донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

14.11.2017 р. справа №908/658/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя суддіДучал Н.М. Будко Н.В., Склярук О.І.
секретар судового засіданняБірчак К.Є.
за участю представників від позивача - від відповідача - від третьої особи -1 від третьої особи-2 ОСОБА_5, за довіреністю ОСОБА_6, за довіреністю не з'явився ОСОБА_7, особисто
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_8, м. Запоріжжя
на рішення господарського суду Запорізької області
від30.05.2017 (підписано 06.06.2017)
у справі№908/658/17 (суддя Смірнов О.Г.)
за позовомПублічного акціонерного товариства "Універсал Банк", м. Київ
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_8, м. Запоріжжя
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 1. ОСОБА_9, м. Запоріжжя 2. ОСОБА_7, м. Запоріжжя
простягнення 263 295,01 грн.
В С Т А Н О В И В:

В березні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», м. Київ звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_8, м. Запоріжжя про стягнення заборгованості за кредитним договором №BL15123 від 21.03.2013 в розмірі 263295,01 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 30.03.2017 у справі №908/658/17 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 23.05.2017 у справі №908/658/17 до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено ОСОБА_9 (ІПН НОМЕР_1, 69015, АДРЕСА_1) та ОСОБА_7 (ІПН НОМЕР_2, 69089, АДРЕСА_2).

Рішенням господарського суду Запорізької області від 30.05.2017 у справі №908/658/17 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 задоволено.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитом в сумі 131 994,67 грн., відсотки в сумі 24 450,27 грн., підвищені відсотки в сумі 106 850,07 грн.; витрати по сплаті судового збору в сумі 3949,43 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням ФОП ОСОБА_8 звернулась до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Запорізької області від 30.05.17 у справі №908/658/17, в якій просить переглянути та скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 30.05.2017 у справі №908/658/17, позов залишити без розгляду, судові витрати в сумі 4344,37 грн. покласти на позивача - ПАТ «Універсал Банк».

Апелянт вважає рішення таким, що постановлене без урахування фактичних обставин, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на приписи статті 80 Господарського процесуального кодексу України, пункт 4.5 роз'яснень Пленуму Вищого господарського суду України, викладених у постанові від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України», зазначаючи, що господарський суд залишає позов без розгляду, якщо у провадженні господарського суду або іншого органу, який діє в межах своєї компетенції, є справа з господарського спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав. Судом не взято до уваги, що рішенням апеляційного суду Запорізької області від 08.02.2017 у справі №334/1162/16-ц вже вирішений спір між тими ж сторонами про той же предмет, а саме про стягнення заборгованості за кредитним договором № BL15123 (кредит, «класика», «змінювана процентна ставка» на базі індексу 6 M UIRD) від 21.03.2013 року і провадження по справі в частині позовних вимог до ФОП ОСОБА_8 закрите. Рішення апеляційного суду Запорізької області набрало законної сили 08.02.2017, не змінено і не скасовано у відповідній частині в передбаченому законом порядку, тому, на думку апелянта, є підставою для припинення провадження у справі №908/658/17.

Донецьким апеляційним господарським судом від 17.07.2017 прийнято апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_8 у справі №908/658/17 до провадження.

У зв'язку з перебуванням у відпустці судді Склярук О.І., протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів змінено колегію, визначивши її у складі: головуючий суддя - Дучал Н.М., судді - Геза Т.Д., Агапов О.Л. У зв'язку з перебуванням у відпустці судді Агапова О.Л., протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів сформовано колегію, визначивши її у складі: головуючий суддя - Дучал Н.М., судді - Геза Т.Д., Будко Н.В.

Від Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на адресу Донецького апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення на апеляційну скаргу, в яких позивач просить залишити рішення господарського суду Запорізької області від 30.05.2017 у справі №908/658/17 без змін, а апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 без задоволення.

За клопотанням відповідача розгляд апеляційної скарги відкладався.

У зв'язку з перебуванням у відпустці судді Гези Т.Д., протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 03.10.2017 сформовано судову колегію у складі: головуючий суддя - Дучал Н.М., судді - Будко Н.В., Склярук О.І.

04.10.2017 на адресу Донецького апеляційного господарського суду від відповідача надійшло додаткове правове обґрунтування апеляційної скарги. Апелянт зауважив на те, що господарським судом не взято до уваги факт укладання сторонами третейської угоди, яку викладено в п.8.2. розділу 8 додаткової угоди № 1 від 29.08.2014р. до кредитного договору№ BL15123. Вважає, що нарахування процентів за користування кредитом після настання строку повернення кредиту є неправомірним. Просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 30.05.2017 у справі №908/658/17; відмовити у задоволенні позову ПАТ «Універсал Банк» до ФОП ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 131994,67 грн., по відсотках в сумі 244550,27 грн., підвищених відсотках в сумі 106850,07, витрат по сплаті судового збору в сумі 3949,43 грн. Провадження у справі припинити.

На вимогу ухвали суду, позивачем надано докази обліковування сум, що вимагаються у цьому спорі до стягнення, на рахунках прострочених сум.

В судових засіданнях представник відповідача (апелянта) та ОСОБА_7.(третя особа) наполягали на задоволенні вимог апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Представник позивача в судових засіданнях проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечував, просив рішення господарського суду Запорізької області залишити без змін.

Згідно з положеннями ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішень місцевого господарського суду в повному обсязі.

У відповідності до п.п. 1, 3 частини 2 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст.ст. 42, 43 Господарського процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, заслухавши в судових засіданнях пояснення представників сторін та третьої особи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Донецьким апеляційним господарським судом встановлено наступне.

21.03.2013 між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8, був укладений кредитний договір №BL15123 (кредит, «класика», «змінювана процентна ставка» на базі індексу 6 M UIRD), надалі - Кредитний договір, відповідно до п. 1.1 якого Банк надає Позичальнику кредитні кошти (кредит) в сумі 250 000,00 гривень, а Позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти (кредит) та сплатити Плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у цьому Договорі.

За умовами п.1.1. кредитного договору, Банк надає Позичальнику кредит шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника НОМЕР_3, код банку (МФО) 322001, .

Позичальник зобов'язується виконувати свої грошові зобов'язання за цим Договором шляхом перерахування / переказу відповідної суми коштів на рахунок, вказаний у пункті 1.1.1 цього Договору, з метою подальшого застосування Банком договірного списання коштів з таких рахунків Позичальника у порядку, передбаченому цим Договором. Сторони підтверджують, що умови цього Договору щодо порядку погашення Позичальником грошових зобов'язань за цим Договором є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства України, а виконання Позичальником своїх зобов'язань за цим Договором щодо повернення кредиту, погашення плати за кредит та сплати інших платежів, встановлених Договором, в порядку та спосіб, визначені цим Договором, є належним виконанням зобов'язань Позичальника за цим Договором (п. 1.1.2 кредитного договору).

Сторони підпунктом 1.2.2 п. 1.2 кредитного договору визначили, що Позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, що викладений у Додатку №1 до цього Договору, далі - Графік погашення кредиту, але в будь-якому випадку не пізніше 01 березня 2016 року, далі - термін повернення кредиту.

При цьому, Сторони погодили, що:

- терміном погашення кожного щомісячного платежу за Графіком погашення кредиту вважається останній робочий день, що передує 01 числу кожного календарного місяця строку кредитування, протягом якого Позичальник зобов'язаний сплатити платіж;

- першим днем прострочення сплати суми щомісячного платежу вважається 01 число кожного поточного календарного місяця строку кредитування згідно з Графіком погашення кредиту.

Умовами підпунктів 1.3.1 та 1.3.1.1 пункту 1.3 кредитного договору сторони визначили, що за користування кредитними коштами Позичальник зобов'язується сплачувати Кредитору проценти. Розмір Процентної ставки визначається у процентах річних за наступною формулою (якщо інше не передбачено умовами цього Договору), а саме: «Процентна ставка» = Індекс плюс Маржа

Сторони домовилися, що при укладенні цього Договору: - розмір Індексу складає 17,85% річних, що застосований за " 28" лютого 2013 року; - розмір Процентної ставки складає - 26,35% річних.

Підпунктом 1.3.1.2 п. 1.3 кредитного договору сторони погодили, що протягом строку дії цього Договору максимальний розмір збільшення Процентної ставки за користування кредитними коштами (а саме максимальний розмір Процентної ставки за користування Кредитом) не може бути більшим 40% річних.

Відповідно до п. 1.3.5 кредитного договору нарахування процентів здійснюється щоденно за методом нарахування процентів «факт/факт», починаючи з дати списання коштів із позичкового рахунку та перерахування їх на поточний рахунок Позичальника у відповідній валюті, вказаний у Договорі, до дати повного погашення кредиту. Проценти нараховуються на фактичний залишок заборгованості, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та фактичної кількості днів у році.

Додатком до договору сторонами підписано графік погашення.

Пунктом 6.15 кредитного договору сторони дійшли згоди, що строк дії даного Договору встановлюється з дня укладання цього Договору (підписання цього Договору обома сторонами) до повного погашення суми грошових зобов'язань Позичальника за цим Договором.

29.08.2014 між ПАТ «Універсал Банк» та ФОП ОСОБА_8 було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору № BL15123 (кредит, "класика", "змінювана процентна ставка" на базі індексу 6 M UIRD) від 21.03.2013.

Умовами підпункту 1.1 п. 1 Додаткової угоди зазначено, що сторони підтверджують, у відповідності до Кредитного договору №ВL15123 від 21 березня 2013 року, що Банк надав Позичальнику, а Позичальник отримав кредит в сумі 250000,00 гривень.

Згідно з п.1.2. додаткової угоди, станом на 29.08.2014 фактична заборгованість Позичальника становить 171 756,56 грн., при цьому:

Заборгованість минулих періодів Позичальника, станом на "29" серпня 2014 року становить 9188,04 грн., надалі - Заборгованість минулих періодів, з них: - 0,00 гривень - загальна сума заборгованості минулих періодів по Кредиту; 9188,04 гривень - загальна сума заборгованості минулих періодів за процентами (в т.ч. нарахованих за базовою та підвищеною ставкою) за користування Кредитом (п.1.2.1. додаткової угоди).

Строкова заборгованість Позичальника, станом на "29" серпня 2014 року становить 162568,52 гривень, з них: 159722,28 гривень - сума Кредиту; 2846,24 гривень - сума нарахованих процентів (в т.ч. нарахованих за базовою та підвищеною ставкою) за користування кредитом. Сторони погодили, що під терміном "Строкова заборгованість" за текстом цієї Додаткової угоди вони розуміють суму заборгованості, зазначену в п. 1.2.2 цієї Додаткової угоди, а також будь-які інші суми заборгованості Позичальника за вищевказаною угодою, окрім Заборгованості минулих періодів, вказаної в п. 1.2.1 цієї Додаткової угоди (п.1.2.2. додаткової угоди).

Сторони домовились, що з дати підписання цієї Додаткової угоди Позичальник зобов'язується здійснювати погашення Строкової заборгованості за кредитом (крім Заборгованості минулих періодів, вказаної в п 1.2.1 цієї Додаткової угоди) на наступних умовах (п.1.3. додаткової угоди):

Згідно з п.1.3.1. Додаткової угоди Позичальник зобов'язаний повернути Строкову заборгованість за кредитом у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені Графіком погашення кредиту згідно Додатку №1 до цієї Додаткової угоди (з врахуванням умов п. 1.3.3 цієї Додаткової угоди), якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту.

Плата за кредит (щодо кредиту, сума якого вказана у сумі Строкової заборгованості) (п. 1.3.2):

3а використання кредитних коштів у межах встановленого строку кредитування за цією Додатковою угодою встановлюється наступна процентна ставка (далі - "базова процентна ставка"), починаючи з 29 серпня 2014 року встановлюється процентна ставка в розмірі 28,12% річних.

У разі користування кредитними коштами понад строк, встановлений Договором та/або у разі прострочення термінів сплати процентів та/або винагороди, визначених договорами, Сторони погодили настання правових наслідків у вигляді нарахування банком та сплати позичальником пені в порядку, визначеному цим пунктом.

Відповідно до підпункту 1.3.2.2.2. п. 1.3 Додаткової угоди, починаючи з 01.01.2015, пункт 1.3.2.2.1. цієї Додаткової угоди втрачає свою чинність, а за користування кредитними коштами понад строк встановлюється процентна ставка в розмірі 56,24% річних (підвищена процента ставка).

Розмір такої підвищеної процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу Позичальника. Нарахування та облік таких процентів Банк здійснює відповідно до умов Договору та цієї Додаткової угоди та вимог чинного законодавства України, зокрема нормативних актів НБУ.

Нараховування процентів за користування кредитними коштами за індивідуальною угодою здійснюється щоденно за методом факт/360, починаючи з дати списання коштів з позичкового рахунку, до дати повного погашення кредиту. Проценти нараховуються на фактичний залишок заборгованості (п.1.5. додаткової угоди).

Порядок погашення кредиту визначений у п. 1.6. додаткової угоди.

Згідно пунктів 11, 12 Додаткової угоди визначено, що сторони погоджуються з тим, що ця Додаткова угода є невід'ємною частиною Договору. Укладання цієї Додаткової угоди до Договору не є укладанням нового (окремого) кредитного договору, а є лише письмовою формою внесення змін до Договору за взаємною згодою сторін.

В якості Додатку № 1 до додаткової угоди сторонами підписано графік погашення заборгованості.

21.03.2013 між ПАТ «Універсал Банк» (Кредитор) та ОСОБА_7 (Поручитель) був укладений Договір поруки № BL15123-П1.

21.03.2013 між ПАТ «Універсал Банк» (Кредитор) та ОСОБА_9 (Поручитель) був укладений Договір поруки №BL15123-П2.

Пунктами 1.1 Договорів поруки визначено, що поручителі поручаються перед Кредитором за виконання Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8, реєстраційний номер облікової картки №, далі - Боржник, усіх його зобов'язань перед Кредитором, що виникли з Кредитного договору (кредит, "класика", "змінювана процентна ставка" на базі індексу 6 M UIRD) №ВL15123 від "21" березня 2013 року, далі - Основний договір, укладеного між Кредитором та Боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Поручителі відповідають перед Кредитором за порушення зобов'язання Боржником.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за Основним договором(п.1.3. договорів поруки).

Умовами п. 1.4 Договорів поруки передбачено, що відповідальність Поручителів і Боржника є солідарною.

Моментом повного виконання Поручителями своїх зобов'язань перед Кредитором є момент зарахування на рахунок Кредитора коштів, спрямованих на погашення заборгованості Поручителем перед таким Кредитором (підтвердженням зарахування коштів на рахунок є виписка банку) (пункт 2.5. Договору поруки).

29.08.2014 року, у зв'язку із підписанням між Публічним акціонерним товариством "Універсал Банк" та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8 додаткових угод до кредитного договору, 29.08.2014 між Публічним акціонерним товариством "Універсал Банк" та ОСОБА_9 укладено додаткову угоду до Договору поруки № BL15123-П2 від 21.03.2013; між Публічним акціонерним товариством "Універсал Банк" та ОСОБА_7 29.08.2014 укладено додаткову угоду до Договору поруки № BL15123-П1 від 21.03.2013.

У зв'язку з порушенням позичальником зобов'язань за Кредитним договором №ВL15123, ПАТ «Універсал Банк» у лютому 2016 звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою про стягнення з ФОП ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_7 заборгованості за кредитним договором № BL15123.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2016р. у справі №334/1162/16-ц стягнуто солідарно з фізичної особи-підприємця ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_7 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № BL 15123 від 21 березня 2013 року у розмірі 167 157,99 грн.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 08.02.2017 у справі №334/1162/16-ц апеляційну скаргу ОСОБА_9 - задоволено частково. Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2016 по цій справі скасовано в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з фізичної особи підприємця ОСОБА_8, провадження по справі в частині позовних вимог до фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором - закрито. В іншій частині рішення суду залишено без зміни.

Судом апеляційної інстанції зазначено, що відповідно до п. 4. Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2, від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою статті 15 Цивільного процесуального кодексу України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або Господарським процесуальним кодексом України (статті 1,12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. За вимогами ст. 16 Цивільного процесуального кодексу України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що позовні вимоги до ФОП ОСОБА_8 не можуть бути розглянуті в порядку цивільного судочинства, і тому рішення суду в частині стягнення заборгованості ФОП ОСОБА_8 підлягає скасуванню з закриттям провадження по справі в цій частині, що не позбавляє позивача права вирішення цього питання в порядку господарського судочинства.

Вказаними судовими рішеннями встановлено, що відповідно до умов Кредитного договору № BL15123 від 21.03.2013 року фізичній особі-підприємцю ОСОБА_8 було надано кредитні кошти у розмірі 250 000,00грн., на строк не пізніше 01.03.2016 року. 29.04.2014 року між позивачем та ФОП ОСОБА_8 була укладена додаткова угода №1 до Кредитного договору № BL15123 від 21.03.2013 року, якою сторони підтвердили, що банк надав позичальнику, а останній отримав 250 000,00грн., що станом на 29.08.2014 року фактична заборгованість становить 171 756,56грн., що починаючи з 29.08.2014 року встановлюється процентна ставка в розмірі 28,12 % річних, що починаючи з 01.01.2015 року встановлюється процентна ставка в розмірі 56,24% річних.

Станом на 02.11.2015 року за Кредитним договором № BL 15123 від 21.03.2013 року існує заборгованість у сумі 167 157,99 грн., яка складається з 131 994,67грн. заборгованість по сумі кредиту, 21 591,20грн. заборгованість за відсотками, 13 572,12 грн. заборгованість за підвищеними відсотками.

Як вже зазначалося вказана заборгованість стягнута з поручителів.

Згідно преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 „Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою №28342/95 „Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

В силу частини 3 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є пріоритетним джерелом права для національного суду, тому суд апеляційної інстанції вважає безсумнівними факти, встановлені судом при розгляді справи №334/1162/16-ц, які не можуть ставитися судом під сумнів.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 08.02.2017 до суду касаційної інстанції не оскаржувалось.

Відповідно до постанови Верховного Суду України №6-1206цс15 від 23.09.2015 наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та Цивільного кодексу України.

Невиконання відповідачем прийнятих на себе зобов'язань за кредитним договором № BL15123 від 21.03.2013, неповернення отриманого кредиту, за користування яким продовжують нараховуватися проценти, стало підставою для звернення позивача за захистом свого права до суду.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги ФОП ОСОБА_8, виходячи з наступного.

В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України, за якою зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою договір № BL15123 від 21.03.2013 є кредитним договором, згідно з яким, за приписами ст. 1054 Цивільного кодексу України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 Цивільного кодексу України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

За умовами ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору ( ст.32 Господарського процесуального кодексу України).

Виконання банком зобов'язань за кредитним договором № BL15123 (кредит, "класика", "змінювана процентна ставка" на базі індексу 6 M UIRD) від 21.03.2013 підтверджується пп. 1.1. п.1 Додаткової угоди №1 до кредитного договору № BL15123 (кредит, "класика", "змінювана процентна ставка" на базі індексу 6 M UIRD) від 21.03.2013; судовими рішеннями у справі №334/1162/16-ц, банківськими виписками з особового рахунку ФОП ОСОБА_8

На підтвердження існування заборгованості за кредитним договором № BL15123 позивачем надано докази обліковування банком сум, що вимагаються до стягнення, а саме: виписку з особового рахунку за період з 23.03.2013 по 30.05.2017 по рахунку НОМЕР_5; виписку з особового рахунку за період з 21.03.2013 по 23.03.2017 по рахунку НОМЕР_6; виписку з особового рахунку за період з 21.03.2013 по 23.03.2017 по рахунку НОМЕР_4; виписку з особового рахунку за період з 21.03.2013 по 23.03.2017 по рахунку НОМЕР_7; виписку з особового рахунку за період з 21.03.2013 по 23.03.2017 по рахунку НОМЕР_5.

Як зазначено Верховним судом України в постанові від 22.03.2017р. у справі № 6-2311цс16, правовий аналіз норм статей 525, 526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України дозволяє зробити висновок про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором позики, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, передбаченої статтею 625 цього Кодексу.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України).

За змістом статей 553-554 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників.

Відповідно до п.4.1.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014 № 1 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів», у розгляді справ за окремими позовами до боржника та поручителя як солідарних боржників необхідно виходити з того, що чинне законодавство (частина перша статті 598, статті 599 - 601, 604 - 609 Цивільного кодексу України) не пов'язує припинення зобов'язання з прийняттям судового рішення. Наявність судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. Тому подання кредитором позову до боржника не є перешкодою для подання позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашено.

Позивачем доведено, що зобов'язання за договором № BL15123 (кредит, «класика», «змінювана процентна ставка» на базі індексу 6 M UIRD) від 21.03.2013 року не припинилося виконанням належним чином з боку відповідача або поручителів. Розмір заборгованості, станом на 24.02.2017 року, за кредитом в сумі 131 994,67 грн., по відсотках в сумі 24 450,27 грн., по підвищених відсотках в сумі 106 850,07 грн. підтверджується матеріалами справи.

В судовому засіданні поручитель повідомив, що рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2016р. у справі №334/1162/16-ц - не виконано.

Отже вірним є висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором № BL15123: за кредитом в сумі 131 994,67 грн., по відсотках в сумі 24450,27 грн., по підвищених відсотках в сумі 106 850,07 грн.

Безпідставним є наполягання відповідача на необхідності припинення провадження у справі (залишенні позову без розгляду) на підставі ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Так, згідно з п.2 ст.80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо: є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Оскільки, рішенням апеляційного суду Запорізької області від 08.02.2017 у справі №334/1162/16-ц рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2016 скасовано в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з ФОП ОСОБА_8, провадження в частині позовних вимог до ФОП ОСОБА_8 закрито, а заборгованість за кредитним договором стягнута з поручителів, приймаючи до уваги приписи ст. 543 Цивільного кодексу України, відсутні підстави для застосування п.2 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

З наведених підстав помилковим є і посилання скаржника в апеляційній скарзі на протиправне повторне стягнення сум заборгованості, які вже стягнуті рішенням суду по цивільний справі №334/1162/16-ц.

Доводи апеляційної скарги про безпідставність стягнення підвищених відсотків, спростовуються положеннями додаткової угоди №1 до Кредитного договору №BL15123 від 21.03.2013, укладеної між Банком та Позичальником 29.08.2014 р.

Стосовно зауваження апелянта, що господарським судом Запорізької області не взято до уваги факт укладення сторонами третейської угоди, яка викладена в п. 8.2 розділу 8 додаткової угоди №1 від 29.08.2014 до Кредитного договору №BL15123 від 21.03.2013, укладеної між ПАТ «Універсал Банк» та ФОП ОСОБА_8, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002 визначено, що ч. 2 ст. 124 Конституції України передбачає право юридичної особи на захист судом своїх прав, установлює юридичні гарантії їх реалізації, надаючи можливість кожному захищати свої права будь-якими не забороненими законом засобами. Кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом спосіб захисту прав, у тому числі судовий захист. Суб'єкти правовідносин, у тому числі юридичні особи, у разі виникнення спору можуть звертатися до суду за його вирішенням. Юридичні особи мають право на звернення до суду за захистом своїх прав безпосередньо на підставі Конституції України. Держава має забезпечувати захист прав усіх суб'єктів правовідносин, у тому числі в судовому порядку. Право юридичної особи на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України підвідомчий господарським судам спір може бути передано сторонами на вирішення третейського суду (арбітражу), крім спорів про визнання недійсними актів, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб, та спорів, передбачених п. 4 ч. 1 цієї статті.

Водночас, відповідно до положень ч. 2 ст. 124 Конституції України, ст. ст. 7, 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, ч. 3 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі; ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; угода про відмову від права на звернення до господарського суду є недійсною.

Тобто, третейська угода про передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації права на захист своїх прав. У зв'язку з викладеним у сторін існує виключно правова можливість, а не обов'язок звертатися до третейського суду. При цьому обмеження права звернення до господарського суду не допускається.

Відсутністьвзаємної згоди саме сторін спору на його вирішення третейським судом, комерційним судом (арбітражем), оформленої відповідним арбітражним (третейським) застереженням, незалежно від попередньої домовленості про це, виключає можливість розгляду спору таким судом.

Наведена правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 18.10.2017 у справі №910/8318/16.

Звернувшись з позовом, позивач скористався правом на звернення саме до господарського суду. Отже, відсутні підстави для припинення провадження у справі за п.5 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку, що доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі не обґрунтовані, не доведені належними та допустимими доказами в розумінні ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України.

Твердження заявника апеляційної скарги про порушення і неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду Запорізької області від 30.05.2017р. у справі № 908/658/17.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Результати апеляційного провадження оголошені в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_8, м. Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 30.05.2017 у справі №908/658/17 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 30.05.2017 у справі №908/658/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Н.М. Дучал

Судді Н.В.Будко

О.І. Склярук

Надруковано 6 екз.

1 - позивачу; 1 - відповідачу;

2 - третім особам; 1 - у справу; 1 - ГСЗО.