ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2017 року Справа № 920/24/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Карабаня В.Я. -головуючого,
Корнілової Ж.О.
Нєсвєтової Н.М.,
розглянувши матеріали касаційної
скаргипублічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання"
напостанову Харківського апеляційного господарського суду від 16.02.17
у справігосподарського суду Сумської області №920/24/17
за позовомДержавного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект"
допублічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання"
простягнення 118318,82грн.,
за участі представників сторін:

від позивача - Копусь А.А.,

від відповідача - не з'явилися,

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" звернулися до господарського суду Сумської області з позовом про стягнення з публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" 118 318,82грн. заборгованості за договором поставки.

05.01.2017 ухвалою господарського суду Сумської області (суддя Резніченко О.Ю.) позовні матеріали повернуто позивачу без розгляду на підставі п.4 ст.63 ГПК України через відсутність належних та допустимих доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.

16.02.2017 постановою Харківського апеляційного господарського суду (судді Фоміна В.О., Крестьянінов О.О., Шевель О.В.) ухвалу від 05.01.2017 скасовано, справу передано до суду першої інстанції для розгляду. Апеляційним судом визнано оригінал доданого до матеріалів позовної заяви платіжного доручення про сплату судового збору, доказом сплати останнього в установленому законом порядку та розмірі.

У касаційній скарзі публічне акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" посилаючись на неправильне застосування апеляційним господарським судом норм процесуального права, просили скасувати постанову у справі.

Проаналізувавши касаційну скаргу на предмет її обґрунтованості у сукупності з іншими матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення вимог скарги виходячи з наступного.

За вимогами статті 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують, зокрема, сплату судового збору в установлених порядку та розмірі.

Положеннями статті 61 ГПК України визначено, що питання про прийняття позовної заяви вирішується суддею, якому вона була передана у порядку, встановленому частиною 3 статті 21 цього Кодексу.

Приймаючи ухвалу про повернення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що за приписами п.2 ст.9 Закону України "Про судовий збір" суд перед порушенням провадження у справі перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Тому встановивши, що згідно напису відділу документального забезпечення та контролю господарського суду Сумської області не знайдено підтверджень платежів з Казначейства, повернув позовні матеріали без розгляду на підставі п.4 ст.63 ГПК України.

Як убачається зі змісту постанови від 16.02.2017, враховуючи, що чинним законодавством не встановлено спеціальних вимог щодо оформлення платіжних документів, за якими перераховуються суми судового збору, доданий до позовної заяви оригінал платіжного доручення свідчить про сплату позивачем судового збору, а суд не позбавлений права пересвідчитись у зарахуванні відповідної суми коштів до Державного бюджету України, зокрема, шляхом витребування у сторін відповідних доказів.

Крім того, апеляційним судом зазначено, що доказів учинення відділом документального забезпечення та контролю господарського суду Сумської області відповідного напису, матеріали справи не містять.

На підставі зазначеного, суд другої інстанції дійшов висновку, що обставини, на які посилався суд першої інстанції при поверненні позовної заяви, не можуть підтвердити відсутність платежу на рахунку Державної казначейської служби. Виходячи з чого, обгрунтовано скасував ухвалу від 05.01.2017, передавши справу на розгляд місцевого господарського суду.

Із такими висновками погоджується колегія суддів Вищого господарського суду України, оскільки за наявності сумнівів у здійсненні сплати суми судового збору до Державного бюджету України і зарахування його до спеціального фонду цього бюджету, господарський суд вправі витребувати у платника відповідне підтвердження (довідку) органу Державної казначейської служби України, якому судовий збір перераховано, про що зазначається в ухвалі про порушення провадження у справі або про прийняття позовної заяви до провадження. Таким чином, положеннями Господарського процесуального кодексу України передбачено повноваження суду зобов'язувати учасників судового процесу вчиняти певні дії, витребувати від них документи тощо.

З огляду наведеного, висновки апеляційного господарського суду є такими, що відповідають чинному законодавству та фактичним обставинам справи, у той час як доводи касаційної скарги є безпідставними, оскільки грунтуються на неправильному розумінні та тлумаченні положень п.2 ст.9 Закону України "Про судовий збір" з урахуванням приписів ГПК України.

Згідно ст.1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення, залишити в силі одне із раніше прийнятих рішень або постанов.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України, діючи в межах повноважень суду касаційної інстанції згідно з приписами статей 1115, 1117 ГПК України, вважає, що постанова Харківського апеляційного господарського суду від 16.02.2017 у цій справі є обгрунтованою, ухваленою з дотриманням діючого законодавства, тому підстав для її скасування не вбачається.

Викладені заявником у касаційній скарзі доводи не заслуговують на увагу та спростовуються мотивованими висновками суду апеляційної інстанції, що ґрунтуються на доказах, наявних у матеріалах справи та вимогах закону.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 -11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного господарського суду від 16.02.17 у справі №920/24/17 господарського суду Сумської області - без змін.

Головуючий суддяВ.Я. Карабань
СуддяЖ.О. Корнілова
СуддяН.М. Нєсвєтова