ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15.11.2017 р. Справа № 914/1994/17

Господарський суд Львівської області у складі

Суддя Фартушок Т.Б. при секретарі Сало О.А.

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Львів,

до Відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна консалтингова компанія», м. Львів,

про визнання права власності

Представники:

Позивача: ОСОБА_2 - представник (довіреність від 25.09.2017р. б/н);

відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом Львівської області розглядається справа за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна консалтингова компанія» про визнання права власності.

Ухвалою Господарського суду Львівської області по даній справі від 02.10.2017р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду в судовому засіданні на 24.10.2017р. Розгляд справи відкладався з причин та підстав, викладених в ухвалі Господарського суду Львівської області від 24.10.2017р. у справі, зокрема, у зв'язку із неявкою повноважних представників сторін та невиконання ними вимог ухвали суду у справі, зокрема, щодо подання Відповідачем відзиву на позовну заяву.

В ухвалах Господарського суду Львівської області від 02.10.2017р. та від 24.10.2017р. у даній справі, яка скеровувалась Сторонам, в тому числі Відповідачу (підтвердженням чого є дані реєстрів вихідної кореспонденції Господарського суду Львівської області та наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення) зазначено, що права та обов'язки сторін визначені ст.ст. 20, 22, 28, 38, 59 ГПК України.

Заяв про відвід судді не надходило.

Представник Позивача в судове засідання з'явився, 23.10.2017р. подав заяву (вх. №4404/17), у якій, з підстав врегулювання спору між Сторонами у добровільному порядку, відмовляється від позову, просить суд припинити провадження у справі та повернути сплачений за подання позовної заяви до господарського суду судовий збір.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, явка визнавалась обов'язковою, причин неявки суду не повідомив, вимог ухвал суду від 02.10.2017р. та від 24.10.2017р. у справі не виконав, про причини невиконання суду не повідомив.

Суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

На виконання зазначених вимог Кодексу, в ухвалі Господарського суду Львівської області про порушення провадження у справі (на необхідність виконання вимог якої зазначалось в ухвалах про відкладення розгляду справи), окрім подання відзиву на позовну заяву, Сторін зобов'язувалось надати всі докази в обґрунтування правової позиції по суті спору.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.38 (витребування доказів) Господарського процесуального кодексу України (якою, в тому числі, передбачені права сторін, про що зазначалось в кожній з ухвал господарського суду по даній справі), сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів; у разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази. Зі змісту наведеної статті вбачається, що протягом розгляду справи суд позбавлений можливості самостійно збирати докази, і вправі витребовувати такі виключно за клопотання сторони або прокурора.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість Учасникам процесу щодо обґрунтування їх правової позиції по суті спору та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Відповідно до вимог ст.4-7 ГПК України судові рішення приймаються за результатами обговорення усіх обставин справи.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши і дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

29.09.2017р. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Львівської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна консалтингова компанія» про визнання права власності. Клопотанням від 29.09.2017р. вх. №33157/17 Позивачем долучено до матеріалів справи оригінал Квитанції від 22.09.2017р. №2487441 про сплату 2727,00 грн. судового збору за подання позовної заяви до господарського суду.

23.10.2017р. Позивачем подано до суду клопотання (вх. №4404/17), у якому, з підстав добровільного врегулювання спору між Сторонами, відмовляється від позову, просить суд прийняти відмову Позивача від позову, припинити провадження у справі та повернути сплачений згідно Квитанції від 22.09.2017р. №2487441 судовий збір в розмірі 2727,00 грн. у зв'язку із припиненням провадження у справі.

Суд зазначає, і аналогічна правова позиція викладена у п.4.1 постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (із змінами та доповненнями) (далі - Постанова), що перелік підстав припинення провадження у справі (стаття 80 ГПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи (п.4.2. Постанови).

Передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції (п.3.10 Постанови).

Згідно з частиною четвертою статті 78 ГПК господарський суд виносить ухвалу про прийняття відмови позивача від позову, а відповідно до частини п'ятої цієї ж статті приймає рішення про задоволення позову у разі визнання його відповідачем. Проте суд, який вирішує спір, не зв'язаний заявами позивача про відмову від позову, зменшення розміру позовних вимог та відповідача - про визнання позову. На підставі частини шостої статті 22 ГПК у разі, якщо відповідні дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси (у тому числі юридичної чи фізичної особи, яка не є учасником даного судового процесу), спір підлягає вирішенню по суті згідно з вимогами чинного законодавства (п.3.12 Постанови).

У випадках відмови позивача від позову (пункт 4 частини першої статті 80 ГПК) господарському суду слід керуватись частиною шостою статті 22 ГПК, тобто перевіряти, чи не суперечить ця відмова законодавству та чи не порушує вона інтереси інших осіб (п.4.6 Постанови).

При цьому суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні, Сторонами не наведені доводи та не подані докази того, що відмова Позивача від позову суперечить законодавству чи порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

З врахуванням вищенаведеного суд зазначає про наявність правових підстав для прийняття відмови Позивача від позову.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

В судовому засіданні судом роз'яснено представнику Позивача правові наслідки припинення провадження у справі, зокрема, те, що, відповідно до частини другої статті 80 ГПК України, у випадку припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку про необхідність прийняття відмови Позивача від позову та припинення провадження у справі.

Щодо клопотання Позивача від 23.10.2017р. вх. №4404/17 в частині повернення сплаченого згідно Квитанції від 22.09.2017р. №2487441 судового збору в розмірі 2727,00 грн. у зв'язку із припиненням провадження у справі суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.44 ГПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Сплата судового збору здійснюється в порядку і розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір».

Згідно ч.1; п.п.1 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (у чинній станом на момент подання позовної заяви до суду редакції) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна позовна заява подається до суду.

Нормою статті 7 Закону України «Про Державний Бюджет України на 2017 рік» установлено у 2017 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу: в розрахунку на місяць у розмірі 1600 гривень.

Позивачем за подання позовної заяви до господарського суду згідно Квитанції від 22.09.2017р. №2487441 сплачено 2727,00 грн. судового збору, що відповідає приписам частини першої та підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір». Оригінал вказаного Платіжного доручення є додатком до клопотання Позивача від 29.09.2017р. вх. №33157/17.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Згідно ч.2 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

З підстав наведеного суд дійшов висновків про те, що клопотання Позивача від 23.10.2017р. вх. №4404/17 слід задоволити частково, прийняти відмову Позивача від позову та припинити провадження у справі на підставі пункту 4 ч.1 ст.80 ГПК України у зв'язку із відмовою Позивача від позову. В частині повернення судового збору у зв'язку із припиненням провадження у справі клопотання Позивача слід відхилити за безпідставністю та необґрунтованістю.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами ст. 22, п.4 ч.1 ст.80, ст.86 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Прийняти відмову Позивача від позову.

2. Припинити провадження у справі.

Суддя Фартушок Т. Б.