ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.11.2017 Справа № 907/166/17

Розглянувши матеріали справи

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто мотор сервіс", с. Мардакян, Хазарський район, Азербайджан

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО ЛЮКС", с. Завидово, Мукачівський район, Закарпатська область

за участі третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Євроінс Україна", м. Київ

про стягнення заподіяних збитків в розмірі 32278,66 євро

Суддя Йосипчук О.С.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, дов. №2/191216 від 14.12.2016р.

від відповідача: ОСОБА_2, дов. №51 від 15.03.2017р., ОСОБА_3, довіреність №60 від 03.04.2017

від третьої особи: ОСОБА_4, дов. №2-юр від 06.01.2017р.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Авто мотор сервіс", с. Мардакян, Хазарський район, Азербайджан звернулось з позовом до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО ЛЮКС", с. Завидово, Мукачівський район, Закарпатська область за участі третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Євроінс Україна", м. Київ про стягнення заподіяних збитків в розмірі 32278,66 євро.

Позивач просить задоволити позов в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач не виконав взяті на себе зобовязання, не поставив до пункту призначення наданий йому для перевезення вантаж. Пояснив, що відповідачем під час здійснення перевезення вантажу транспортним засобом Volvo FH, р.н АО3778 ВЕ, у з'єднанні з напівпричепом "Schwarzmuller" р.н. НОМЕР_1, за маршрутом Німеччина - Азербайджан через територію Російської федерації по автодорозі Р-194 біля населеного пункту Труд в результаті пожежі вантаж було втрачено. Наполягає, що саме відповідач як безпосередній виконавець послуг по перевезенню, повинен відшкодувати його вартість, яка складає 32278,66 євро. Зауважив, що з аналізу положень Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (1956) вважає саме товариство з обмеженою відповідальністю "АВТО ЛЮКС" належним відповідачем у справі, оскільки саме з ним було складено вантажну накладну, яка відповідно до ст. 4 Конвенції є доказом існування договірних відносин між сторонами у спорі.

Відповідач вважає заявлені позивачем вимоги такими, що до задоволення не підлягають. Визнаючи факт втрати вантажу, відповідач заперечує свою вину, оскільки пожежа, внаслідок якої вантаж було втрачено, виникла в силу обставин, яким перевізник не міг запобігти, а їх усунення не залежало від нього. За таких обставин, посилаючись на п. 2 ст. 17 Конвенції та ст. 924 ЦК України, відповідальність перевізника за пошкодження чи втрату вантажу, наступати не може. Також зауважив, що він, як перевізник, здійснив страхування своєї відповідальності в порядку, встановленому діючим законодавством, уклав 17.02.2016 року з ПАТ "ХДІ Страхування, що в подальшому перейменовано в "ПАТ "Страхова компанія "Євроінс Україна" Договір добровільного страхування відповідальності перевізника (експедитора) №14-001947-62. Відповідно до ст. 119 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності стразової виплати (страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), однак, в даному випадку, ліміт відшкодування по Договору страхування значно перевищує вартість втраченого вантажу, тому вся сума шкоди може бути відшкодована страхувальником.

Залучена до участі у справі в якості третьої особи страхова компанія направила суду письмові пояснення по суті заявленого позову. Пояснила, що за наслідками проведеного розслідування страхового випадку, товариство, як страхувальник, підтвердило факт пожежі, в той же час, наявні та зібрані документи і матеріали містять в собі істотні суперечності, підтверджують надання страхувальником завідомо недостовірної інформації щодо обставин і причин настання розслідуваної події, що не дало можливості визнати її страховим випадком, внаслідок чого у виплаті страхового випадку було відмовлено.

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Авто мотор сервіс" на умовах договору поставки №09022016 було придбано в компанії (Німеччина) мастильні матеріали за місцем знаходження постачальника.

Для перевезення придбаного вантажу позивачем, як замовником, було укладено Договір перевезення №2306 з компанією UAB Big Trans (Литва), як перевізником, за яким перевізник зобовязався на умовах Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів здійснити перевезення мастильних матеріалів в кількості 20093,60 кг, розміщеного на 33 палетах з м.Ютце (Німеччина) до м.Баку (Азербайджан). Дата завантаження 23.06.2016р.

Згідно з п.4 зазначеного Договору перевезення перевізник несе відповідальність за вантаж з моменту його приймання до перевезення та до доставки вантажу, а також за прострочення доставки вантажу відповідно до умов Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів та Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення. Також сторони обумовили, що перевізник вправі залучати третіх осіб при виконанні своїх обовязків, включаючи транспортні послуги.

Для перевезення вантажу перервізник залучив іншу компанію UAB «West Logistics» (Литва), уклавши з нею договір перевезення №2306 від 23.06.2016р.

В свою чергу, компанія UAB «West Logistics» уклала Договір перевезення №16-62788 з ТОВ «Авто люкс», відповідачем по справі, за яким останнє зобовязалось надати послуги по перевезенню вантажу до місця призначення на умовах та в строки, визначені договором, транспортним засобом держаний номер НОМЕР_2/АО0621ХТ.

Відповідальність відповідача є застрахованою на підставі Договору добровільного страхування відповідальності перевізника (експедитора) №14-001947-62 від 17.02.2016р., укладеного з ПАТ «ХДІ Страхування» (перейменовано згодом в ПАТ «СК «Євроінс Україна»).

На виконання Договору перевезення №16-62788 відповідач подав транспортний засіб Volvo FH з напівпричепом Schwarzmuller SI для завантаження вантажу. Вантаж вагою 20093,60 кг, 23.06.2016 року, розміщений на 33 палетах, загальною вартістю 32278,66 євро був завантажений до напівпричепу. Одержувачем вантажу було зазначено позивача.

28.06.2016 р. на митному посту МАП Крупець Курської митниці проведено оформлення випуску товару у відповідності до митних процедур митного транзиту по транзитній декларації №10108040/280616/0004076, CMR від 23.06.2016р., інвойсу №170800047 від 21.06.2016р. загальною вагою 20093,60 кг., загальною вартістю 32278,66 євро.

Після перетину митного кордону Російської федерації, 28.06.2016р. приблизно о 14 год. 20 хв. на 98 км автодорозі Р-194 Вороніж-Луганськ біля населеного пункту Труд відбулось займання вантажу в транспортному засобі з реєстраційними номерами АО3778ВЕ/АО0621ХТ, який слідував по маршруту Німеччина - Азербайджан. Матеріалами справи підтверджено, що водій ОСОБА_5 після виявлення диму в напівпричепі викликав пожену бригаду та вживав заходів до гасіння пожежі власними силами. В результаті пожежі напівпричеп «Schwarzmuller» р.н.НОМЕР_1 з вантажем були повністю знищені.

Факт займання вантажу та повного знищення мастильних матеріалів в кількості 20090,60 кг, розміщеного на 33 палета в результаті пожежі підтверджено письмовими доказами, наявними у справі, зокрема постановою Курського обласного суду Російської федерації від 08.02.2017р. у справі №12-7АК-2017, довідкою Відділу наглядової діяльності по Острогожському району №101-2-7-13-51 від 28.06.2016р., актом про аварію або дію непереборної сили від 29.06.2016р., складеного митними органами Російської Федерації (Россошанський митний пост), фотоілюстраціями місця пожежі в напівпричепі «Schwarzmuller» р.н.НОМЕР_1 за адресою: Вороніжська обл., Острогожський р-н., автодорога Вороніж-Луганськ 98 км, складеними за участі представників компетентних органів Російської Федерації та поясненнями водія ОСОБА_5 Зазначеними вище органами Російської федерації найбільш вірогідною причиною пожежі визначено самозаймання горючих речових.

Спір між сторонами виник в звязку з втратою та недоставкою вантажу його одержувачу. Позивач звернувся з заявленими позовними вимогами до відповідача, як безпосереднього перевізника, який був залучений до такого перевезення компанією UAB «West Logistics», яка в свою чергу діяла згідно з договором з компанією UAB Big Trans.

Заслухавши уповноважених представників сторін, вивчивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 909 цього Кодексу встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Дані приписи кореспондуються з положеннями статті 307 Господарського кодексу України.

Згідно з частинами 2 та 6 статті 306 вказаного Кодексу, суб'єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Відносини, пов'язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956 р., до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України від 01.08.2006 р. № 57-V "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" передбачено, що вказана Конвенція застосовується до будь - якого договору дорожнього перевезення вантажів автомобілем за винагороду, якщо зазначені у договорі місце прийняття до перевезення вантажу та місце доставки вантажу знаходяться на території двох держав, з яких хоча б одна приймає участь у Конвенції.

Правовідносини щодо перевезення вантажу виникли між позивачем та компанією UAB Big Trans в звязку з укладенням та виконанням Договору перевезення №2306. Відповідно до п.4 такого договору саме компанія UAB Big Trans, як перевізник, взяла на себе відповідальність за вантаж з моменту його прийняття до перевезення та до його доставки відповідно до умов визначених Договором міжнародного перевезення вантажів автомобільним транспортом. Залучення нею наступних субєктів до виконання такого перевезення передбачалось п.6 договору, але це не змінювало умов щодо відповідальності компанії UAB Big Trans перед замовником перевезення. Також не містить інших умов та застережень щодо відповідальності відповідача і Договір перевезення №16-62788 між компанією UAB «West Logistics» та ТОВ «Авто люкс».

Позивач обґрунтовує вимоги тим, що компанія Big Trans на підставі укладеного з нею договору діяла як експедитор, а тому відповідальність за збереження вантажу повинен нести відповідач як субєкт, який безпосередньо виконував перевезення на підставі Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів автомобільним транспортом.

Однак, відповідно до умов Договору перевезення №2306, укладеного позивачем з компанією Big Trans, остання визначений саме як перевізник, який здійснює перевезення вантажу на умовах Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажу. Компанія UAB «West Logistics» та ТОВ «Авто люкс» є третіми особами, які були залучені до виконання послуг по перевезенню вантажу. Договірних зобовязань у відповідача з позивачем не виникало, окремих договорів між позивачем та відповідачем не укладалось.

Відповідно до ст.3 глави ІІ Конвенції про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажу для цілей цієї Конвенції, перевізник відповідає за дії і недогляди своїх агентів, службовців та всіх інших осіб, до послуг яких він звертається для виконання перевезення, коли такі агенти, службовці чи інші особи виконують покладені на них обов'язки, як

за власні дії і недогляди.

В даному випадку ні законом, ні договором перевезення №2306 від 23.06.2016р. не передбачена відповідальність безпосереднього виконавця за втрату вантажу, яка може мати місце при виконанні його умов. Тому відповідно до встановлених обставин справи, їх матеріально правового регулювання суд прийшов до висновку, що особою відповідальною за втрату вантажу перед замовником перевезення є саме компанія Big Trans.

Таке ж правове регулювання відповідальності експедитора за втрату вантажу, яка мала місце за участі залучених ним осіб до виконання перевезення. Так статтями 932 та 934 Цивільного кодексу України встановлено, що експедитор має право залучити до виконання своїх обов'язків інших осіб. У разі залучення експедитором до виконання своїх обов'язків за договором транспортного експедирування інших осіб експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору. За порушення обов'язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу.

Згідно зі ст.618 Цивільним кодексом України боржник відповідає за порушення зобов'язання іншими особами, на яких було покладено його виконання (стаття 528 цього Кодексу), якщо договором або законом не встановлено відповідальність безпосереднього виконавця. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.14 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за невиконання або неналежне виконання обов'язків, які передбачені договором транспортного експедирування і цим Законом, експедитор і клієнт несуть відповідальність згідно з Цивільним кодексом України, іншими законами та договором транспортного експедирування. Експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії.

Таким чином, експедитор несе повну матеріальну відповідальність за збереження вантажу до моменту його передачі одержувачу. Покладення виконання обов'язків на третю особу не звільняє експедитора від відповідальності за неналежне виконання зобов'язання.

Наведеної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України при здійсненні касаційного перегляду судових рішень господарських судів у справах зі спорів про стягнення збитків з експедитора (постанови ВГСУ від 12.08.2010 у справі №13/15909, від 21.10.2010 у справі №19/25009 та від 28.09.2011 у справі №5005/4556/2011, від 08.05.2012р. 6/5009/6766/11, від 08.05.2012р. у справі № 6/5009/6766/11).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Виходячи з системного аналізу змісту ст.ст.618, 932, 934 ЦК України, ч.ч.2,3 ст.14 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитор (відповідач) має нести повну відповідальність перед клієнтом за втрату вантажу з вини залучених експедитором третіх осіб, в тому числі безпосередніх перевізників, тобто і при відсутності вини експедитора у зникненні (втраті) вантажу.

За таких обставин, збитки, завдані клієнту внаслідок невиконання чи неналежного виконання обов'язку щодо перевезення вантажу залученими експедитором особами (безпосередніми виконавцями), підлягають стягненню з експедитора, а, останній, в свою чергу, може звернутися з вимогами про відшкодування збитків в порядку регресу до осіб, на яких експедитором було покладено виконання обов'язків. Додатковим підтвердженням наведеного є наявність у матеріалах справи доказів звернення компанії UAB «West Logistics» до залученої ним особи ТОВ «Авто люкс» з претензією, яка наявна в матеріалах справи.

Матеріалами справи спростовуються доводи третьої особи про відсутність вантажу в напівпричепі з реєстраційним номером АО0621ХТ на момент виникнення пожежі, а також заперечення факту повного знищення мастильних матеріалів, обґрунтовані висновком аджастера ОСОБА_6 компанії ТОВ «Декра Експерт» (Російська федерація). Наявність вантажу та його завантаження в кількості 20090,6 кг. підтверджується супровідними документами, а також відмітками митних органів Польщі, України та Російської федерації проставлені при здійсненні митного оформлення зазначеного транспортного засобу з вантажем. Твердження третьої особи про відмінність тари мастильних матеріалів ємністю 208 л зафіксованої на місці пожежі від тари такої продукції з даних сайту виробника судом до уваги не приймаються, так як ідентичність бочок з мастилом ємністю 208 л, які використовуються виробником тим, що зафіксовані на фотоілюстраціях місця пожежі підтверджені листом компанії Avista Oil від 26.01.2017р.

Надаючи оцінку доводам відповідача щодо покладання відповідальності за втрату вантажу на страхову компанію ПАТ «СК «Євроінс Україна» на підставі Договору добровільного страхування відповідальності перевізника (експедитора) №14-001947-62 та ст.1194 ЦК України суд констатує, що втрата вантажу в даному випадку та відповідно до умов договору є страховим випадком, який зумовлює виникнення у третьої особи відповідних зобовязань за договором страхування при настанні такого юридичного факту. Матеріалами підтверджується необґрунтоване невиконання страховиком своїх зобовязань з формальних підстав. Поряд з тим, вимог до страхової компанії в даній справі не заявлено, що виключає їх розгляд в межах справи.

Керуючись ст. ст. 4-3, 33, 43, 49, ст. ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржено до Львівського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 15.11.2017 року

Суддя О.С. Йосипчук