УХВАЛА

про припинення провадження у справі

02.11.2017Справа №910/13999/17

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Системс Інвестмент»
доПриватного акціонерного товариства «ФОРУМ-АВТОСЕРВІС»
провизнання права власності на нерухоме майно
Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача:не з'явився;
від відповідача:не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Системс Інвестмент» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «ФОРУМ-АВТОСЕРВІС» в якому просить визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Системс Інвестмент» право власності на нерухоме майно, зазначене в договорі купівлі-продажу від 20.04.2016 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Системс Інвестмент» та Приватним акціонерним товариством «ФОРУМ-АВТОСЕРВІС», за наступною площею, а саме: майстерня (літ. А) площа 240,8 кв.м., гараж (літ. Б) площа 271,0 кв.м., підсобне приміщення (літ. В) площа 23,7 кв.м., підсобне приміщення (літ. Г) площа 1101,2 кв.м. та майстерня (літ. Д) площа 272,0 кв.м.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.08.2017 р. порушено провадження у справі №910/13999/17, розгляд справи призначено на 26.09.2017 р.

В судовому засіданні 26.09.2017 р., судом у відповідності до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 19.10.2017 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.10.2017 р. за клопотанням представників сторін продовжено строк вирішення спору у справі №910/13999/17 на п'ятнадцять днів та оголошено перерву в судовому засіданні до 02.11.2017 р.

02.11.2017 р. представником позивача через загальний відділ суду подано клопотання про відкликання позову, яке обґрунтоване тим, що сторонами в позасудовому порядку досягнуто згоди стосовно існуючого спірного питання.

Представник позивача, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання 02.11.2017 р. не з'явився, проте 01.11.2017 р. через загальний відділ суду подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання 02.11.2017 р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Розглянувши клопотання позивача про відкладення розгляду справи, суд відмовив в його задоволенні, виходячи з наступного.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 зазначеного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому, господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Участь представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Системс Інвестмент» в іншому судовому засіданні не може бути належною підставою для відкладення розгляду справи, враховуючи, що позивач не був позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

З урахуванням викладених обставин, клопотання позивача б/н від 01.11.2017 р. про відкладення розгляду справи залишено судом без задоволення.

Крім того, розглянувши в судовому засіданні заяву позивача про затвердження мирової угоди у справі №910/13999/17, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України, відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем і умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Ці заяви підписуються відповідно позивачем, відповідачем чи обома сторонами. Мирова угода може стосуватися лише прав і обов'язків сторін щодо предмету позову. Про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

Законодавцем визначено, що мирова угода - це договір, який укладається сторонами з метою припинення спору та на умовах, погоджених сторонами. Мирова угода не призводить до вирішення спору по суті. Сторони не вирішують спір, не здійснюють правосуддя, що є прерогативою судової влади, а, досягнувши угоди між собою, припиняють спір. Тобто, відмовившись від судового захисту, сторони ліквідують наявний правовий конфлікт через самостійне (без державного втручання) врегулювання розбіжностей на погоджених умовах.

Як зазначено у п. 3.19 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», одним із способів вирішення господарського спору є мирова угода сторін, яка може стосуватися лише прав і обов'язків сторін щодо предмета позову (частини перша і третя статті 78 ГПК).

Господарський суд відмовляє в затвердженні мирової угоди, якщо вона суперечить закону або порушує права й законні інтереси інших осіб.

Суд також відмовляє в затвердженні мирової угоди, якщо: а) мирова угода не відповідає загальним вимогам норм матеріального права щодо змісту угод; б) мирову угоду підписано представником, який не має на це повноважень; в) мирова угода містить умови, які виходять за межі предмета спору; г) мирова угода не містить відомостей про умови, розмір і строки виконання зобов'язань сторін; д) мирова угода стосується осіб, які не є сторонами спору.

Ознайомившись з текстом мирової угоди у справі №910/13999/17, суд приходить до висновку, що мирова угода суперечить закону, а тому не може бути затверджена судом. Як вбачається з пункту 1 мирової угоди, відповідач визнає за позивачем право власності на нерухоме майно зазначене в договорі купівлі-продажу від 20.04.2016 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Системс Інвестмент» та Приватним акціонерним товариством «ФОРУМ-АВТОСЕРВІС», а саме: майстерня (літ. А) площа 240,8 кв.м., гараж (літ. Б) площа 271,0 кв.м., підсобне приміщення (літ. В) площа 23,7 кв.м., підсобне приміщення (літ. Г) площа 1101,2 кв.м. та майстерня (літ. Д) площа 272,0 кв.м., проте під час розгляду справи №910/13999/17 судом не встановлено, що відповідач будь - яким чином оспорює або не визнає право власності позивача на зазначене нерухоме майно.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про затвердження мирової угоди у справі №910/13999/17.

При цьому, розглянувши в судовому засіданні 02.11.2017 р. заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Системс Інвестмент» про відкликання позовної заяви, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Приписами ч. 6 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Зважаючи на п. 4.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадках відмови позивача від позову (пункт 4 частини першої статті 80 ГПК) господарському суду слід керуватись частиною шостою статті 22 ГПК, тобто перевіряти, чи не суперечить ця відмова законодавству та чи не порушує вона інтереси інших осіб.

Відмова позивача від позову - це безумовна відмова від судового захисту матеріального права. Однак відмова від позову не означає відмови від матеріального права як такого.

Частиною 2 ст. 78 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до прийняття відмови позивача від позову господарський суд роз'яснює сторонам наслідки відповідної процесуальної дії, перевіряє, чи є повноваження на вчинення цієї дії у представника позивача.

Виходячи з вказаних норм процесуального права при надходженні до господарського суду письмової заяви позивача про відмову від позову, суд зобов'язаний перевірити, що ці дії не суперечать законодавству і не порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, до прийняття відмови від позову роз'яснити сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіривши чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін і в разі наявності правових підстав - прийняти відмову від позову, припинивши провадження у справі ухвалою суду в якій повинен вирішити питання про розподіл між сторонами господарських витрат.

Досліджуючи зміст поданої позивачем заяви б/н від 02.11.2017 р. про відкликання позовної заяви, з посиланням на приписи статей 22, 78 Господарського процесуального кодексу України, судом встановлено, що фактично за своїм змістом означена заява є заявою про відмову від позову.

Заява підписана представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Системс Інвестмент» ОСОБА_1, яка діє на підставі Договору про надання правової допомоги №2 від 16.01.2017 р. та яким передбачено право відмови від позову.

Оскільки звернення до суду з позовом, як і відмова від нього чи його частини, є формою реалізації прав позивача, відмова Товариства з обмеженою відповідальністю «Системс Інвестмент» від позову не суперечить діючому законодавству України, не порушує чиї-небудь права, свободи чи інтереси та приймається судом, що у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України зумовлює припинення провадження у справі.

При цьому, в силу приписів ч. 3 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат, про повернення судового збору з бюджету, а також можуть бути розв'язані питання про стягнення штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу.

Статтею 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі:

1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

2) повернення заяви або скарги;

3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі;

4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням);

5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, припинення провадження у справі з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, не тягне за собою наслідків у вигляді повернення сплаченої суми судового збору.

Судом додатково враховано викладене в п. 5.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», згідно з яким у разі припинення провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову, коли таку відмову прийнято господарським судом (пункт 4 частини першої статті 80 ГПК), сплачені суми судового збору не повертаються.

Керуючись ст. ст. 22, 49, 78, п. 4 ч. 1 ст. 80, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Прийняти відмову Товариства з обмеженою відповідальністю «Системс Інвестмент» від позову.

2. Провадження у справі №910/13999/17 припинити.

Суддя В.О. Демидов