РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2017Справа №910/17621/17

За позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 м. Львова

до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" м. Києва

про стягнення боргу, ціна позову 37126,30 грн.

Суддя Паламар П.І.

Представники:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: Андріїшина Н.П.

СУТЬ СПОРУ :

у жовтні 2017 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулася в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що між ним і відповідачем укладено договір № LVH1-62 про надання овердрафт-мікро кредиту від 5 червня 2008 р., згідно з яким відповідач відкрив йому у своєму банку поточний рахунок № НОМЕР_1 та надав овердрафтовий кредит у розмірі 10055,83 грн. для поповнення оборотних коштів та здійснення його поточних платежів.

У зв'язку з неналежним виконанням умов указаного договору останній звернувся в суд з позовом до нього про стягнення 51506,26 грн. заборгованості.

Рішенням господарського суду Львівської області від 8 грудня 2015 р. у справі № 914/3772/15 у цьому позові було відмовлено у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Згодом 8 липня 2016 року банк в односторонньому порядку на підставі меморіального ордеру № 0АТВ від 8 липня 2016 р. списав з його рахунку у цьому банку грошові кошти у розмірі 37126,30 грн. з призначенням платежу "погашення заборгованості за кредитним договором № LVH1-62 від 5 червня 2008 р." При цьому, зазначав, що він не надавав банку будь-яких розпоряджень щодо такої банківської операції.

Посилаючись на те, що банк списав кошти з його банківського рахунку без його розпорядження, не на підставі рішення суду та без будь-яких інших підстав, передбачених законом або укладеним між ними договором, позивач на підставі ст.ст. 1071, 1073 ЦК України просив задовольнити позов, стягнути з відповідача на свою користь 37126,30 грн. безпідставно списаних коштів, а також понесені ним по справі господарські витрати, у т.ч. 20000 грн. витрат по оплаті послуг адвоката.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлений в установленому порядку.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, його представник у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на безпідставність заявлених вимог, оскільки умовами п. 2.28 кредитного договору № LVH1-62 від 5 червня 2008 р. передбачено списання грошових коштів для виконання зобов'язань з погашення кредиту, процентів за його використання, винагороди та неустойки в межах сум, що підлягають сплаті банку по вищевказаному договору.

Суд вважає можливим розглянути справу відповідно до вимог ст. 75 ГПК України у відсутності представника позивача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що у позові слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що на підставі договору № LVH1-62 про надання овердрафт-мікро кредиту від 5 червня 2008 р. позивач мав відкритий у банку відповідача рахунок № НОМЕР_1.

8 липня 2016 року з указаного рахунку банком на підставі меморіального ордеру № 0АТВ від 8 липня 2016 р. було списано грошові кошти у розмірі 37126,30 грн. з призначенням платежу "погашення заборгованості за кредитним договором № LVH1-62 від 5 червня 2008 р.".

Це підтверджується поясненнями відповідача, наявною у матеріалах справи копією меморіального ордеру № 0АТВ від 8 липня 2016 р.

Правовідносини між сторонами щодо надання кредиту та обслуговування банківського рахунку врегульовані главами 71, 72 ЦК України, Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", а також договором про надання овердрафт-мікро кредиту між ними.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1071 ЦК України грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Згідно з п. 26.4 ст. 26 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" у разі, якщо кредитором за договором є обслуговуючий платника банк, право банку на проведення договірного списання передбачається в договорі на розрахункове-касове обслуговування або в іншому договору про надання банківських послуг.

Аналогічні положення закріплені в пункті 6.5 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного Банку України № 22 від 21 січня 2004 р.

Відповідно до умов п.п. 2.2.8, 2.37 договору № LVH1-62 про надання овердрафт-мікро кредиту від 5 червня 2008 р. сторонами погоджено, що клієнт доручає банку списувати грошові кошти з усіх своїх поточних рахунків в валюті кредиту для виконання зобов'язань з погашення кредиту, процентів за його використання, винагороду та неустойку в межах сум, що підлягають сплаті банку за цим договором (здійснювати договірне списання). Списання здійснюється із оформленням меморіального ордера.

Таким чином, умовами спірного договору сторони погодили списання грошових коштів для виконання зобов'язань з погашення кредиту, процентів за його використання, винагороди та неустойки в межах сум, що підлягають сплаті банку за цим договором.

Факт наявності заборгованості позивача за наданим йому на підставі вищевказаного договору кредиту на час спірних дій відповідача сторонами не заперечується.

За таких обставин відповідач правомірно списав грошові кошти з рахунку позивача в рахунок погашення такої заборгованості.

Доводи позивача з цього приводу є необґрунтованими, оскільки суперечать вимогам чинного законодавства та умовам договору між сторонами.

Факт відмови рішенням суду у позові відповідача про стягнення з позивача заборгованості за договором № LVH1-62 про надання овердрафт-мікро кредиту від 5 червня 2008 р. у зв'язку зі спливом строку позовної давності не заперечує право банку самостійно захистити свої права в порядку ст.ст. 19, 20 ЦК України, тому послання позивача з цього приводу є безпідставними.

Враховуючи викладені обставини у задоволенні позову відповідно до вимог ст. 16 ЦК України слід відмовити.

Оскільки у позові відмовлено, понесені по справі господарські витрати стосовно до вимог ст. 49 ГПК України слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

у позові Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 м. Львова відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар