РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2017Справа №910/15481/17
За позовом Публічного акціонерного товариства "Укргазбанк"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про виселення з орендованого приміщення, зобов'язання вчинити дії та стягнення

заборгованості 179712,39 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін:

від позивача Молдінський Н.О. (за дов.)

від відповідача не з'явились

На підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 09.11.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом Публічне акціонерне товариство "Укргазбанк" до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 179712,39 грн., виселення з орендованого приміщення та зобов'язання вчинити дії.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що строк дії договору оренди нежитлового приміщення № 01/02-2016 від 01.02.2016 сплив 31.03.2017 та його не поновлено на наступний строк, а тому у відповідача відсутні правові підстави для продовження користування орендованими приміщеннями, в зв'язку з чим позивач просить виселити відповідача та зобов'язати його вчинити дії по передачі майна. Відповідач не належним чином виконував свої грошові зобов'язання щодо сплати орендної плати, в зв'язку з чим позивач просить стягнути з нього в судовому порядку суму основного боргу та штрафні санкції.

Ухвалою суду від 15.09.2017 порушено провадження у справі № 910/15481/17, розгляд останньої призначено на 05.10.2017.

21.09.2017 від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

26.09.2017 від позивача надійшло клопотання про долучення документів з додатками.

Відповідач в судове засідання 05.10.2017 не з'явився, явку уповноваженого представника не забезпечив, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою суду від 05.10.2017 розгляд справи відкладено на 09.11.2017.

Через загальний відділ діловодства суду 19.10.2017 від позивача надійшли додаткові документи.

В судове засідання 09.11.2017 представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судові засідання не з'являвся, з адреси місцезнаходження відповідача до суду повернулась поштова кореспонденція з довідкою ф. 20 "за закінченням встановленого терміну зберігання".

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

01.02.2016 між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний банк "Укргазбанк" (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендар) укладено договір № 01/02-2016 згідно якого орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове платне користування частину нежитлового приміщення площею 117,8 кв. м, та для утримання частину нежитлового приміщення загальною площею 223,7 кв м, що знаходяться в будівлі за адресою: АДРЕСА_1 в літ. В загальною площею 639,40 кв. м. (п. 1.1 договору).

П.1.2. визначені об»єкт оренди: 227,8 кв.м, та об»єкти для утримання: 223,7.

Додатком до договору №1 є об»єкт оренди, додатком №2 - об»єкт для утримання.

Згідно п. 1.3, 1.5 договору об'єкт знаходиться у власності орендодавця на підставі свідоцтва про право власності, яке видано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. та зареєстроване в реєстрі за № 4247 від 03.08.2012. Право власності на визначені об'єкти зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.09.2012, індексний номер витягу 37698456. Балансова вартість будівлі станом на 01.01.2016 з урахуванням індексації складає 7667636,00 грн.

За користування визначеним об'єктом оренди орендар щомісяця сплачує орендодавцеві орендну плату, розмір якої становить 20026,00 грн. з ПДВ. Сторони домовились, що індексація орендної плати не проводиться. Орендну плату орендар перераховує на поточний рахунок орендодавця, зазначений у цьому договорі. Орендна плата перераховується в безготівковому порядку не пізніше 15 числа кожного місяця за поточний місяць користування об'єктом оренди на підставі договору (п. 2.1, 2.3, 2.4 договору).

Вартість користування послугами з теплопостачання, водопостачання, водовідведення, електроенергією, телефонним зв»язком та іншими комунально-експлуатаційними послугами на об»єктах не входить до складу орендної плати за цим договором (п.2.5. договору).

До матеріалів справи долучено банківську виписку по контрагенту, що підтверджує сплату відповідачем орендної плати за період з лютого по грудень 2016 року у повному обсязі загальною сумою 220286,00 грн.

Відповідно до п. 3.1, 3.2 договору, орендодавець зобов'язується передати орендарю, а орендар прийняти, об'єкт оренди у строкове платне користування згідно умов договору. Прийом-передача об'єкта оренди оформляється шляхом складання та підписання акту прийому-передачі, який містить інформацію зокрема, але не виключно, щодо недоліків об'єктів, якщо такі будуть виявлені в ході прийому-передачі, показників лічильників обліку електроенергії. Водопостачання, газопостачання, що встановлені на об'єктах (в разі їх наявності). Орендар вступає в строкове платне користування визначеними об'єктом оренди з дати складання та підписання акту приймання-передачі об'єкту оренди сторонами. Дата акту приймання-передачі об'єкту оренди є датою початку нарахування орендної плати за договором.

До матеріалів справи долучено акт прийому-передачі частини нежитлового приміщення, площею 117,8 кв м за адресою: АДРЕСА_1 в літ. В від 01.02.2016 згідно якого орендодавець передає в тимчасове платне користування частину нежитлового приміщення, площею 117,8 кв м, та для утримання частину нежитлового приміщення загальною площею 223,7 кв м, що знаходяться в будівлі за адресою: АДРЕСА_1 в літ. В загальною площею 639,40 кв м., згідно з договором оренди № 01/02-2016. Цей акт є невід'ємною частиною договору оренди № 01/02-2016 від 01.02.2016. Акт набуває юридичної сили з моменту підписання його сторонами. Вказаний акт підписаний та скріплений печатками обох контрагентів.

Повернення об'єктів оренди орендодавцю проводиться в аналогічному порядку, в якому проводиться передача об'єктів. Об'єкти вважаються повернутими орендодавцю з моменту підписання акту приймання-передачі (повернення) об'єкту оренди. Якщо інше не встановлено в договорі. Про час повернення об'єктів орендар повідомляє орендодавця в оперативному порядку шляхом направлення повідомлення на електронну адресу орендодавця, що вказані в договорі. У разі виявлення недоліків на об'єктах сторони складають акт, в якому фіксуються виявлені недоліки, що були завдані орендарем у ході експлуатації об'єктів. У разі, якщо орендодавець не з'явився для прийняття об'єктів, безпідставно ухиляється від приймання-передачі об'єктів понад 5 календарних днів, об'єкти вважаються переданими орендодавцю з моменту повного звільнення орендарем об'єктів, а також повернення орендодавцю ключів від об'єктів будь-якому представнику орендодавця (в тому числі особам, які здійснюють охорону об'єктів). У такому разі орендар направляє орендодавцю підписаний зі свого боку акт про повернення з оренди об'єкту оренди, орендодавець підписує та повертає один екземпляр такого акту орендарю не пізніше 5 календарних днів. У випадку прострочення орендарем терміну повернення об'єктів, орендар зобов'язаний здійснити оплату усіх платежів, передбачених договором, до моменту фактичного звільнення об'єктів, їх передачі орендодавцю та підписання акту прийому-передачі з оренди. Нарахування орендної плати припиняється з моменту повернення об'єктів орендодавцю та звільнення об'єктів від майна орендаря та/або підписання акту приймання-передачі об'єктів (п. 3.3, 3.6, 3.7 договору).

Орендар зобов'язується у випадку закінчення терміну дії договору, або при розірванні договору, дострокового припинення терміну дії договору (додаткової угоди тощо), повернути орендодавцеві об'єкти в задовільному стані на підставі акту прийому-передачі у термін 5 днів. При цьому акт прийому-передачі підписується сторонами в день звільнення об'єктів (п. 4.1.16 договору).

Відповідно до п. 6.1, 6.2, 6.6 договору цей договір починає свою дію з 01.02.2016 та діє до 31.03.2017. З дня підписання сторонами акту приймання-передачі об'єкту оренди орендар має право користуватися об'єктом у відповідності до умов договору. У разі якщо орендар продовжує користуватися майном та у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

16.11.2016 позивач звернувся до відповідача з листом № 11068/13553/2016, в якому просив підписати додаткову угоду про дострокове розірвання договору оренди.

Відповідач відповіді на лист не надав, додаткову угоду про дострокове розірвання договору не підписав.

25.04.2017 позивач направив відповідачу лист № 110/4142/2017, в якому повідомив про закінчення строку дії договору оренди № 01/02-2016 від 01.02.2016 та про відсутність у позивача намірів поновлювати вказаний договір на новий строк. Просив погасити суму заборгованості з орендної плати та штрафні санкції і звільнити займане приміщення, передавши його за актом приймання-передачі.

Відповідач відповіді на лист не надав, суму боргу не сплатив, орендоване приміщення не передав за актом приймання-передачі.

Частиною 1 статтею 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч.1 ст. 765 ЦК України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

Отже, укладений учасниками процесу Договір за своєю правовою природою є договором оренди.

Згідно зі ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Позивач передав, а відповідач належним чином прийняв у користування нежитлове приміщення площею 117,8 кв м, та для утримання частину нежитлового приміщення загальною площею 223,7 кв м, що знаходяться в будівлі за адресою: АДРЕСА_1 в літ. В загальною площею 639,40 кв м.

Щодо позовних вимог про виселення відповідача, зобов'язання відповідача повернути орендоване майно та підписати акт приймання-передачі.

За приписами ст. 763 Цивільного кодексу України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно ст. 291 ГК України договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до ст. 764, 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Позивач повідомив відповідача про закінчення строку договору оренди та про відсутність наміру продовжувати його на наступний строк.

Отже з закінченням 31.03.2017 строку дії договору оренди та відсутністю наміру у позивача поновлювати дію договору на наступний рік, відповідач зобов'язаний був повернути позивачу орендоване майно за актом приймання-передачі, як передбачено умовами договору № 01/02-2016 від 01.02.2016.

Оскільки, відповідач в добровільному порядку умови договору не виконав, орендоване майно не звільнив та позивачу не повернув у належному стані, то позовні вимоги підлягають задоволенню в цій частині позовних вимог.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача плати за користування орендованим майном.

Відповідно до ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, враховуючи приписи пункту 2.4 Договору відповідач повинен був сплачувати орендну плату не пізніше 15 числа поточного місяця.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У випадку порушення орендарем строку повернення об'єктів, встановленого в п. 4.1.6 цього договору, орендар зобов'язаний сплатити за користування об'єктом оренди за весь час прострочення (п. 5.5 договору).

Відповідач сплачував орендну плату у 2016 році, що підтверджується банківськими виписками. Доказів оплати орендної плати за користування орендованим майном в період з січня по серпень 2017 року, строк оплати якої настав, до матеріалів справи не надано.

Тобто плата за користування об'єктом оренди у сумі 160208,00 грн за період з січня по серпень 2017 року підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 13399,87 грн. - пені, та 1678,89 грн. - 3 % річних, та 4425,63 грн втрат від інфляції за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відповідач у встановлений строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням зобов'язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так як факт прострочення виконання грошового зобов'язання встановлений судом та відповідачем не спростований, з відповідача підлягає стягненню за період з 16.01.2017 по 05.09.2017 сума 1678,89 грн. - 3 % річних, що відповідає обґрунтованому розрахунку позивача, наданому в позовній заяві.

Суд не погоджується з розрахунком втрат від інфляції, зробленим позивачем, оскільки згідно Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" від 17.07.2012 р. N 01-06/928/2012 сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція) [див. постанову Вищого господарського суду України від 05.04.2011 N 23/466 та лист Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.97 N 62-97р].

Сума втрат від інфляції згідно розрахунку суду за період з 16.01.2017 по 05.09.2017 становить 4281,02 грн і підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

Стосовно вимог позивача про стягнення пені у розмірі 13399,87 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За несвоєчасну оплату орендної плати орендар сплачує орендодавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми заборгованості, за кожен день прострочення (п. 5.2 договору).

Суд перевірив розрахунок пені, здійснений позивачем та вважає його обґрунтованим та арифметично вірним, а сума пені у розмірі 13399,87 грн такою, що підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 2 ст. 49, ст. 75, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (03056, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укргазбанк" (03087, м. Київ, вулиця Єреванська, будинок 1, ідентифікаційний код 23697280) заборгованість з орендної плати за договором № 01/02-2016 від 01.02.2016 за період січень-серпень 2017 у розмірі 160208 (сто шістдесят тисяч двісті вісім) грн 00 коп., пеню у розмірі 13399 (тринадцять тисяч триста дев'яносто дев'ять) грн 87 коп., втрати від інфляції 4281 (чотири тисячі вісімдесят одну) грн 02 коп., 3% річних у розмірі 1678 (одна тисяча шістсот сімдесят вісім) грн 89 коп., судовий збір в розмірі 7693 (сім тисяч шістсот дев'яносто три) грн. 52 коп.

3. Виселити Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (03056, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з частини нежитлового приміщення площею 117,8 кв м та частини нежитлового приміщення загальною площею 223,7 кв м, що знаходяться в будівлі за адресою: АДРЕСА_1 в літера В загальною площею 639,40 кв м.

4. Зобов'язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (03056, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) повернути Публічному акціонерному товариству "Акціонерний банк "Укргазбанк" (03087, м. Київ, вулиця Єреванська, будинок 1, ідентифікаційний код 23697280) частину нежитлового приміщення площею 117,8 кв м та частину нежитлового приміщення загальною площею 223,7 кв м, що знаходяться в будівлі за адресою: АДРЕСА_1 в літера В загальною площею 639,40 кв м. згідно умов договору № 01/02-2016 від 01.02.2016.

5. Зобов'язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (03056, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) підписати з Публічним акціонерним товариством "Акціонерний банк "Укргазбанк" (03087, м. Київ, вулиця Єреванська, будинок 1, ідентифікаційний код 23697280) акт приймання-передачі (повернення) частини нежитлового приміщення площею 117,8 кв м та частини нежитлового приміщення загальною площею 223,7 кв м, що знаходяться в будівлі за адресою: АДРЕСА_1 в літера В загальною площею 639,40 кв м. згідно умов договору № 01/02-2016 від 01.02.2016.

6. В задоволенні решти вимог відмовити.

7. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 14.11.2016

Суддя І.В.Усатенко