ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року Справа № 922/1176/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - суддіГрека Б.М., - (доповідача у справі),
суддів :Вовка І.В., Могил С.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргуГоловного територіального управління юстиції у Харківській області
на постановуХарківського апеляційного господарського суду від 27.07.17
у справі№922/1176/17
господарського судуХарківської області
за позовомАкціонерної компанії "Харківобленерго"
доГоловного територіального управління юстиції у Харківській області
простягнення суми
за участю представників від:
позивачаКвіцінської А.І. (дог. від 02.11.17),
відповідачане з'явилися, були належно повідомлені
В С Т А Н О В И В :

Акціонерна компанія "Харківобленерго" звернулася до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Головного територіального управління юстиції у Харківський області заборгованості за договором про постачання електроенергії від 27.07.04 №058-191, у тому числі: 19 675,44 грн. вартості електроенергії за період з листопада 2014 року по лютий 2017 року, з яких 16 396,19 грн. - тарифна складова та 3 279,25 грн. - ПДВ 20%), 14 268,02 грн. - перевищення договірної величини споживання електроенергії; 590,28 грн. пені за період з квітня 2016 року по вересень 2016 року; 746,19 грн. - 3% річних за період виникнення боргу з січня 2015 року по лютий 2017 року; 7 699,42 грн. інфляційних за період з лютого 2015 року по лютий 2017 року.

Рішенням господарського суду міста Києва від 07.06.17 у справі №910/4088/17 (суддя Кухар Н.М.), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 27.07.17 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Ільїн О.В., судді: Гетьман Р.А., Хачатрян В.С.) позов задоволено з підстав доведеності позивачем належними та допустимими доказами факту прострочення виконання зобов'язання по оплаті вартості електроенергії та перевищення договірного обсягу споживання, а відповідачем вказаних обставин не спростовано й зважаючи на вірність обрахунків вимог про стягнення боргу та відповідних штрафних (фінансових) санкцій за неналежне виконання зобов'язань - позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Не погоджуючись із судовими актами, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України із скаргою про їх скасування та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

Позивач надав відзив, просивши судові акти залишити без змін, касаційну скаргу - без задоволення.

Скарга мотивована залишенням поза увагою судів попередніх інстанцій факту надання позивачем розрахунків, що не відповідають реально наданим відповідачеві розрахункам за лютий 2016 року та лютий 2017 року. При цьому, своєчасна несплата боргу була зумовлена виною позивача щодо вчасного надання розрахунків за спожиті послуги.

Крім того, заявлена вимога про стягнення боргу за перевищення договірних величин споживання, на думку скаржника, не відповідає дійсним обставинам справи та розрахунковим документам, суперечить актам, наданим самим позивачем та зазначений борг не підтверджений належними доказами.

Судами залишено поза увагою докази сплати боргу за оскаржуваний період, що спричинило подвійне нарахування і стягнення боргу за один і той самий період у порушення вимог ст.61 Конституції України.

Між іншим, позов подано поза межами строку давності, однак судами не прийнято до уваги доводів відповідача про порушення строку на звернення, результатом чого стало прийняття незаконного та необґрунтованого рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, 27.07.04 між Акціонерною компанією "Харківобленерго" та Головним територіальним управлінням юстиції у Харківській області укладено договір про постачання електричної енергії №058-191, за яким позивач постачає відповідачу, а останній сплачує її вартість та здійснює інші платежі за умовами договору та додатків до нього, що є його невід'ємними частинами.

Договір набирає чинності з дня його підписання, укладається до 31.12.04. При цьому, угода пролонгована на 2017 рік (п.9.11.).

Постачальник електроенергії зобов'язується постачати товар у обсягах, визначених відповідно до Роз.5, з урахуванням Роз.6, 7, відповідно до додатку №1 "Договірні величини споживання" та додатку №2 "Порядок розрахунків" (п.2.1.2.)

Споживач має своєчасно сплачувати постачальнику вартість спожитої електроенергії та інші нарахування (п.2.2.5.).

Остаточний розрахунок споживача за електроенергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі рахунка, який виставляється постачальником електроенергії на основі даних про фактичне її споживання. При цьому, споживач повинен отримати рахунок на оплату електроенергії та він має бути сплачений протягом 5-ти операційних днів з дня його отримання (п.5 додатку №2 до договору).

Постачальник та споживач зобов'язалися виконувати умови договору (п.п.2.1.1, 2.2.1.).

Як свідчать матеріали справи, позивач свої зобов'язання за договором із постачання споживачу електроенергії виконує належним чином. Проте, відповідач, у порушення умов договору оплату за отриманий товар здійснював несвоєчасно та не в повному обсязі.

Так, рахунок за грудень 2014 року №58191, акт за використану електроенергію за грудень та акт приймання-передачі електроенергії та КРЕ за грудень 2014 року споживачем отримано 31.12.14, про що свідчить підпис представника споживача, у книзі реєстрації видачі рахунків за використану електроенергію за грудень 2014 року по споживачам Нововодолажського РВЕ. Так, споживачу нараховано до сплати - 5 983,50 грн., але сплачено всього 606,25 грн. (платіжне доручення від 05.05.16 №338). Отже, борг за грудень 2014 року склав 5 377,25 грн., який на період розгляду справи не сплачений.

Аналогічно рахунок за грудень 2015 року №58191, отримано 31.12.15, споживачу нараховано до сплати - 3 573,28 грн., але до теперішнього часу рахунок не оплачено повністю.

Рахунок за лютий 2016 року №58191 отримано 29.02.16, нараховано до сплати - 5 288,89 грн., але сплачено всього 3 982,40 грн. (платіжне доручення від 11.03.16 №130). Борг за лютий 2016 року - 1 306,49 грн., але до теперішнього часу рахунок не доплачено.

Рахунок за лютий 2017 року №58191 отримано 01.03.17, нараховано до сплати - 9 418,42 грн., але сплачено всього 4 529,48 грн. (платіжне доручення від 26.04.17 №477). Борг за лютий 2017 року - 4 888,94 грн., але до теперішнього часу рахунок не доплачено.

Тобто, відповідач оплачував отримані рахунки не в повному обсязі та після закінчення розрахункового періоду має борг з оплати електроенергії за період грудень 2014 року-лютий 2017 року у розмірі 15 145,96 грн. (де 12 621,62 грн. тарифна складова та 2 524,34 грн. - ПДВ 20%).

За внесення платежів, передбачених п.2.2.5. до договору, з порушенням термінів, визначених додатком №2 "Порядок розрахунків", споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, 3% річних та індекс інфляції. Сума пені нараховується споживачу з дати остаточного розрахунку, зазначеної у додатку №2 "Порядок розрахунків" до дня ліквідації заборгованості включно та зазначається в рахунку окремою строчкою (п.4.2.1.).

Крім того, відповідно до абз.6 п.4.2 ПКЕЕ та п.5.1. договору, сторонами погоджені договірні величини споживання електроенергії (додаток №1).

Наразі, як вбачається з матеріалів справи, за період листопад 2014 року-березень 2017 року за відповідачам рахується перевищення договірних величин споживання електроенергії на загальну суму 14 268,02 грн.

На підставі узгодженого сторонами порядку врегулювання питання неналежного виконання зобов'язань, позивачем нараховано до стягнення 590,28 грн. пені за період з квітень 2016 року по вересень 2016 року; 746,19 грн. - 3% річних за період виникнення боргу з січня 2015 року по лютий 2017 року; 7 699,42 грн. інфляційних за період з лютого 2015 року по лютий 2017 року.

Оскільки основний борг, обсяг перевищення узгодженої договором електроенергії, а також штрафні (фінансові) санкції боржником добровільно не погашені, позивач був змушений звернутися до господарського суду за захистом порушеного права, що й стало предметом розгляду даної справи.

Задовольняючи повністю позовні вимоги, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про їх підставність, оскільки матеріалами справи підтверджується факт наявності боргу на вказану суму, перевищення меж споживання електроенергії, погоджених сторонами в договорі, а розрахунки фінансових (штрафних) санкцій є арифметично вірними.

При цьому, доводи відповідача щодо прострочення оплати через неотримання відповідних рахунків від позивача, відхилені судами, бо факт отримання відповідачем рахунків підтверджується підписами представників споживача у книзі реєстрації видачі рахунків за використану електроенергію, копію витягу з якої надано позивачем.

До того ж, посилання відповідача на акти приймання-передачі електроенергії як на підставу оплати за отриману ним електроенергію, судами визнано неспроможними, оскільки умовами договору (п.5 додатку №2) оплата за електроенергію має здійснюватися на підставі рахунків, отримання яких позивачем доведено належними доказами.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає висновки попередніх інстанцій вірними, зважаючи на наступне.

Щодо вимог про стягнення заборгованості з оплати відповідних послуг постачання електроенергії за період грудень 2014 року-лютий 2017 року.

Згідно із ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно ст.526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання, відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, є грошовим зобов'язанням.

За встановлених обставин надання позивачем послуг та отримання їх відповідачем, суди апеляційної інстанції дійшли правомірного висновку про наявність підстав для задоволення позову про стягнення заборгованості з оплати відповідних послуг постачання електроенергії за період грудень 2014 року-лютий 2017 року на загальну суму боргу 19 675,44 грн., з яких 16 396,19 грн. - тарифна складова та 3 279,25 грн. - ПДВ 20%.

Щодо вимог про стягнення вартості перевищення договірної величини споживання електроенергії за період листопад 2014 року-березень 2017 року.

Відповідно до ч.1 ст.275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електроенергію, пару, гарячу і перегріту воду (енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частинами 1,2 ст.276 ГК України загальна кількість енергії, яка відпускається, визначається за погодженням сторін. Пропозиції абонента щодо кількості та видів енергії, строків її відпуску є пріоритетними за наявності виробничих можливостей в енергопостачальника.

Відповідно до абз.3 п.4. Правил користування електричною енергією (ПКЕЕ) постачальник електроенергії за регульованим тарифом протягом 5-ти робочих днів від дня отримання звернення розглядає заяву споживача, приймає рішення за цим зверненням та не пізніше 6-го робочого дня від дня отримання звернення письмово повідомляє споживача про результати розгляду заяви. Пропозиції споживача щодо коригування договірних величин є пріоритетними, за умови попередньої оплати додатково заявлених обсягів та отримання постачальником за регульованим тарифом заяви споживача не пізніше ніж за 5-ть робочих днів до закінчення розрахункового періоду. Постачальник електроенергії за регульованим тарифом має право відмовити споживачу в коригуванні (збільшенні) договірних величин у разі невиконання споживачем своїх зобов'язань щодо оплати електроенергії за договором про постачання електроенергії.

Статтею 26 ЗУ "Про електроенергетику" передбачено, що у випадку споживання електроенергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої та договірної величини.

Колегія суддів касаційної інстанції має зазначити, що суди попередніх інстанцій, встановивши за період листопад 2014 року-березень 2017 року перевищення відповідачем договірних величин споживання електроенергії на 14 268,02 грн., що не було погоджено позивачем, дійшли вірного висновку про правомірність нарахування вказаної суми боргу як позадоговірне споживання за вказаний період та обґрунтовано задовольнили позов у цій частині.

Щодо вимог про нарахування штрафних (фінансових) санкцій.

Згідно ст.ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а в разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст.624 ЦК України встановлено: якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Згідно п.4.2.1. договору, за внесення платежів, передбачених п.2.2.5. угоди, з порушенням термінів, визначених додатком №2 "Порядок розрахунків", споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, 3% річних та індекс інфляції. Сума пені нараховується споживачу з дати остаточного розрахунку, зазначеної у додатку №2 "Порядок розрахунків", до дня ліквідації заборгованості включно та зазначається в рахунку окремою строчкою.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування штрафних (фінансових) санкцій через неналежне виконання зобов'язань та відповідне стягнення 590,28 грн. пені за період з квітня 2016 року по вересень 2016 року; 746,19 грн. - 3% річних за період виникнення боргу з січня 2015 року по лютий 2017 року; 7 699,42 грн. інфляційних за період з лютого 2015 року по лютий 2017 року є похідними від основної суми боргу та їх нарахування є правомірним, зважаючи на вимоги норм наведеного законодавства.

Наразі, колегія суддів не вдається до арифметичного перерахунку розміру нарахувань попередньої оплати за непоставлену продукцію, оскільки це суперечило б ст.1117 ГПК України, за змістом якої, суд касаційної інстанції не переоцінює ні докази, ні обставини справи, ні арифметичну вірність розрахунків; він лише здійснює перевірку правильності застосування норм права, які у даному випадку у частині нарахувань боргу та штрафних (фінансових) санкцій судами досліджені належним чином, а тому судові акти підлягають залишенню без змін, оскільки вони прийняті при повному з'ясуванні всіх обставин справи та при вірному правозастосуванні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 27.07.17 та рішення Господарського суду Харківської області від 07.06.17 у справі №922/1176/17 залишити без змін.

Головуючий - суддя Б. М. Грек

Судді І. В. Вовк

С. К. Могил