ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"20" листопада 2017 р.Справа № 924/320/17

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заверухи С.В., розглянувши матеріали заяви про розстрочку виконання рішення по справі

за позовом публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", від імені якої діє регіональна філія "Львівська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця, м. Львів

до 1. Державного підприємства "Славутське лісове господарство", м. Славута Хмельницької області

2. Закарпатської митниці ДФС, м. Ужгород

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 2 - Закарпатської обласної державної адміністрації, м. Ужгород

про стягнення 561317,14 грн.

Представники сторін :

позивача: не з'явився

відповідача1: ОСОБА_1 - представник за дорученням №417 від 14.11.2016 р., ОСОБА_2 представник за дорученням №47 від 10.04.2017 р.

відповідача 2: не з'явився

третьої особи: не з'явився

Рішенням господарського суду від 20.06.2017 року по справі №924/320/17 частково задоволено позов публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", від імені якої діє регіональна філія "Львівська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця, м. Львів до 1. Державного підприємства "Славутське лісове господарство", м. Славута Хмельницької області, 2. Закарпатської митниці ДФС, м. Ужгород, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 2 - Закарпатської обласної державної адміністрації, м. Ужгород про стягнення 561317,14 грн. та стягнуто з державного підприємства „Славутське лісове господарство" на користь публічного акціонерного товариства „Українська залізниця в особі регіональної філії „Львівська залізниця 559084,52 грн. платежів, 8386,27 грн. витрат по оплаті судового збору. В стягненні 2232,62 грн. платежів відмовлено. В позові до Закарпатської митниці ДФС, м. Ужгород відмовлено.

25.10.2017р. постановою Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Державного підприємства "Славутське лісове господарство" задоволено частково, рішення господарського суду Хмельницької області від 20.06.2017 у справі № 924/320/17 в частині стягнення платежів, нарахованих за час затримки вагонів та судового збору, змінено.

Викладено частину 2 резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«Стягнути з Державного підприємства „Славутське лісове господарство" (30000, Хмельницька область, м. Славута, вул. Кузовкова, 1, код 00993314) на користь Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця в особі регіональної філії „Львівська залізниця (79007, Львівська область, м. Львів, вул. Гоголя, 1, код 40081195) - 552924,14 грн. (п'ятсот п'ятдесят дві тисячі девятсот двадцять чотири грн. 14 коп.) платежів, судовий збір за подачу позовної заяви в сумі 8293,46 (вісім тисяч двісті дев`яносто три грн. 46 коп.).

В стягненні 8393 (вісім тисяч триста дев`яносто три грн.) платежів відмовити.»

В частині відмови у позові до Закарпатської митниці ДФС, м. Ужгород, рішення господарського суду Хмельницької області від 20.06.2017 у справі № 924/320/17 залишено без змін та стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", в особі регіональної філії „Львівська залізниця на користь Державного підприємства „Славутське лісове господарство" 138,93грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.

08.11.2017р. на виконання зазначеної постанови господарським судом Хмельницької області видано відповідні судові накази.

22.08.2017р. на адресу суду від державного підприємства "Славутське лісове господарство" надійшла заява про розстрочку виконання рішення господарського суду від 20.06.2017р. у справі №924/320/17, в якій ДП "Славутське лісове господарство", м. Славута просить суд розстрочити виконання рішення господарського суду від 20.06.2017р. №924/320/17 згідно з таким графіком платежів:

листопад 2017р. - 46768,17 грн.;

грудень 2017р. - 46768,13 грн.;

січень 2018р. - 46768,13 грн.;

лютий 2018р. - 46768,13 грн.;

березень 2018р. - 46768,13 грн.;

квітень 2018р. - 46768,13 грн.;

травень 2018р. - 46768,13 грн.;

червень 2018р. - 46768,13 грн.;

липень 2018р. - 46768,13 грн.;

серпень 2018р. - 46768,13 грн.;

вересень 2018р. - 46768,13 грн.;

жовтень 2018р. - 46768,13 грн.

В обґрунтування поданої заяви про розстрочку виконання рішення суд від 20.06.2017р. посилається на те, що 25.10.17р. Рівненським апеляційним господарським судом винесено постанову на апеляційну скаргу щодо рішення господарського суду Хмельницької області, якою стягнуто з ДП "Славутське лісове господарство" на користь ПАТ "Укрзалізниця" м. Львів 552924,14 грн. платежів та 8293,46 грн. судового збору.

Заявник звертає увагу суду, що на сьогоднішній день ДП "Славутське лісове господарство" перебуває у складному фінансовому становищі, що значно утруднює виконання рішення суду. Сума, заявлена до стягнення за даним рішенням, є досить великою і сплата всієї суми одразу може призвести до зупинки діяльності ДП "Славутське лісове господарство" та його неплатоспроможність взагалі. За штатним розкладом на підприємстві працює 150 працівників, яким внаслідок такої ситуації загрожує звільнення. З огляду на це, стягнення суми за рішенням суду без розстрочки виконання рішення суду зумовить неможливість погасити заборгованість за іншими платежами, податками та зборами, спричинить звільнення працівників.

За таких обставин, останній вважає, що у випадку арешту його рахунків та майна це заблокує господарську діяльність підприємства та унеможливить повне виконання останнім зобов'язань перед державним бюджетом, кредиторами, і в майбутньому призведе до його банкрутства.

Завадити таким негативним наслідкам можливо за умови поступової, протягом року сплати суми боргу. Відповідач 1 планує погасити суму рівними частками в період по жовтень 2018р., що вбачається із графіка погашення заборгованості.

Представник заявника в судовому засіданні підтримав заяву про розстрочку виконання рішення суду від 20.06.17р. та просить суд розстрочити виконання даного рішення до жовтня 2018року. Зокрема, вказує, що на даний час своєчасне виконання рішення суду від 20.06.17р. по справі № 924/320/17 вкрай ускладнене, оскільки ДП "Славутське лісове господарство" перебуває у складному фінансовому становищі. В підтвердження відповідач 1 надав баланс підприємства на 30.09.2017 р. та довідки заступника директора з фінансово- економічних питань про дебиторську, кредиторську заборгованості та довідку на рахунках в банку.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, причин суду не повідомив, стосовно заяви не надав жодних пояснень.

Представник відповідача 2 в судове засідання не з'явився, причин суду не повідомив, стосовно заяви не надав жодних пояснень.

Третя особа в судове засідання не з'явилася, однак надіслала на адресу суду лист, в якому просить розглядати заяву за наявними у справі матеріалами та без участі представника Закарпатської облдержадміністрації.

Оцінюючи доводи представників сторін та матеріали справи, судом береться до уваги наступне.

Стаття 129-1 Конституції України та частина перша статті 115 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на усій території України і виконуються у порядку, встановленим Законом України Про виконавче провадження.

Відповідно до положень пункту 2 статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Також, згідно з рішеннями Конституційного Суду України № 18-рп/2012 від 13.12.2012 р. та № 11-рп/2012 від 25.04.2012 р. виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

У відповідності до ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою, господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до п. 7.1.2 та п. 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши надані заявником докази заслухавши пояснення представника в судовому засіданні, судом не встановлено жодних обставин на підтвердження існування виняткових обставин, що б свідчили про можливість розстрочення виконання рішення суду.

Зокрема, посилання заявника на вкрай ускладнене важке фінансове становищем підприємства не підтверджено будь-якими доказами, не надано доказів наявності загрози банкрутства юридичної особи.

Також заявником не підтверджено того факту, що виконання рішення суду буде можливим з врахуванням графіку, наведеного у заяві.

Так, надані довідки, не можуть розцінюватись судом як доказ тяжкого фінансового становища, а тому не є свідченням наявності виняткового випадку, який може бути підставою для надання розстрочки. Оскільки, зі змісту довідки станом на 01.11.2017 р., навпаки вбачається факт наявності на рахунках підприємства коштів в сумі що майже в два рази перевищує суму коштів за даним рішенням. З балансу підприємства станом на 30.09.2017 р. не вбачається факту наявності скрутного матеріального становища, при цьому зобов'язання по іншим платежам на що звертали увагу представники заявника не свідчать протилежне.

Одночасно суд зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом.

За практикою Європейського суду з прав людини, право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина судового розгляду (Рішення у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року).

У рішенні від 17.05.2005 року по справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) зазначено, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені в параграфі 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Береться до уваги те, що розстрочка виконання рішення суду надається лише у виняткових випадках та залежно від обставин справи.

Проте рішення господарського суду від 20.06.2017р. у справі № 924/320/17 станом на час розгляду заяви не виконано заявником та не підтверджено того факту, що виконання рішення суду буде можливим з врахуванням графіку встановленого у заяві.

Звертається увага на те, що затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається п. 1 ст. 6 Конвенції. Суд вважає, що на державі лежить позитивне зобов'язання організовувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці (аналогічна позиція викладена в Рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005р. справа "Чіжов проти України" (заява № 6962/02).

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заява відповідача від 08.11.2017р. № 321 про розстрочку виконання рішення господарського суду Хмельницької області від 20.06.2017р. по справі № 924/320/17 є необґрунтованою, а тому в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви державного підприємства "Славутське лісове господарство" від 30.10.2017 р. №321 про розстрочку виконання рішення суду від 20.06.2017р. по справі № 924/320/17 відмовити.

Суддя С.В. Заверуха

Віддрук. 6 прим. :

1- до справи;

2, 3 - позивачу (м. Київ, вул. Тверська, 5; м. Львів, вул. Гоголя, 1);

4 - відповідачу 1 (м. Славута, Хмельницька обл., вул. Кузовкова, 1);

5 - відповідачу 2 (88000, м. Ужгород. вул. Собранецька, 20);

6 - третій особі (м. Ужгород, площа Народна, 4).

Всім рекоменд.