РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2017Справа №910/8874/17

За позовом приватного акціонерного товариства «Сумський завод продовольчих товарів»

до відповідача підприємства з 100% іноземними інвестиціями «Білла-Україна»

Про стягнення 45145,57 грн.

Суддя Ковтун С.А.

Представники сторін:

від позивача Шевченко В.В. (за дов.)

від відповідача Тройніков В.В. (за дов.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду міста Києва звернулося з позовом приватне акціонерне товариство (далі - ПАТ) «Сумський завод продовольчих товарів» до підприємства з 100% іноземними інвестиціями «Білла-Україна» про стягнення 66045,63 грн., з яких: 64800,00 грн. боргу, 1107,81 грн. пені, 127,82 грн. 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не виконав свої зобов'язання щодо повноти та своєчасності сплати за поставлений позивачем 25.04.2017 товар за накладною № 3954 на суму 64800 грн..

Суд своєю ухвалою від 02.06.2017 порушив провадження у справі № 910/8874/17.

Позивач подав заяву про зменшення розміру боргу до 42000,00 грн. та збільшення розміру пені до 2806,19 грн., визначивши період нарахування пені з 05.06.2017 по 11.07.2017, та розміру 3% річних до 339,38 грн. за період з 05.06.2017 по 13.07.2017.

Відповідач позовні вимоги відхилив повністю з огляду на таке.

01.10.2015 позивач та відповідач уклали договір надання послуг № 303403, згідно з умовами якого позивач (замовник) доручає, а відповідач (виконавець) зобов'язується надати послуги, спрямовані на формування, підтримку інтересу і просування на ринку товару замовника у роздрібній торгівельній мережі магазинів виконавця. На виконання умов цього договору відповідач надав позивачеві послуги на суму 42000,00 грн.. Відповідач надіслав позивачеві акт наданих послуг та рахунок на оплату. У свою чергу позивач надіслав відповідачеві гарантійний лист на суму 42000,00 грн. та зобов'язався сплачувати рівними частинами по 7000,00 грн. протягом березня-серпня 2017 року. 12.06.2017 відповідач, в порядку ст. 601 ЦК України, здійснив взаємозалік однорідних зустрічних вимог.

Позивач проти доводів відповідача заперечив з тих підстав, що вимоги на суму 42000,00 грн. станом на 12.06.2017 (лист від 07.06.2017) були спірними і не можуть бути зараховані в односторонньому порядку.

Відповідач подав клопотання про зупинення провадження у справі № 910/8874/17 до вирішення справи № 910/11420/17 за позовом приватного акціонерного товариства «Сумський завод продовольчих товарів» до підприємства з 100% іноземними інвестиціями «Білла-Україна» про визнання недійсним одностороннього правочину, оформленого листом від 07.06.2017.

27.07.2017 суд зупинив провадження у справі № 910/8874/17 до вирішення справи № 910/11420/17.

Позивач звернувся з клопотання про поновлення провадження у справі, оскільки усунено обставини, що зумовили його зупинення. Так, 06.09.2017 господарський суд міста Києва ухвалив рішення у справі № 910/11420/17 за позовом приватного акціонерного товариства «Сумський завод продовольчих товарів» до підприємства з 100% іноземними інвестиціями «Білла-Україна» про визнання недійсним одностороннього правочину, оформленого листом підприємства з 100% іноземними інвестиціями «Білла-Україна», про зарахування зустрічних однорідних вимог між підприємством з 100% іноземними інвестиціями «Білла-Україна» та приватним акціонерним товариством «Сумський завод продовольчих товарів» від 07 червня 2017 року. Дане рішення набрало чинності.

03.10.2017 суд поновив провадження у справі, розгляд справи призначив на 30.10.2017.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

01.10.2015 приватне акціонерне товариство «Сумський завод продовольчих товарів» (постачальник) та підприємство з 100% іноземними інвестиціями «Білла-Україна» (покупець) уклали договір поставки № 303403 (далі - Договір), за умовами якого постачальник зобов'язується відповідно до замовлень покупця передавати у власність (постачати) покупцю, а покупець - приймати та оплачувати товар на умовах, передбачених цим Договором, у тому числі додатковими умовами поставки, котрі погоджуються сторонами в додатку № 1, додатку № 2 та додатку № 3, які є невід'ємними частинами цього Договору.

Згідно з п. 6.4 Договору датою поставки вважається дата отримання товару покупцем в торговій точці чи РЦ (розподільчому центрі), що підтверджується підписаною сторонами товарно-транспортною та/або товарною (видатковою) накладною.

Перехід права власності на товар здійснюється в момент фактичного прийняття товару в торговій точці чи РЦ (розподільчому центрі) та підписання покупцем товарно-транспортної та/або товарної (видаткової) накладної (п. 5.1 Договору).

За п. 7.10 Договору оплата товару покупцем здійснюється виключно після факту поставки товару у строки, що узгоджені сторонами в додатку № 2 до цього Договору.

Згідно з п. 1.1 додатку № 2 до Договору строк оплати товару покупцем складає 10 календарних днів з дати отримання товару покупцем.

25.04.2017 позивач поставив на адресу розподільчого центру № 1 відповідача за адресою: Київська область, Броварський район, с. Перемога, вул. Б. Хмельницького, 1, власним автотранспортом олію соняшникову рафіновану дезодоровану виморожену марки «П» «Олівія» в пляшках вагою 0,76 кг кожна в кількості 2880 пляшок на загальну суму 64800,00 грн..

На видатковій накладній № 3954 від 25.04.2017 наявні підпис представника відповідача та відповідна печатка відповідача, що свідчить про прийняття товару відповідачем. Факт отримання товару відповідач не заперечує та дана обставина визнається сторонами, що є підставою для звільнення від доказування (ч. 1 ст. 35 ГПК України).

Виходячи з умов Договору відповідач повинен був сплатити за товар до 06.05.2017.

Проте відповідач сплатив частково за товар 22800,00 грн. 29.06.2017.

При цьому відповідач вважає, що 42000,00 грн. підлягають зарахуванню в порядку ст. 601 ЦК України як зустрічні однорідні вимоги.

Так, 07.06.2017 підприємство з 100% іноземними інвестиціями «Білла-Україна» електронною поштою надіслав до ПАТ «Сумський завод продтоварів» лист б/н за підписом генерального директора Мандзюк О.В., посвідченого печаткою відповідача «Для договорів», що містив вимогу про сплату в 7-денний строк заборгованості в сумі 42000 грн. за послугу, що була надана відповідачем позивачу згідно з договору надання послуг №303403-П/15 від 01.10.2015 (далі - Договір послуг), а саме: розміщення зображення товару ПАТ «Сумський завод продтоварів» в новорічному каталозі. До листа було надано копію аркуша каталогу, де розміщено зображення продукції позивача - олії рафінованої торгової марки «Олівія» 1л із зазначенням ціни продажу 29,99. Цим же листом відповідач повідомив позивача, що у випадку ненадання обґрунтованих заперечень та/або незадоволення цієї претензії протягом 14 календарних днів відповідач, на підставі ст.601 Цивільного кодексу України, у разі несплати заборгованості, проведе зарахування зустрічних однорічних вимог на суму заборгованості за рахунок своєї заборгованості перед позивачем в сумі 64800 грн. за поставлений товар, яка виникла за договором поставки №303403 від 01.10.2015.

За приписами ст. 601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватись за заявою однієї із сторін.

Отже, зарахування зустрічних однорідних вимог є одностороннім правочином, який є вчиненим з моменту подачі заяви.

Зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов'язань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов'язанні є кредитором у другому). Допускаються випадки часткового зарахування, коли одне зобов'язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов'язання. В такому випадку зобов'язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам:

1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим);

2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв'язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов'язань по передачі родових речей, зокрема грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо);

3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

06.09.2017 господарський суд міста Києва ухвалив рішення у справі № 910/11420/17 за позовом приватного акціонерного товариства «Сумський завод продовольчих товарів» до підприємства з 100% іноземними інвестиціями «Білла-Україна» про визнання недійсним одностороннього правочину оформленого листом підприємства з 100% іноземними інвестиціями «Білла-Україна» про зарахування зустрічних однорідних вимог між підприємством з 100% іноземними інвестиціями «Білла-Україна» та приватним акціонерним товариством «Сумський завод продовольчих товарів» від 07 червня 2017 року. Дане рішення чинне.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю (ч. 1 ст. 216 ЦК України).

Отже, доводи відповідача про те, що мало місце припинення зобов'язань у розмірі 42000,00 грн. внаслідок зарахування зустрічних є такими, що не відповідають дійсності.

Станом на день розгляду справи в суді відповідач не сплатив 42000,00 грн. боргу.

Згідно з приписами статей 526 Цивільного кодексу України та 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, що передбачено ст. 525 Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем в сумі 42000,00 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки.

Відповідно до пункту 4.1 додатку № 2 до Договору, у випадку невиконання або неналежного виконання покупцем своїх зобов'язань щодо оплати товару за умовами цього Договору, постачальник має право стягнути з покупця пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від загально вартості несвоєчасно оплаченого товару, але не більше 10% від вартості несвоєчасно оплаченого товару.

За розрахунком позивача, перевіреним судом, до стягнення з відповідача підлягає 2806,19 грн. пені за період з 06.05.2017 по 11.07.2017.

В силу статті 625 ЦК України боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов'язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача, до стягнення з відповідача підлягає 345,38 грн. трьох процентів річних з 06.05.2017 по 13.07.2017.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов'язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивачем належним чином доведене порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню в повному обсязі (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог).

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, оскільки неправильні дії останнього призвели до звернення з позовом до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з підприємства з 100% іноземними інвестиціями «Білла-Україна» (вул. Гришка, 3, м. Київ, 02140, код 25288083) на користь приватного акціонерного товариства «Сумський завод продовольчих товарів» (вул. Зарічна, 1, село Бездрик, Сумський район, Сумська область, 42350, код 00375160) 42000,00 грн. боргу, 2806,19 грн. пені, 345,38 грн. 3% річних, 1600,00 грн. судового збору.

Повний текст рішення складено 14.11.2017.

Суддя С. А. Ковтун