ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року Справа № 908/6279/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоГубенко Н.М.
суддівБарицької Т.Л. Картере В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дирекція адміністративних будівель"
на ухвалу відДонецького апеляційного господарського суду 26.07.2017
у справі Господарського суду№ 908/6279/14 Запорізької області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Донецького обласного управління Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Дирекція адміністративних будівель"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_9
простягнення заборгованості
у судовому засіданні взяли участь представники:

- позивача Євдокимов А.М.;
- відповідача - третьої особи Чубик С.А.; Яковлєв А.В.; повідомлений, але не з'явився;
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 26.07.2017 у справі № 908/6279/14 (колегія суддів у складі: Склярук О.І. - головуючий суддя, судді Геза Т.Д., Дучал Н.М.) відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Дирекція адміністративних будівель" в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору; апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дирекція адміністративних будівель" на рішення Господарського суду Запорізької області від 20.06.2017 повернуто заявникові на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду апеляційної інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Дирекція адміністративних будівель" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 26.07.2017 у справі № 908/6279/14.

Обґрунтовуючи підстави звернення з касаційною скаргою, скаржник посилається на порушення судом норм процесуального права.

Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Донецького обласного управління Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" надало відзив на касаційну скаргу, в якому з нею не погоджується та просить касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дирекція адміністративних будівель" залишити без задоволення, ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 26.07.2017 у справі № 908/6279/14 залишити без змін.

Усіх учасників судового процесу відповідно до статті 1114 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм судами попередніх інстанцій належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин справи, дотримання норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 20.06.2017 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дирекція адміністративних будівель" на користь Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України": - 31827692,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 66838,17 грн. - комісійна винагорода банку; - 3966968,63 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; - 962218,56 грн. - інфляційні втрати за прострочення сплати кредиту; - 94846,33 грн. - інфляційні втрати за прострочення сплати процентів; - 99389,26 грн. - 3% річних за прострочення сплати кредиту; - 34747,80 грн. - 3% річних за прострочення сплати процентів; - 560,35 грн. - 3% річних за прострочення сплати комісії; - 69915,06 грн. - витрати на сплату судового збору. В іншій частині у позові відмовлено.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дирекція адміністративних будівель" звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Запорізької області від 20.06.2017.

Оскаржуваною ухвалою суду апеляційної інстанції від 26.07.2017 апеляційну скаргу повернуто заявнику без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України з посиланням на те, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Дирекція адміністративних будівель" не було додано доказів сплати судового збору у встановленому розмірі. Крім того, апеляційний господарський суд відмовив заявнику в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, оскільки наведені апелянтом обставини не мали характеру виключних, що могли би свідчити про наявність підстав для відповідного звільнення від сплати судового збору.

Вищий господарський суд України не вбачає підстав не погодитися із судом апеляційної інстанції, з огляду на таке.

Загальні вимоги, яким має відповідати апеляційна скарга встановлені у ст. 94 ГПК України, відповідно до якої, зокрема, до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Нормативно-правовим актом, який визначає правові засади справляння судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору є Закон України "Про судовий збір" № 3674-VІ від 08.07.2011.

Згідно із підпунктом 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", у редакції, чинній на момент подання позову, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", у редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги, за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду судовий збір сплачується у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, становить 70753,76 грн. Відповідно до квитанції № 11F47517BC від 11.07.2017, доданого до апеляційної скарги, скаржник перерахував судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1600,00 грн., що не заперечується скаржником у касаційній скарзі.

Отже, Товариством з обмеженою відповідальністю "Дирекція адміністративних будівель" були порушені вимоги вищезазначених норм, до апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору у встановленому розмірі.

Разом з тим, відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до приписів розділу 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 №7 у розгляді питань, пов'язаних, зокрема, з відстроченням та розстроченням сплати судового збору (стаття 8 Закону) господарським судам слід враховувати таке. Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання (що може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або в окремому документі), повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Отже, виходячи з наведених положень закону, суд може відстрочити, розстрочити або звільнити від сплати судового збору при врахуванні майнового стану скаржника, який останній повинен довести суду, надавши відповідні докази в розумінні ст. 36 ГПК України.

Приписами ст. ст. 32, 33 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дирекція адміністративних будівель" просило суд апеляційної інстанції звільнити його від сплати судового збору, оскільки заявник перебуває в стані припинення, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; товариство знаходиться на неконтрольованій території та підпало під дію форс-мажорних обставин, що підтверджується сертифікатом Торгово-промислової палати України № 6154 від 15.04.2016. При цьому, скаржник зазначив, що данні докази наявні у матеріалах справи.

Відмовляючи в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Дирекція адміністративних будівель" про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що звертаючись з клопотанням про звільнення від сплати судового збору ТОВ "Дирекція адміністративних будівель", не надало належних доказів підтвердження свого скрутного матеріального становища чи інших доказів стосовно майнового стану підприємства.

Однак, апеляційний господарський суд дійшовши даного висновку не надав будь-якої правової оцінки посиланням скаржника на витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т. 4 а. с. 73-79) та на сертифікат Торгово-промислової палати України № 6154 (т. 3 а. с. 98), та не зазначив чому дані докази є неналежними (не спростував їх).

Водночас, касаційна інстанція, відповідно до ст. 1117 ГПК України, реалізує свої процесуальні права в межах касаційного провадження виключно для перевірки правильності юридичної оцінки обставин справи у рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій.

З огляду на викладене, ухвала Донецького апеляційного господарського суду від 26.07.2017 у справі № 908/6279/14 підлягає скасуванню, а справа направленню до суду апеляційної інстанції для вирішення питання щодо прийняття апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дирекція адміністративних будівель" до апеляційного провадження.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 - 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дирекція адміністративних будівель" задовольнити.

Ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 26.07.2017 у справі № 908/6279/14 скасувати.

Справу № 908/6279/14 передати до Донецького апеляційного господарського суду для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дирекція адміністративних будівель" до провадження.

Головуючий суддя Н.М. ГУБЕНКО

Судді Т.Л. БАРИЦЬКА

В.І. КАРТЕРЕ