ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2017 р. Справа № 911/2367/17

за позовом приватного підприємства «Імпекс 2010», м. Херсон,

до відповідача приватного підприємства «Готама Ко», м. Васильків

про стягнення 989 194,03 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, уповноважена, довіреність від 06.04.2017;

від відповідача: ОСОБА_2, уповноважений, довіреність від 20.03.2017.

СУТЬ СПОРУ:

позивач приватне підприємство «Імпекс 2010», м. Херсон, звернувся до господарського суду Київської області з позовом від 18.07.2017 до відповідача приватного підприємства «Готама Ко», м. Васильків Київської області, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором №20/10 від 19.01.2017 в сумі 989 194,03 грн., та покласти на відповідача судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно умов договору №20/10 від 19.01.2017 позивач (постачальник) поставив, а відповідач (дистрибютор) прийняв товар вартістю 989 194,03 грн., який мав бути оплачений протягом 14 календарних днів з моменту переходу товару у власність дистрибютора. Відповідач отриманий товар не оплатив, у звязку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача його вартість.

Ухвалою суду від 07.08.2017 позовну заяву приватного підприємства «Імпекс 2010» прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №911/2367/17 та призначено до розгляду в судовому засіданні на 28.08.2017. Цією ж ухвалою суд в порядку ст. 65 ГПК України зобовязав сторін подати ряд додаткових документів та доказів, необхідних для розгляду спору по суті.

В судове засідання 28.08.2017 представники сторін не зявились, сторони вимоги суду не виконали, витребувані судом документи не подали. Від відповідача надійшло клопотання від 28.08.2017 про відкладення розгляду справи.

Ухвалою від 28.08.2017 розгляд справи було відкладено на 18.09.2017, сторін повторно зобовязано подати документи та докази, витребувані ухвалою від 07.08.2017.

18.09.2017 від відповідача надійшов відзив на позов, у якому відповідач визнав факт наявності спірної заборгованості.

В судове засідання 18.09.2017 зявились представники позивача та відповідача. Витребувані судом документи сторонами подано не було, у звязку з чим суд ухвалою від 18.09.2017 повторно відклав розгляд справи на 02.10.2017 та повторно витребував у сторін необхідні додаткові документи та докази, та зобовязав сторін скласти Акт звірки заборгованості.

02.10.2017 в судове засідання зявились представники позивача та відповідача, які вимоги суду повторно не виконали, витребувані документи не подали, у звязку з чим, з метою встановлення фактичного здійснення господарської операції з поставки суд ухвалою від 02.10.2017 відклав розгляд справи на 17.10.2017 та витребував від органів ДФС України інформацію про включення позивачем та відповідачем спірних накладних до єдиного реєстру податкових накладних.

В судове засідання 17.10.2017 з'явився представник позивача, який вимоги ухвал суду не виконав. Від відповідача надійшло клопотання від 13.10.2017 про розгляд справи без участі представника відповідача. Витребувані судом від органів ДФС України документи до суду не надійшли, у звязку з чим розгляд справи було повторно відкладено на 31.10.2017.

18.10.2017 від Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області надійшли витребувані судом документи щодо підтвердження включення позивачем спірних накладних до єдиного реєстру податкових накладних.

В судове засідання 31.10.2017 зявились представники позивача та відповідача, які надали пояснення по суті позову.

Розглянувши позов приватного підприємства «Імпекс 2010», м. Херсон (далі по тексту ПП «Імпекс 2010»), до відповідача приватного підприємства «Готама Ко», м. Васильків Київської області (далі по тексту ПП «Готама Ко»), всебічно та повно вивчивши наявні у матеріалах справи докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів.

Відповідно до частини 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Майново-господарські зобов'язання між суб'єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) й сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

19.01.2017 між ПП «Імпекс 2010» (постачальник) та ПП «Готама Ко» (дистрибютор) було укладено договір №20/10, відповідно до якого постачальник зобовязується постачати продукцію та відповідні до неї документи у власність дистрибютора, а дистрибютор зобовязується прийняти їх та сплатити за них. Відповідно до умов договору:

- товар постачається у кількості та асортименті згідно затвердженим замовленням, які є невідємною частиною цього договору (пункт 2.1);

- постачання товару відбувається автомобільним транспортом на умовах DDU (склад дистрибютора м. Київ, вул. Пухівська 1А) (пункт 3.1);

- товар переходить у власність дистрибютора з моменту відмітки останнього про прийом товару у товарно-транспортній накладній (пункт 3.4);

- сплата поставленого товару проводиться у термін 14 календарних днів з моменту переходу права власності на відвантажений товар. Якщо день сплати випадає на вихідний або святковий день, сплата проводиться у перший банківський день, наступний за датою сплати (пункт 4.2);

- дистрибютор зобовязується сплатити отриманий від постачальника товар згідно з накладними у терміни, вказані у пункті 4.2 Договору (пункт 5.2.2);

- у випадку порушення термінів сплати товару дистрибютор сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,5% від суми заборгованості, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, діючої на момент порушення обовязків від суми простроченого платежу за кожен день затримання (пункт 6.1);

- договір набирає чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2020 року (пункт 8.1).

За своєю правовою природою укладений сторонами договір є договором поставки. Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

19.01.2017 позивач поставив, а відповідач прийняв товар загальною вартістю 989 194,03 грн., про що свідчать підписані обома сторонами та скріплені печатками обох сторін видаткові накладні:

від 19.01.2017 №РН-0000002 на суму 983 062,03 грн.;

від 19.01.2017 №РН-0000001 на суму 6132,00 грн., копії яких залучені до матеріалів справи.

Відповідач, прийнявши товар від позивача, його вартість позивачу не сплатив, відтак основний борг відповідача перед позивачем за договором від 19.01.2017 №20/10 становить 989 194,03 грн., що сторонами не заперечується та підтверджується зокрема підписаним 25.09.2017 між сторонами Актом звіряння розрахунків за період з 01.01.2017 по 25.09.2017, копія якого залучена до матеріалів справи, а оригінал надавався суду для огляду в судовому засіданні.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відтак, наповнення доказової бази у справі є процесуальним обовязком сторін, а не суду, а невиконання цього обовязку тягне за собою відповідні наслідки.

Суд багаторазово ухвалами витребовував у відповідача докази оплати товару згідно договору від 19.01.2017 №20/10. Відповідач доказів оплати товару суду не подав, у відзиві визнав факт існування спірної заборгованості.

Враховуючи, що передача товару від позивача відповідачу відбулась 19.01.2017, товар в порядку пункту 4.2 договору мав бути оплачений до 02.02.2017 включно, відтак судом встановлено, що строк оплати товару, поставленого за вищенаведеними накладними є таким, що настав, відповідно вимоги позивача є обґрунтованими, законними та такими, які належить задовольнити повністю.

Таким чином, повно та ґрунтовно дослідивши наявні у справі докази, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи подані позивачем розрахунки заборгованості, суд приймає рішення про стягнення з ПП «Готама Ко» на користь ПП «Імпекс 2010» 989 194,03 грн. основного боргу та в порядку ст. 49 ГПК України покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору.

З огляду на вищевикладене, керуючись статтями 2, 12, 22, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов приватного підприємства «Імпекс 2010» задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного підприємства «Готама Ко» (08600, Київська обл., м. Васильків, вул. Чехова, буд. 3А, ідентифікаційний код 36107568)

на користь приватного підприємства «Імпекс 2010» (73000, Херсонська обл., м. Херсон, проспект Ушакова, буд 79, ідентифікаційний код 36563829)

989 194,03 грн. (девятсот вісімдесят девять тисяч сто девяносто чотири гривні три копійки) основного боргу,

14 837,91 грн. (чотирнадцять тисяч вісімсот тридцять сім гривень девяносто одну копійку) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

Повний текст рішення підписано 16.11.2017

Суддя О.В. Конюх