ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2017 р. Справа № 53/421-06

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Ільїн О.В., суддя Гетьман Р.А., суддя Хачатрян В.С.

за участю секретаря судового засідання Довбиш А.Ю.

за участю представників сторін:

позивач ОСОБА_1;

відповідач ОСОБА_2;

ВДВС ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. №3202/1-35) на ухвалу господарського суду Харківської області від 12 жовтня 2017 року по справі на дії ВПВР Управління Державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області

за позовом ПАТ НАК Нафтогаз України, м. Київ

до КП Харківські теплові мережі, м. Харків

про стягнення 4030528,39 грн, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12 жовтня 2017 року по справі (суддя Прохоров С.А.) задоволено скаргу ПАТ "НАК Нафтогаз України" на дії Управління ДВС ГТУЮ у Харківській області в особі Відділу примусового виконання рішень щодо зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження №7505859. Визнано незаконними дії Управління ДВС ГТУЮ у Харківській області в особі Відділу примусового виконання рішень щодо зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження №7505859. Визнано недійсною постанову про зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження №7505859, яку було винесено 14.07.2017 головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області Панюковою О.О.

Відповідач з ухвалою суду не погодився, звернувся до апеляційного суду зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить ухвалу скасувати, прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні скарги ПАТ НАК Нафтогаз України на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Харківській області щодо винесення постанови від 14.07.2017 року про зупинення вчинення виконавчих дій по виконавчому провадженню ВП №7505859 з виконання наказу господарського суду Харківської області від 16.02.2007 року у справі №53/421-06.

У відзиві на апеляційну скаргу, наданому через канцелярію суду ПАТ НАК Нафтогаз України, позивач просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, ухвалу господарського суду залишити без змін.

КП Харківські теплові мережі через канцелярію суду надало додаткові пояснення до апеляційної скарги, в яких просило ухвалу господарського суду першої інстанції скасувати, а у задоволенні скарги на дії державного виконавця відмовити.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та докази на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Рішенням господарського суду Харківської області від 05.02.2007 позовні вимоги у справі № 53/421-06 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 підприємства Харківські теплові мережі (61037, м. Харків, вул. Доброхотова, 11, п/р 389 в АКБ Базис м. Харків, МФО 351760, ) на користь Відкритого акціонерного товариства Харківська ТЕЦ-5 (62371, Харківська область, Дергачівський район, сел. Подвірки, у тому числі п/р 665 в АКБ Базис м. Харків, МФО 351760, ) 3 394 435,81 грн. - основного боргу, 573 489,65 грн. інфляційних витрат, 62 602,93 грн. 3% річних, витрати по сплаті державного мита у сумі 25 500,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118,00 грн. Виконання ухваленого рішення суду розстрочено на шість місяців рівними частинами.

На виконання вищевказаного рішення 16.02.2007 видано відповідний наказ, який було предявлено до примусового виконання до підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області, а останнім - відкрито виконавче провадження ВП № 82/4 (ЄДРВП № 7505859).

Згідно з ухвалою господарського суду Харківської області від 18.02.2014 у справі №53/421-06, змінено сторону виконавчого провадження Публічне акціонерне товариство Харківська ТЕЦ-5 (с. Подвірки, Дергачівський район, Харківська область, 62371, ) на її правонаступника Публічне акціонерне товариство Національну акціонерну компанію Нафтогаз України (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001, ) (стягувач).

На адресу стягувача 24.07.2017 року надійшла постанова про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 7505859, яку було винесено 14.07.2017 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 з підстав, передбачених пунктом 10 частини першої статті 34 Закону України Про виконавче провадження.

У звязку з чим ПАТ "НАК Нафтогаз України" надав до господарського суду скаргу, якою просив суд визнати незаконними дії Управління ДВС ГТУЮ у Харківській області в особі Відділу примусового виконання рішень щодо зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження №7505859 та визнати недійсною постанову про зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження №7505859, яку було винесено 14.07.2017 головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області Панюковою О.О.

Задовольняючи скаргу ПАТ "НАК Нафтогаз України" від 14.07.2017 на дії Управління ДВС ГТУЮ у Харківській області в особі Відділу примусового виконання рішень щодо зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження №7505859, суд першої інстанції виходив з наступного.

Питання, повязані з примусовим виконанням судових рішень і рішень інших органів, загалом врегульовано, зокрема, Законом України Про виконавче провадження.

Так, пунктом 5 частини першої статті 2 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад справедливості, неупередженості та обєктивності.

Положеннями статті 18 Закону України Про виконавче провадження визначено, що виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з абзацом 5 частини першої статті 1 Закону України від 03.11.2016 № 1730-VІІІ Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії під заборгованість, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону розуміється кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Також, абзацом 8 частини першої статті 1 цього Закону постачальником природного газу, заборгованість перед яким врегульовується цим Законом, визначено - Національну акціонерну компанію Нафтогаз України та її дочірню компанію Газ України.

Отже, місцевий господарський суд, керуючись нормами вказаних Законів, дійшов висновку, що для прийняття рішення про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі положень пункту 10 частини першої статті 34 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець повинен встановити наступні обставини:

1) Чи є стягувачем у виконавчому провадженні Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, її дочірня компанія Газ України, Публічне акціонерне товариство Укртрансгаз, постачальники електричної енергії, а боржником - підприємство, що виробляє теплову енергію, транспортує та постачає теплову енергію, надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємство централізованого водопостачання та водовідведення, що надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем)?

2) Чи включено боржника до відповідного реєстру?

3) Чи стягується за рішенням суду заборгованість такого боржника за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ) перед постачальником такого природного газу?

Водночас, правова природа виникнення заборгованості Боржника у вказаних правовідносинах не повязана з постачанням останньому природного газу.

Розглядаючи справу по суті заявлених позовних вимог суд першої інстанції у рішенні зазначив, що між Відкритим акціонерним товариством "Харківська ТЕЦ-5" і комунальним підприємством "Харківські теплові мережі" 30.09.2005 р. було укладено договір №492 про надання послуг з переробки палива (природного газу) в теплову енергію (договір №492), за яким позивач зобов'язався виконувати роботу з переробки природного газу, наданого відповідачем, в теплову енергію та передати її відповідачу, а відповідач зобов'язався забезпечити позивача природним газом для виробітку теплової енергії, приймати теплову енергію та сплачувати позивачу вартість переробки газу в теплову енергію..

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

При цьому, відповідно до статті 514 ЦК України - до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, перехід усієї сукупності прав та обовязків до нового кредитора у зобовязанні не відбувається.

Згідно з пунктом 1.1 договору про відступлення права вимоги від 27.12.2013 № 14/6339/13 первісний кредитор (ПАТ ХАРКІВСЬКА ТЕЦ-5) передає, а Новий Кредитор приймає на себе право вимоги до боржника ОСОБА_5 Кредитора ОСОБА_4 підприємства Харківські теплові мережі, (надалі-Боржник) за договором про надання послуг по переробці палива (природного газу) в теплову енергію від 30.09.2005 № 492.

Вказані обставини, в силу вимог статті 35 ГПК України, окремого доказування не потребують, оскільки вже були предметом оцінки суду першої інстанції при ухваленні рішення по суті заявлених позовних вимог та розгляді питання про заміну сторони правонаступником.

Таким чином заборгованість, яка підлягає стягненню з Боржника на підставі рішення Господарського суду Харківської області по справі № 53/421-06, виникла не у звязку з несвоєчасністю розрахунків останнього за спожитий природний газ, а у звязку з несвоєчасністю розрахунків за теплову енергію.

Зазначені обставини, на думку суду першої інстанції, унеможливлюють застосування до вказаних правовідносин норм Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії, а отже і пункту 10 частини першої статті 34 Закону № 1404 в межах виконавчого провадження № 3006103.

У відповідності до статті 121-2 ГПК, скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Скарги на рішення, дії та бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник, прокурор та орган державної виконавчої служби, приватний виконавець. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачу, боржнику, прокурору та органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю. Ухвала може бути оскаржена у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 58 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

На виконання статті 7 Закону України Про державну виконавчу службу, працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

Відповідно до приписів статті 18 Закону України Про виконавче провадження, виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Ця норма є відтворенням норми статі 124 Конституції України, згідно з якою судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно - правовим актами, виданим відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 2 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» - правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання.

Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі ст. 3 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов'язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та обєктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до п. 9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. При цьому, господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

З аналізу вказаних норм та висновків, яких дійшов місцевий господарський суд, колегія суддів вважає, що у задоволенні скарги ПАТ "НАК Нафтогаз України" на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Харківській області щодо винесення постанови від 14.07.2017 про зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження ВП №7505859 з виконання наказу господарського суду Харківської області від 16.02.2007 року у справі №53/421-06 слід відмовити.

Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "НАК Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Відповідно до частини 4 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 10 частини першої цієї статті, зупиняється у частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), крім заборгованості, раніше реєструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду.

Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" наказом Мінрегіону України від 16.06.2017 № 152 включено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії.

Виходячи з положень статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" зупинення виконавчих дій по виконавчих провадженнях відносно КП "Харківські теплові мережі" здійснюється не тільки у частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), це застереження відноситься тільки до виконавчих проваджень по стягненню заборгованості за природний газ. Зупинення виконавчих дій здійснюється й по інших виконавчих провадженнях, де стягувачами є ПАК "Нафтогаз України", ДК "Газ України", ПАТ "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії.

Згідно із статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до вимог статті 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції": пункт 2.1. згідно з частиною 2 статті 43 Господарського процесуального кодексу та статтею 33 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з підпункту 9.13. пункту 9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області по зупиненню виконавчого провадження ВП № 7505859 є законними та правомірними.

На підставі наведеного, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що ухвалу господарського суду Харківської області від 12.10.2017 по справі № 53/421-06 слід скасувати, у задоволенні скарги ПАК «Нафтогаз України» на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області щодо винесення постанови від 14.07.2017 про зупинення вчинення виконавчих дій по виконавчому провадженню ВП № 7505859 з виконання наказу господарського суду Харківської області від 16.02.2007 у справі № 53/421-06 - відмовити.

Керуючись статтями 99, 101, 102, пунктом 2 статті 103, п. 1 ч. 1 ст. 104, статтею 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача задовольнити.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 12 жовтня 2017 року по справі №53/421-06 скасувати.

У задоволенні скарги ПАК «Нафтогаз України» на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області щодо винесення постанови від 14.07.2017 про зупинення вчинення виконавчих дій по виконавчому провадженню ВП № 7505859 з виконання наказу господарського суду Харківської області від 16.02.2007 у справі № 53/421-06 - відмовити.

Повний текст постанови складено 13.11.2017 року.

Головуючий суддя Ільїн О.В.

Суддя Гетьман Р.А.

Суддя Хачатрян В.С.