ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2017 р.Справа № 915/535/17
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя: В.В. Лашин

судді: Л.В. Лавриненко,

В.Б. Туренко

При секретарі А.В. Безпалюку

За участю представників учасників провадження:

Від ТОВ Будівельно-Торгівельна компанія "Таврія" - Панков К.М.

Від ТОВ"Фінансова Компанія "Авуар-Сервіс" - Просенюк С.М.

Інші учасники в судове засідання не з явились. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомленні належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-торгівельна компанія "ТАВРІЯ"

на ухвалу господарського суду Миколаївської області

від 10.10.2017р.

по справі № 915/535/17

за заявою Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АВУАР-СЕРВІС"

до Товариство з обмеженою відповідальністю будівельно-торгівельна компанія "ТАВРІЯ"

про банкрутство

В С Т А Н О В И Л А:

08 червня 2017 року господарським судом Миколаївської області ухвалено прийняти до розгляду заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авуар-Сервіс» (у наступному за текстом - ТОВ ФК «Авуар-Сервіс») про порушення провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-торгівельної компанії «Таврія» (далі - ТОВ БТК «Таврія») у зв'язку із неспроможністю боржника погасити заборгованість в сумі 25 865 791,44 грн., з яких: 23 420 256,82 грн. основного боргу, 2 429 534,62 грн. пені та 16 000 грн. судового збору.

Ухвалою підготовчого засідання господарського суду Миколаївської області від 10 жовтня 2017 року (суддя Ткаченко О.В.) за загальними підставами, передбаченими Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в подальшому - Закон про банкрутство), порушене провадження у справі про банкрутство ТОВ БТК «Таврія». Також, зокрема, були визнані безспірні кредиторські вимоги ініціюючого кредитора в сумі 23 490 960,70 грн., а також визнані інші вимоги в сумі 16000 грн. витрат на оплату судового збору та 2 358 830,74 грн. пені.; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника та розпорядником майна призначений арбітражний керуючий Менчак В.В. (свідоцтво № 590 від 20.03.2013 р.) тощо.

Не погоджуючись з цією ухвалою, ТОВ БТК «Таврія» в апеляційній скарзі просить її скасувати та відмовити у задоволенні заяви ТОВ ФК «Авуар-Сервіс», посилаючись на неповне з'ясування місцевим господарським судом обставин справи, та на порушення норм матеріального права, оскільки у даному випадку наявний спір про право, тому що ТОВ БТК «Таврія» оскаржує у позовному порядку дійсність договорів поруки та відступлення права вимоги, які стали підставою для звернення кредитора до суду. Скаржник зазначає, що вимоги кредитора, за заявою якого порушено провадження у справі про банкрутство, ґрунтуються не на рішенні суду, а саме на правочинах, дійсність яких заперечується.

Також ТОВ БТК «Таврія» зазначає, що відсутні докази неспроможності виконати свої зобов'язання перед кредитором, так як не надано документів проведення вичерпних дій з примусового виконання судового рішення, що позбавляє встановити реальні ознаки неплатоспроможності боржника через недостатність майна для погашення боргу. Скаржник звертає увагу на те, що однією з обов'язкових підстав для порушення справи про банкрутство, визначених ч. 3 ст. 10 Закону, є не просто факт спливу тримісячного строку з моменту відкриття виконавчого провадження, а наявність доказів неплатоспроможності боржника виконати свої зобов'язання протягом цього строку, незважаючи на вжиття заходів щодо примусового стягнення за вимогами кредитора в порядку виконавчого провадження, які не призвели до задоволення таких вимог через відсутність майна боржника.

В відзиві на апеляційну скаргу, ТОВ"Фінансова Компанія "Авуар-Сервіс" просить залишити ухвалу господарського суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши правильність застосування господарським судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 ст. 4-1 Господарського процесуального кодексу України провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим Кодексом з врахуванням вимог Закону про банкрутство.

За визначеннями, що містяться у статті першій Закону про банкрутство, боржник - юридична особа - суб'єкт підприємницької діяльності або фізична особа за зобов'язаннями, які виникли у фізичної особи у зв'язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, неспроможний виконати протягом трьох місяців свої грошові зобов'язання після настання встановленого строку їх виконання, які підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, та постановою про відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено цим Законом;

грошове зобов'язання - зобов'язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов'язань відносяться також зобов'язання щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов'язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов'язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов'язань боржника, в тому числі зобов'язань щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов'язання, які виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров'ю громадян, зобов'язання з виплати авторської винагороди, зобов'язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов'язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов'язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про порушення справи про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Законом;

кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Згідно із ч. 3 ст. 10 Закону про банкрутство справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом. Безспірні вимоги кредиторів - грошові вимоги кредиторів, підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника. До складу цих вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

У відповідності до ч. 1, 2, 3 ст. 16 названого Закону перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з'ясування наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Законом. Неявка у підготовче засідання сторін та представника державного органу з питань банкрутства, а також відсутність відзиву боржника не перешкоджають проведенню засідання. У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, а також вирішує інші питання, пов'язані з розглядом справи. Якщо справа порушується за заявою кредитора, господарський суд перевіряє обґрунтованість його вимог, їх безспірність, вжиття заходів щодо примусового стягнення за цими вимогами в порядку виконавчого провадження.

Суд відмовляє в порушенні провадження у справі про банкрутство, якщо: заявником не доведено наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство; вимоги кредитора є повністю забезпеченими майном боржника; відсутня хоча б одна з підстав, передбачених частиною третьою статті 10 Закону (ч. 7 ст. 16 Закону про банкрутство).

Вказаний перелік підстав для відмови в порушенні провадження у справі про банкрутство є вичерпний.

За приписами ч. 6, 9 ст. 16 Закону про банкрутство в ухвалі про порушення провадження у справі про банкрутство зазначається, зокрема, про порушення провадження у справі про банкрутство; визнання вимог кредитора та їх розмір.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування заявлених грошових вимог ТОВ ФК «Авуар-Сервіс» посилається на наявність заборгованості ТОВ БТК «Таврія» на загальну суму 25 865 791,44 грн. та у підтвердження своїх вимог надало рішення господарського суду Миколаївської області від 26.05.2015 р. у справі № 915/623/15, копію постанови Одеського апеляційного господарського суду від 28.07.2015 р., наказ господарського суду Миколаївської області від 11.08.2015 р., копію постанови держвиконавця про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду від 19.01.2017 р., копію постанови про арешт майна боржника від 23.01.2017 р., про арешт коштів боржника від 26.04.2017 р., інформаційну довідку про стан виконавчого провадження.

Порушуючи провадження у справі про банкрутство, місцевий господарський суд виходив з того, що загальна сума безспірних вимог ТОВ ФК «Авуар-Сервіс» до ТОВ БТК «Таврія» перевищує 300 мінімальних заробітних плат, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, що є підставою для порушення провадження у справі про банкрутство, передбаченою ст.ст. 10, 16, 19, 22 Закону про банкрутство. Суд зазначив, що оскаржувані боржником правочину в силу ст. 204 ЦК Украєни є дійсними, а надані документи (ухвала Київського апеляційного господарського суду від 22.09.2017 у справі № 910/9823/17 та ухвала Господарського суду м. Києва від 19.06.2017 у справі № 910/9724/17) не свідчать про наявність спору про право в контексті, визначеному ч. 7 ст. 16 Закону про банкрутство, оскільки вимоги кредитора підтверджені судовим рішенням.

Аналізуючи матеріали справи, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції цілком вірно встановлені обставини справи та ним дана належна юридична оцінка із застосуванням належних норм матеріального права й з дотриманням процесуального законодавства України.

Доводи ТОВ БТК «Таврія» про ненадання ініціюючим кредитором доказів у підтвердження неплатоспроможності боржника за наслідками виконавчого провадження, судова колегія вважає помилковими.

Неспроможністю суб'єкта підприємництва названа взагалі нездатність суб'єкта підприємництва після настання встановленого строку виконати свої грошові зобов'язання перед іншими особами (ч. 1 ст. 209 Господарського кодексу України).

Разом з тим, у даному випадку повинні застосовуватися норми Закону про банкрутство, як спеціального нормативно-правового акту.

Правові підстави, що обґрунтовують правомірність порушення справи про банкрутство на загальних підставах, визначені статтею 10 Закону про банкрутство.

Ними є: 1) безспірність вимог кредитора до боржника; 2) сума таких вимог повинна сукупно становити не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати; 3) незадоволення кредиторських вимог боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, який відліковується з дати відкриття виконавчого провадження.

Відповідна правова позиція відображена у постанові Вищого господарського суду України від 01 лютого 2017 року у справі № 917/1269/16.

Законом про банкрутство не передбачено обов'язку ініціюючого кредитора долучати до заяви про порушення щодо боржника справи про банкрутство даних органу державної виконавчої служби про стан здійснення виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду про стягнення з боржника грошових коштів за рішенням суду та перевіряти у підготовчому засіданні повноту дій виконавчої служби в ході виконавчого провадження. Належним і достатнім доказом на підтвердження вжиття заходів щодо примусового стягнення в порядку виконавчого провадження у цій справі є постанова про відкриття виконавчого провадження та факт невиконання боржником рішення суду протягом трьох місяців після встановленого для погашення строку (постанова Вищого господарського суду України від 05 липня 2016 року у справі № 904/4861/15. Постановою Верховного Суду України від 15 березня 2017 року відмовлено у перегляді зазначеної постанови касаційної інстанції).

Про те, що Закон про банкрутство визначає початок відліку тримісячного строку, передбаченого частиною 3 статті 10 цього Закону, з часу відкриття виконавчого провадження щодо виконання вимог кредитора йде мова у постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2015 року у справі № 924/159/14 (3-45гс15).

У даному випадку кредиторські вимоги підтверджені рішенням суду, яке набрало законної сили та яке не було задоволене ані добровільно, ані протягом трьох місяців з моменту відкриття виконавчого провадження щодо його примусового виконання. Відтак, порушення справи про банкрутство у такому випадку є обґрунтованим та правомірним й цілком узгоджується з приписами ст. ст. 1, 10 Закону про банкрутство.

До того ж, ініціюючим кредитором було додано до заяви про порушення справи про банкрутство постанови держвиконавця про здійснення арешту майна та коштів боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, ініціюючим кредитором доведено, що органом державної виконавчої служби здійснювалися необхідні виконавчі дії з примусового виконання наказу господарського суду Миколаївської області щодо стягнення з боржника на користь ТОВ ФК «Авуар-Сервіс» існуючої заборгованості.

Наявність судового рішення, яке не скасоване у встановленому законом порядку, та за яким передбачений обов'язок боржника сплатити кредиторові заборгованість, виключає сумніви у наявності саме безспірних вимог ТОВ ФК «Авуар-Сервіс» до ТОВ БТК «Таврія».

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Брумареску проти Румунії» (заява № 28342/95, п. 61).

Також безпідставним є твердження скаржника про необхідність встановлення недостатності майна.

Такі обставини мають юридичне значення при з'ясуванні ознак неоплатності при співставленні активів та пасивів боржника у випадку переходу до ліквідаційної процедури при постановленні судового рішення про визнання боржника банкрутом.

За таких обставин, судова колегія вважає, що оскаржувана ухвала господарського суду Миколаївської області з питання порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ БТК «Таврія» відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підстав для її скасування в цій частині не вбачається.

Керуючись статтями 101-106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-торгівельної компанії «Таврія» залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Миколаївської області від 10.10.2017 р. у справі № 915/535/17 - без змін.

Головуючий суддя: В.В. Лашин

Суддя Л.В. Лавриненко

Суддя В.Б. Туренко