РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2017Справа №910/15775/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Іссахар-Зевулун Імпорт - Експорт", Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Анкіл"

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Ресурси"

про визнання договору недійсним

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - Халимон С.В. (представник за довіреністю);

від відповідача 1 - не з'явився;

від відповідача 2 - Швець М.П. (представник за довіреністю);

від третьої особи - Горєв В.О. (представник за довіреністю).

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Київенерго" звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Іссахар-Зевулун Імпорт - Експорт", Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Анкіл" про визнання договору недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що укладений між відповідачами Договір поставки від 16.11.2016 № 16-11/16 нафтопродуктів є недійсним, оскільки відповідач 1 діяв при його укладенні як представник іншої юридичної особи, однак чинним законодавством не передбачено виникнення представництва однією юридичної особи іншою. Крім того, всупереч ст. 658, 662 Цивільного кодексу України, відповідачами не складались товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів, акти приймання нафти та не передавались один одному документи про якість палива. Також, позивач зауважив на тому, що оспорюваний Договір не направлений на реальне настання правових наслідків, що свідчить про його фіктивність.

На підставі викладеного позивач просив задовольнити позов.

Відповідачі відзивів на позовну заяву не надали, проте в судовому засіданні представник відповідача 2 заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що позивачем не доведено порушення його прав укладеним відповідачами Договором.

Відповідач 1 уповноваженого представника до судового засідання не направив, проте про дату, час та місце проведення судових засідань був повідомлений належним чином.

Представник третьої особи надав усні пояснення по справі, підтримавши викладену в позові правову позицію.

Відповідно до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача 1 за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

25.11.2008 між ТОВ комерційний банк «Столиця», як заставодержателем, та ТОВ «Торговий дім «Ресурси», як заставодавцем, укладено Договір застави товарів в обороті № 19/07-К-2Z, відповідно до якого в якості забезпечення виконання ТОВ «Укрметалзабезпечення» зобов'язань за договором про надання кредиту від 19.09.2007 № 19/07-К було передано в заставу товари в обороті, а саме: мазут М-100, у кількості 12066,95 тонн, що зберігається за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 1А, АЕК «Київенерго» (філія «Теплоелектроцентраль № 6 Київенерго»).

Також, 25.11.2008 між вищевказаними сторонами було укладено Договір застави товарів в обороті № 24/07-К-4Z, відповідно до якого в якості забезпечення виконання ТОВ «Альтернатива груп» зобов'язань за договором про надання кредиту від 26.12.2007 № 24/07-К було передано в заставу товари в обороті, а саме: мазут М-100, у кількості 16097,30 тонн, що зберігається за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 1А, АЕК «Київенерго» (філія «Теплоелектроцентраль № 6 Київенерго»).

На підставі рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 18.05.2016 № 2200-15 за позовом ТОВ «І.С. Інвест» до ТОВ «Торговий дім «Ресурси», ТОВ «Укрметалзабезпечення», ТОВ «Альтернатива груп» про звернення стягнення на предмет застави було звернуто стягнення на предмет застави за договором застави товарів в обороті від 25.11.2008 № 24/07-К-4Z, а саме: товари в обороті, мазут М-100, у кількості 16097,30 тонн, що належать ТОВ «Торговий дім «Ресурси» та знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 1А, АЕК «Київенерго» (філія «Теплоелектроцентраль № 6 Київенерго»), шляхом продажу Товариством з обмеженою відповідальністю «І.С. Інвест» мазут М-100, у кількості 16097,30 тонн, з укладенням договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, для задоволення вимог ТОВ «І.С. Інвест» до ТОВ «Альтернатива груп» за договором про надання кредиту від 26.12.2007 № 24/07-К у розмірі 19567091,23 грн.; звернуто стягнення на предмет застави за договором застави товарів в обороті від 25.11.2008 № 19/07-К-2Z, а саме: товари в обороті, мазут М-100, у кількості 12066,95 тонн, що належать ТОВ «Торговий дім «Ресурси» та знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 1А, АЕК «Київенерго» (філія «Теплоелектроцентраль № 6 Київенерго»), шляхом продажу Товариством з обмеженою відповідальністю «І.С. Інвест» мазут М-100, у кількості 12066,95 тонн, з укладенням договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, для задоволення вимог ТОВ «І.С. Інвест» до ТОВ «Укрметалзабезпечення» за договором про надання кредиту від 19.09.2007 № 19/07-К у розмірі 14669599,43 грн.

16.11.2016 між відповідачами підписано Договір поставки № 16-11/16, за умовами якого відповідач 1 зобов'язався передати у власність відповідачу 2 нафтопродукти, а останній - прийняти та сплатити їх вартість на умовах даного Договору (п. 1.1. вказаної угоди).

Строк його дії, згідно з п. 7.1. Договору, встановлено до 31.12.2018.

Відповідно до п. 1.3. даного правочину товар належить на праві власності ТОВ «Торговий дім «Ресурси», право продажу товару надано відповідачу 1 відповідно до договору відступлення права вимоги від 05.04.2016 № 05/04/16 та рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 18.05.2016 № 2200-15.

Найменування товару (його асортимент, вид, марка тощо), кількість, ціна за одиницю та загальна вартість партії товару, строки, умови і місце (адреса) поставки товару визначаються сторонами в додатках до цього Договору. Додатки оформлюються на кожну замовлену партію товару та після підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення печатками, є невід'ємною частиною цього Договору (п. 1.2. даної угоди).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнано судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

В обґрунтування заявленого позову про визнання недійсним договору, стороною якого позивач не був, останній послався на те, що за даним правочином відповідачами не складались товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів, акти приймання нафти та не передавались один одному документи про якість палива. Крім того, відповідач 1 не може бути представником ТОВ «Торговий дім «Ресурси» в оспорюваному правочині, оскільки чинним законодавством не передбачено представництва на підставі рішення третейського суду.

За змістом положень ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Позови про визнанням правочинів недійсними, крім сторін за договором, можуть бути пред'явлені також будь-яким підприємством, установою, організацією, а також фізичною особою, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин.

Аналогічна правова позиція викладена в п. 2.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29.05.2013 № 11 (далі - Постанова).

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов'язковими, а тому обов'язком позивача відповідно до статті 33 ГПК України є доведення в установленому законом порядку наявності факту порушення його прав та інтересів відповідачами в справі.

Таким чином, при вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Однак, пославшись на невідповідність спірного правочину, стороною якого позивач не був, положенням чинного законодавства, останній жодним чином не довів, яке саме право чи охоронюваний законом інтерес позивача порушено даним Договором, що свідчить про відсутність у позивача правової підстави для пред'явлення позову про визнання такого договору недійсним.

Тобто, позивач не зазначив, за захистом якого порушеного права останній звернувся до суду, та яким чином визнання недійсним оспорюваного договору відновить його суб'єктивне матеріальне право або охоронюваний законом інтерес, що зумовлює суд, з урахуванням приписів ст. 1 ГПК України, у задоволенні даного позову відмовити.

Також, з аналогічних підстав відсутності порушеного права позивача, а також недоведеності, що даний договір не спрямований на реальне настання правових наслідків, цей правочин не підлягає й визнанню фіктивним.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Ознака фіктивності має бути притаманна діям усіх сторін правочину. Якщо хоча б одна з них намагалася досягти правового результату, то даний правочин не може визнаватися фіктивним. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення (п. 3.11 Постанови).

Разом із цим, позивачем у порушення вищезазначених приписів чинного законодавства також не було надано жодних доказів, які б підтверджували фіктивність спірної угоди, зокрема той факт, що відповідачі, укладаючи цей спірний правочин, не мали намір досягти певного правового результату. До того ж, із визначеного відповідачами строку його дії вбачається, що останній діє до 31.12.2018 (п. 7.1. Договору), тобто до закінчення його строку сторони можуть ще вчинити дії на його виконання. За таких обставин суд відхиляє і посилання позивача на відсутність реєстрації відповідача 2, як платника акцизного податку, оскільки згідно з п. 212.3.4. Податкового кодексу України, п. 6 Порядку електронного адміністрування реалізації пального, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 № 113, відповідач 2 не позбавлений права подати до контролюючого органу заяву про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального за три робочі дні до початку здійснення реалізації.

Щодо посилань позивача на фіктивність даного договору через те, що останній повинен буде передати відповідачу 2 на 2782,58 тонн мазуту М-100 більше, ніж його зобов'язано було повернути ТОВ "Торговий дім "Ресурси" на підставі рішення суду в справі № 41/207, то наведене не може бути обґрунтуванням фіктивності правочину, згідно зі встановленою ст. 234 ЦК України правовою характеристикою таких договорів.

Крім того, рішенням Господарського суду міста Києва від 21.04.2009 у справі № 41/207 було частково задоволено позовні вимоги ТОВ "Золотий Мандарин Ойл", а саме: зобов'язано ПАТ "Київенерго" повернути йому зі зберігання мазут марки М-100 загальною кількістю 24627,097 тонн заставною вартістю 54179613,40 грн. Також задоволено позовні вимоги третіх осіб із самостійними вимогами: ТОВ "Торговий дім "Ресурси" та Дочірнього підприємства "Стальінвест" Товариства з обмеженою відповідальністю "Донметалзбут", та зобов'язано ПАТ "Київенерго" повернути в натурі мазут марки М-100 загальною кількістю 25381,67 тонн заставною вартістю 55839674,00 грн. та кількістю 24830,305 тонн заставною вартістю 54626671,00 грн. відповідно.

Ухвалою суду від 12.05.2009 у справі № 41/207 було змінено спосіб та порядок виконання вищевказаного рішення суду шляхом стягнення з ПАТ "Київенерго" на користь зазначених сторін заставної вартості мазуту внаслідок відсутності технічної та технологічної можливості його повернення.

У той же час, посилання позивача на передачу ТОВ "Торговий дім "Ресурси" в заставу більшої кількості мазуту, ніж йому було присуджено за рішенням суду, що в свою чергу може вплинути на зобов'язання позивача передати відповідачу 2 на 2782,58 тонн мазуту більше, жодним чином фіктивність спірного правочину не підтверджує, та за наявності в цих сторін із даного приводу спору, останній може бути предметом окремого судового розгляду. Водночас, позивачем не доведено й того факту, що йому не передавалась на зберігання ТОВ "Торговий дім "Ресурси" ще певна кількість мазуту за іншими договорами, який останній і міг відчужити відповідачу 2 у зазначеній вище спірній кількості.

Ураховуючи викладене, оскільки позивачем не було доведено наявність його порушеного права чи охоронюваного законом інтересу укладеним між відповідачами Договором, а також не було підтверджено належними та допустимими доказами фіктивність вказаного правочину, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення даного позову.

На підставі положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 20.11.2017

Суддя Я.В. Маринченко