ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2017 р.Справа № 916/3629/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Мишкіної М.А.

суддів Будішевської Л.О., Таран С.В.

(склад судової колегії змінений відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату суду №1085 від 18.09.2017р. щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи та протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 18.09.2017р.)

при секретарі судового засідання Станковій І.М.

за участю представників сторін:

від ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК» - Лизуненко С.О. - за довіреністю;

від ФОП ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - за довіреністю

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК»

на рішення господарського суду Одеської області від 05 квітня 2017 року

по справі №916/3629/16

за позовом Публічного акціонерного товариства «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК»

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про стягнення 593000грн.

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

У судових засіданнях 19.09.2017р. та 19.10.2017р. оголошувались перерви згідно ст.77 ГПК України.

В судовому засіданні 14.11.2017р. згідно ст.85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

встановив:

28.12.2016р. Публічне акціонерне товариство «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК» (надалі - позивач, ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК», Банк, ПАТ «ЮСБ БАНК» ) звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (надалі - відповідач, ФОП ОСОБА_3.), в якому просило суд стягнути з відповідача на свою користь 593000грн.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК» зазначило, що 23.07.2015р. між ним (Покупець) та ФОП ОСОБА_3 ( Постачальник) було укладено Договір купівлі-продажу (поставки) меблів, відповідно до п.п. 1.1., 1.2. якого постачальник зобов'язувався в обумовлений договором строк поставити у власність Покупця та зібрати офісні меблі (Товар), а Покупець зобов'язувався прийняти та оплатити меблі в порядку, передбаченому Договором. Позивач 16.09.2015р. оплатив вартість офісних меблів згідно виставлених позивачем рахунків - 593000грн., проте відповідач не виконала своїх зобов'язань за Договором від 23.07.2015р., у зв'язку із чим кошти у сумі 593000грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

З посиланням на норми ст.ст.11, 509, 525, 526, 530, 532, 610-612, 626, 629, 651, 662-664 ЦК України, ст.ст.173, 193, 220, 265 ГК України позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

31.01.2017р. ФОП ОСОБА_3 подала місцевому господарському суду заперечення на позов, в яких просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Рішенням господарського суду Одеської області від 05.04.2017р. (суддя Зайцев Ю.О.) у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано посиланнями на приписи ст.ст.11,16, 509, 202 (ч.ч.1,4), 712, 203, 525, 526 ЦК України та вмотивовано наступним. 23.07.2015р. між ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК» (надалі - Банк/Покупець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (надалі - Постачальник) було укладено Договір купівлі-продажу (поставки) меблів (надалі - Договір), відповідно до п.п. 1.1., 1.2. якого, постачальник зобов'язувався в обумовлений договором строк поставити у власність Покупця та зібрати офісні меблі (Товар), а Покупець зобов'язувався прийняти та оплатити меблі в порядку, передбаченому Договором. Право власності на поставлений Товар переходить до Покупця в момент підписання Покупцем або уповноваженою особою Покупця накладної (Розділ 5 Договору). В якості обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на ті обставини, що він свої зобов'язання за Договором виконав, а саме 16.09.2015р. оплатив постачальнику вартість офісних меблів згідно виставлених ним рахунків на оплату товару на загальну суму 593 000,00 грн., проте, в порушення умов договору ФОП ОСОБА_3 свої зобов'язання за Договором не виконала, та в обумовлений Договором та заявками строк, ні пізніше не поставила та не передала покупцю оплачений товар. Однак, в судовому засіданні 05.04.2017р. представником відповідача було надано суду належним чином засвідчену копію Акту поставки товару за договором купівлі-продажу меблів від 23.07.2015р. та оригінал (для огляду) підписаний та скріплений печатками сторін, відповідно до якого 30.09.2015р. відповідач поставив, а позивач прийняв товар (офісні меблі) на загальну суму 603 104,00 грн. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК» у повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду від 05.04.2017р., ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить: скасувати оскаржене рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі - розірвати Договір купівлі-продажу (поставки) меблів та стягнути з відповідача на користь позивача отримані ФОП ОСОБА_3 на підставі цього Договору кошти в сумі 593000грн. та судові витрати по справі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК» зазначило, що рішення підлягає скасуванню з наступних підстав. Під час проведення інвентаризації активів та зобов'язань Банку інвентаризаційною комісією не виявлено меблів, які у відповідності до умов Договору від 23.07.2015р. повинна була поставити ОСОБА_5; крім того, в ході ревізії не виявлено документи, які б підтверджували факт поставки меблів Банку та надавали підстави для їх обліку. 31.01.2017р. відповідач подав суду видаткові накладні № 56, 57, 58, 59 від 30.09.2015р., підписані ОСОБА_3 та ОСОБА_6, які підтверджують, що меблі нібито були поставлені ПАТ «ЮСБ БАНК». Зважаючи на обставини та пояснення представника відповідача, позивач 21.02.2017р. звернувся до Головного слідчого управління Національної поліції України з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191, ч.2 ст. 366 КК України. В повідомленні про злочин повідомлялося, що колишній радник Голови правління ПАТ «ЮСБ БАНК» ОСОБА_7, діючи ймовірно за попередньою змовою з Головою правління ПАТ «ЮСБ БАНК» ОСОБА_6, вчинили привласнення грошових коштів Банку в особливо великих розмірах, на суму 593000грн. та з метою приховування вчиненого злочину склали, підписали та надали завідомо підроблені документи (видаткові накладні № 56, 57, 58, 59 від 30.09.2015). В суді неодноразово наголошувалося на тому, що Банк звернувся до правоохоронних органів, відкрито кримінальне провадження по даному факту, розслідування триває. Тобто, у позивача виникли обгрунтовані сумніви щодо справжності наданих відповідачем видаткових накладних № 56, 57, 58, 59 від 30.09.2015, проте у суду першої інстанції таких сумнівів не виникло та не призначено відповідної судової експертизи, що свідчить про недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими. Крім того, суд першої інстанції відповідно до ст. 79 ГПК України повинен був зупинити провадження у справі, оскільки матеріали по даній справі було надіслано органу досудового розслідування, проте суд не зробив цього чим порушив норми процесуального права.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 21.08.2017р. (головуючий суддя Мишкіна М.А., судді Будішевська Л.О., Величко Т.А.) прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні 19.09.2017р.; звернуто увагу скаржника на те, що в апеляційній скарзі ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК» міститься вимога, яка не була предметом розгляду суду першої інстанції, а саме - розірвання Договору купівлі-продажу (поставки) меблів.

У зв'язку із перебуванням судді Величко Т.А. у відпустці, розпорядженням в.о. керівника апарату №1085 від 18.09.2017р. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/3629/16.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 18.09.2017р. визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Мишкіна М.А., судді Будішевська Л.О., Таран С.В.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 18.09.2017р. (головуючий суддя Мишкіна М.А., судді Будішевська Л.О., Таран С.В.) справу №916/3629/16 прийнято до провадження.

18.10.2017р. представник ФОП ОСОБА_5 подала суду апеляційної інстанції заперечення на апеляційну скаргу, в яких просила залишити оскаржене рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В засіданні суду апеляційної інстанції представник скаржника підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги з підстав законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення.

В додатки до апеляційної скарги ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК» було надано додатковий доказ - копію повідомлення №3552 від 21.02.2017р. старшому слідчому в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України про вчинення правопорушення, в порядку ст.214 КК України. Проте скаржником в апеляційній скарзі/ представником Банку у судових засіданнях не заявлено клопотання про залучення до матеріалів справи вищезазначеного доказу з обґрунтуванням неможливості їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього (ч.1 ст.101 ГПК України), через що судом апеляційної інстанції не надається оцінка повідомленню №3552 від 21.02.2017р. як доказу по справі.

Відповідно до ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в ході апеляційного розгляду справи, що 23.07.2015р. між Публічним акціонерним товариством «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК» (Покупець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (надалі - Постачальник) було укладено Договір купівлі-продажу (поставки) меблів (надалі - Договір від 23.07.2015р.), відповідно до умов п.п.1.1,1.2 якого, Постачальник зобов'язувався в обумовлений договором строк поставити у власність Покупця та зібрати офісні меблі (Товар), а Покупець зобов'язувався прийняти та оплатити меблі в порядку, передбаченому Договором.

Згідно із пунктами 2.1, 2.2 Договору віл 23.07.2015р. вартість Товару визначається у рахунку, який виписується на підставі заявки Покупця, погодженої з Постачальником. Найменування, асортимент, кількість, вартість одиниці Товару, а також кінцева вартість поставленої партії зазначається у накладній.

Поставка офісних меблів здійснюється у строк, зазначений в заявці Покупця по кожній окремій партії. Поставка Товару на адресу Покупця здійснюється Постачальником. Під час відвантаження Товару Покупцю усі його комплекти повинні були бути оглянуті Покупцем або уповноваженою особою Покупця у місці його відвантаження. Постачальник вважається таким, що виконав зобов'язання з поставки офісних меблів, якщо поставив її в місце та строки, вказані покупцем, а також в результаті приймання зібраних меблів Покупцем встановлена відповідність кількості, якості, асортименту Товару, зазначеного в заявці (пункти 3.1, 3.3, 3.4, 3.6 Договору від 23.07.2015р.).

Згідно із пунктами 4.1, 4.2 Договору від 23.07.2015р. ціна одиниці Товару визначається Постачальником на момент отримання заявки від Покупця та відображається у рахунку, накладній. Оплата кожної партії Товару здійснюється Покупцем на підставі виставленого рахунку, на протязі 5 (п'яти) днів.

Право власності на поставлений Товар переходить до Покупця в момент підписання Покупцем або уповноваженою особою Покупця накладної (п.5.2 Договору від 23.07.2015р.).

Відповідно до п.п. 7.1.2, 7.1.3 Договору Постачальник зобов'язаний поставляти Покупцю офісні меблі належної якості, у відповідності з асортиментом, кількістю, технічними характеристиками, розмірами та іншими вимогами, передбаченими заявкою, що надійшла від Покупця, на умовах Договору; виконати роботи у встановлені Договором строки.

Даний Договір вступає в дію з моменту його підписання сторонами та укладається на невизначений термін (пункт 8.1 Договору від 23.07.2015р.).

До договору від 23.07.2015р. було підписано Додаток №1 - «Заявка-специфікація №1» в якій зазначено наступне: товар: стіл офісний 61шт., тумба мобільна 61шт., полиця для документів мал. 10шт., полиця для документів вел. 10шт., стелаж для документів шт., меблева підставка для сумок 6шт.; усього на суму 603104грн.; строк поставки: до 01.10.2015р. (а.с.97).

ФОП ОСОБА_3 було виставлено ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК» наступні рахунки на оплату:

- №57 від 15.09.2015р. - товар - переплата за меблі, сума без НДС - 148000грн. (а.с.14);

- №58 від 15.09.2015р. - товар - переплата за меблі, сума без НДС - 150000грн. (а.с.15);

- №60 від 15.09.2015р. - товар - переплата за меблі, сума без НДС - 145000грн. (а.с.16).

ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК» сплатило ФОП ОСОБА_5 593000грн., що підтверджується наступними документами:

- платіжним дорученням №304_1 від 16.09.2015р. 145000грн. (призначення платежу - «оплата за меблі в асортименті, для ГБ, зг.рах. №60 від 15.09.2015р») (а.с.17);

- платіжним дорученням №304_2 від 16.09.2015р. 148000грн. (призначення платежу - «оплата за меблі в асортименті, для ГБ, зг.рах. №57 від 15.09.2015р») (а.с.18);

- платіжним дорученням №304_3 від 16.09.2015р. 150000грн. (призначення платежу - «оплата за меблі в асортименті, для ГБ, зг.рах. №58 від 15.09.2015р») (а.с.19);

- платіжним дорученням №304_4 від 16.09.2015р. 150000грн. (призначення платежу - «оплата за меблі в асортименті, для ГБ, зг.рах. №59 від 15.09.2015р») (а.с.20).

31.05.2016р. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЮСБ БАНК» надіслала ФОП ОСОБА_5 вимогу про повернення боргу №2869, в якій зазначила, що станом на 01.05.2016р. у ФОП ОСОБА_5 перед Банком наявна заборгованість у сумі 624235,90грн. (яка складається із: сплати за оренду приміщення, оплати меблів в асортименті, оплати за технічне обслуговування кондиціонування та відшкодування витрат за газ) та вимагала повернути вищезазначені кошти Банку протягом місяця з дати отримання вимоги (а.с.21-22); копія вимоги отримана відповідачем 06.06.2016р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.23).

В додатки до відзиву на позову заяву ФОП ОСОБА_5 було надано документи,які підтверджують виконання останньою своїх зобов'язань за Договором від 23.07.2015р.:

- видаткову накладну №56 від 30.09.2015р.: постачальник: ФОП ОСОБА_5, покупець: ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК», товар - стіл офісний (17шт), тумба мобільна (15шт.), полиця для документів мал.(1шт.), полиця для документів вел. (2шт.); сума - 150000грн.; видаткова накладна підписана Постачальником та Покупцем та скраплена печатками ФОП ОСОБА_5 та ПАТ «ЮСБ БАНК» (а.с.71);

- видаткову накладну №57 від 30.09.2015р.: постачальник: ФОП ОСОБА_5, покупець: ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК», товар - стіл офісний (17шт), тумба мобільна (15шт.), полиця для документів мал.(1шт.), полиця для документів вел. (2шт.); сума - 150000грн.; видаткова накладна підписана Постачальником та Покупцем та скраплена печатками ФОП ОСОБА_5 та ПАТ «ЮСБ БАНК» (а.с.72);

- видаткову накладну №58 від 30.09.2015р.: постачальник: ФОП ОСОБА_5, покупець: ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК», товар - стіл офісний (15шт), тумба мобільна (15шт.), полиця для документів мал.(3шт.), полиця для документів вел. (4шт.); сума - 148000грн.; видаткова накладна підписана Постачальником та Покупцем та скраплена печатками ФОП ОСОБА_5 та ПАТ «ЮСБ БАНК» (а.с.73);

- видаткову накладну №59 від 30.09.2015р.: постачальник: ФОП ОСОБА_5, покупець: ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК», товар - стіл офісний (12шт), тумба мобільна (16шт.), полиця для документів мал. (5шт.), полиця для документів вел. (2шт.), стелаж для документів (4шт.); сума - 145000грн.; видаткова накладна підписана Постачальником та Покупцем та скраплена печатками ФОП ОСОБА_5 та ПАТ «ЮСБ БАНК» (а.с.74).

30.09.2015р. між ФОП ОСОБА_5 та ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК» був складений Акт поставки товару за договором купівлі-продажу меблів від 23.07.2015р. відповідно до якого 30.09.2015р. відповідач поставив, а позивач прийняв товар (офісні меблі) на загальну суму 60304грн.; акт скріплений печатками сторін (а.с.111) на підписах ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_3

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «ЮСБ БАНК» з огляду наступного.

Згідно із ч.ч.1-2 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст.174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно із ч.1 ст.626, ч.1 ст.627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.628, ч.1 ст.629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Згідно із ст.ст. 626, 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Частини 1, 4 ст.202 ЦК України визначають, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Правовідносини між сторонами по даній справі виникли на підставі укладеного між ними договору купівлі-продажу (поставки) меблів від 23.07.2015р.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов'язання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.2 ст.693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

В заявці-специфікації №1 (додаток №1 до Договору від 23.07.2015р.) визначений строк поставки товару - до 01.10.2015р.

Згідно із ч.1 ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи судом першої інстанції ФОП ОСОБА_3 подала суду документи, які підтверджують факт виконання останньою своїх зобов'язань за Договором від 23.07.2015р., а саме: видаткові накладні №56-59 від 30.09.2015р. та Акт поставки товару за договором купівлі-продажу меблів від 23.07.2015р. від 30.09.2015р., складений між ФОП ОСОБА_5 та ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК» в якому зазначено, що 30.09.2015р. відповідач поставив, а позивач прийняв товар (офісні меблі) на загальну суму 60304грн.

Отже поставка меблів здійснена відповідачу у строк, визначений Договором від 23.07.2015р. - до 01.10.2015р.

ПАТ «ЮСБ БАНК» не надано доказів фіктивності угоди від 23.07.2015р. та безтоварності операції з купівлі-продажу (поставки) меблів, а його посилання на сумніви щодо реальності угоди та проведених господарських операцій не можуть бути прийняті до уваги, адже судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях сторін.

На спростування справжності доказів поставки меблів будь-яких належних та допустимих доказів суду не надано.

Заперечуючи справжність оформлених первинних документів, позивач не уточнює та не пояснює, в чому саме це полягає, при цьому обставину підписання договору, Специфікації та Акту поставки товару саме головою правління ПАТ «ЮСБ БАНК» не спростовує.

Отже за вищезазначених обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, та як наслідок, правомірно відмовив у задоволенні позову ПАТ «ЮСБ БАНК» у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ПАТ «ЮСБ БАНК» колегія суддів відхиляє з огляду наступного.

Відповідно до пункту 5 розділу 1, пунктів 15-18 розділу 2 Положення про інвентаризацію активів та зобов'язань, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №879 від 02.09.2014р. інвентаризація проводиться з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства. Під час інвентаризації активів і зобов'язань перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінка. Інвентаризаційні описи застосовуються для фіксування наявності, стану та оцінки активів підприємства та тих активів, які належать іншим підприємствам і обліковуються поза балансом. В акті інвентаризації фіксуються наявність готівки, грошових документів, бланки документів суворої звітності, фінансових інвестицій, а також повнота відображення грошових коштів на рахунках у банку (реєстраційних рахунках), дебіторської та кредиторської заборгованостей, зобов'язань, коштів цільового фінансування, витрат і доходів майбутніх періодів, забезпечень (резервів), які створюються відповідно до вимог національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку, національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку у державному секторі, міжнародних стандартів та інших актів законодавства. В інвентаризаційному описі активи наводяться за найменуваннями в кількісних одиницях виміру, прийнятих в обліку, окремо за місцезнаходженням таких цінностей та особами, відповідальними за їх зберігання, з можливим виділенням за субрахунками та номенклатурою. На кожній сторінці інвентаризаційного опису вказуються словами число порядкових номерів активів та загальна кількість у натуральних вимірах усіх активів, що записані на цій сторінці, незалежно від того, в яких одиницях виміру (штуках, метрах, кілограмах тощо) вони відображені. Акти інвентаризації заповнюються з урахуванням об'єктів інвентаризації, при цьому мають бути забезпечені їх ідентифікація та співставлення з даними бухгалтерського обліку. В інвентаризаційних описах (актах інвентаризації) помарок і підчисток не допускається. Виправлення помилок повинно робитися в усіх примірниках описів шляхом закреслення неправильних записів і написання над ними правильних. Виправлення повинні бути підписані всіма членами інвентаризаційної комісії (робочої інвентаризаційної комісії) та матеріально відповідальними особами. В інвентаризаційних описах (актах інвентаризації) записи робляться послідовно у кожному рядку на окремому аркуші (крім останнього), мають бути заповнені всі рядки. На останніх аркушах інвентаризаційного опису (акта інвентаризації) незаповнені рядки прокреслюються. Інвентаризаційні описи (акти інвентаризації) підписуються всіма членами інвентаризаційної комісії (робочої інвентаризаційної комісії) та матеріально відповідальними особами. При цьому матеріально відповідальні особи дають розписку, в якій підтверджується, що перевірка активів відбулася в їх присутності, у зв'язку з чим претензій до членів комісії вони не мають, та що вони приймають на відповідальне зберігання перелічені в описі активи. При проведенні інвентаризації у разі зміни матеріально відповідальної особи та особа, яка приймає активи, дає розписку про отримання активів, а та, яка передає, - про передачу активів.

Позивачем ані під час розгляду справи судом першої інстанції, ані під час апеляційного розгляду справи не надано до матеріалів справи інвентаризаційних описів (актів інвентаризації), отже твердження ПАТ «ЮСБ БАНК» про те, що під час інвентаризації у Банку не виявлено меблів, які мала поставити відповідач за Договором від 23.07.2015р. колегія суддів не приймає до уваги.

Посилання скаржника на його звернення до правоохоронних органів з приводу вчинення ОСОБА_3 та ОСОБА_6 кримінального правопорушення не є підставою для скасування або зміни оскаржуваного рішення, оскільки у відповідності до приписів ч.4 ст.35 ГПК України виключно вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

В частині не призначення судом першої інстанції експертизи справжності наданих відповідачем видаткових накладних №№56-59 від 30.09.2015р., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст.32-34 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ст.36 ГПК України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Відповідно до ч.1 ст.4-7 ГПК України судове рішення приймається суддею за результатами обговорення усіх обставин справи.

Згідно із ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Під час розгляду справи судом першої інстанції ФОП ОСОБА_3 до матеріалів справи було залучено належним чином завірені (з відміткою «з оригіналом згідно» та підписом представника відповідача ОСОБА_8.) копії видаткових накладних №№56-59 від 30.09.2015р. та копію Акту від 30.09.2015р. поставки товару за договором купівлі-продажу меблів від 23.07.2015р. (оригінал Акту оглянутий судом першої інстанції, про що зазначено в оскаржуваному рішенні). Також оригінали видаткових накладних №№56-59 від 30.09.2015р. та Акту від 30.09.2015р. оглянуті судом апеляційної інстанції у судовому засіданні 19.10.2017р.

Отже відповідачем у встановлений приписами ст.ст.32-34 ГПК України спосіб доведено належними та допустимими доказами факт виконання своїх зобов'язань за Договором від 23.09.2015р.

Згідно із ч.ч.1-3 ст.41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі. Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про судову експертизу».

Отже позивач, фактично стверджуючи про фіктивність видаткових накладних та Акту від 30.09.2015р., мав можливість заявити клопотання про призначення по справі відповідної експертизи, чого ним зроблено не було; не заявлено такого клопотання скаржником і під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави. Господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках: 1) призначення господарським судом судової експертизи; 2) надсилання господарським судом матеріалів прокурору або органу досудового розслідування; 3) заміни однієї з сторін її правонаступником. Господарський суд поновлює провадження у справі після усунення обставин, що зумовили його зупинення. Про зупинення провадження у справі та його поновлення виноситься ухвала. Ухвалу про зупинення провадження може бути оскаржено.

Посилання скаржника на обов'язок суду першої інстанції зупинити провадження у справі, оскільки матеріали по даній справі було надіслано органу досудового розслідування колегія суддів відхиляє, оскільки судом першої інстанції не надсилались будь-які матеріали прокурору або органу досудового розслідування, а звернення позивача до правоохоронних органів із повідомленням про вчинення злочину у будь-якому разі не є підставою для зупинення провадження у справі відповідно до приписів ст.79 ГПК України.

Крім вимоги скасування оскаржуваного рішення та стягнення з ОСОБА_3 593000грн., в апеляційній скарзі ПАТ «ЮСБ «БАНК» міститься вимога про розірвати Договір купівлі-продажу (поставки) меблів.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 21.08.2017р. звернуто увагу скаржника на те, що в апеляційній скарзі міститься вимога, яка не була предметом розгляду суду першої інстанції, а саме - розірвання Договору купівлі-продажу (поставки) меблів.

Відповідно до ч.3 ст.101 ГПК України в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Отже вимога Банку про розірвання Договору купівлі-продажу (поставки) меблів не підлягає розгляду судом апеляційної інстанції, оскільки вона не була предметом розгляду в господарському суді Одеської області.

Таким чином доводи апеляційної скарги у своїй сукупності не спростовують обґрунтованість висновку місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для задоволення позову ПАТ «ЮСБ БАНК», отже не спроможні слугувати підставою для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення господарського суду Одеської області від 05.04.2017р. відповідає обставинам справи та нормам чинного законодавства, зміні або скасуванню не підлягає, тому залишається без змін.

Керуючись ст.ст.99, 101-103, 105 ГПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 05.04.2017р. у справі №916/3629/16 залишити без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складений 20.11.2017р.

Головуючий суддя Мишкіна М.А.

Суддя Будішевська Л.О.

Суддя Таран С.В.