобов'язаний при поданні позову надати суду докази відправлення відповідачу копії позовної заяви і всіх доданих до неї документів.

За приписами ч.2 ст.34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Абзацом 27 пункту 2 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 передбачено, що документом, який підтверджує надання послуг поштового зв'язку є розрахунковий документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

За змістом п.61 Правил надання поштового зв'язку, затверджених Постановою №270 від 05.03.2009 Кабінету Міністрів України, у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Отже, належним доказом направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу по справі у відповідності до статті 56 ГПК України та пункту 2 "Правил надання послуг поштового зв'язку", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 року, є касовий чек, який видається відправникові з додержанням вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" і підтверджує факт надання послуги відділенням зв'язку та опис вкладення, які надані в оригіналі.

Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п.п.2, 4 ч.3 ст.129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст.ст.4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

В якості доказів надсилання відповідачу копії, поданої до Господарського суду міста Києва, позовної заяви та доданих до неї документів позивачем надано копію фіскального чеку поштової установи від 15.09.2017, а також копію опису вкладення у цінний лист від 15.09.2017.

Проте, зазначені чек та опис не є належними доказами направлення позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу, оскільки останні надані не в оригіналі, що в свою чергу є порушенням вимог ст. 56 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві позовної заяви та доданих до неї документів.

Пунктом 3 частини першої статті 57 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

При цьому, у п. 2.21. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява оплачується судовим збором. Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Позивачем до позовної заяви додано ксерокопію платіжного доручення № 45 від 25.04.2014 на суму 1 827,00 грн., що, в силу зазначених вище вимог, не є належним доказом сплати судового збору у встановленому законом порядку.

Крім того, за приписами постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України » від 21.02.2013 за № 7, а саме пунктів 2.20 та 2.21, слідує, що законодавством не встановлено якихось спеціальних вимог щодо оформлення платіжних документів, за якими перераховуються суми судового збору. Отже, таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.

Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Як вбачається із ксерокопії платіжного доручення № 45 від 25.04.2014 на суму 1 827,00 грн., зазначені кошти були сплачені позивачем із призначенням платежу: «Судовий збір за подання позовної заяви про розірвання договору і стягнення заборгованості в Господарському суді м. Києва код платежу 22030001».

В той час, як означена позовна заява містить тільки майнову вимогу, щодо стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості у сумі 24 367,06 грн.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

За таких обставин, приймаючи до уваги ненадання позивачем належних доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі, а також не надання належних доказів надсилання відповідачеві позовної заяви та доданих до неї документів, позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду, на підставі п. п. 4, 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Керуючись п. п. 4, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Комунального підприємства "Автотранспортник" Деснянської районної у місті Києві ради з доданими до неї документами повернути без розгляду.

Суддя Спичак О.М.