ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" листопада 2017 р.Справа № 924/951/17
Господарський суд Хмельницької області у складі: суддя Вибодовський О.Д., розглянувши матеріали справи

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Синергія 1999", м. Київ

до Приватного акціонерного товариства "Шепетівське автотранспортне підприємство 16807", м. Шепетівка

про стягнення 152 047,96 грн.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ТОВ "Синергія 1999", м. Київ звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача - приватного акціонерного товариства "Шепетівське автотранспортне підприємство 16807", на свою користь заборгованість в сумі 152 047,96грн., з якої 143 727,84грн. - сума основного боргу за договором поставки нафтопродуктів №86П/09/2014 від 01.09.2014р., 200,00грн. - сума основного боргу за договором суборенди обладнання №86С/10/2016 від 03.10.2016р., 870,01 грн. 3% річних, 7 250,11грн. - пеня за договором поставки нафтопродуктів №86П/09/2014 від 01.09.2014р.

Ухвалою суду від 13.10.2017 р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №924/951/17.

Сторони про час і місце проведення судового засідання повідомленні належним чином, підтвердженням чого повідомлення про вручення, оскільки копії ухвал про порушення провадження у справі та відкладення розгляду справи сторонам направлялися рекомендованими листами.

Розгляд справи відкладався через неявку в засідання суду 23.10.2017р. представників сторін та невиконання ними вимог ухвали суду від 13.10.2017р.

Ухвали про відкладення розгляду справи направлялися сторонам рекомендованими листами.

Повноважний представник позивача в судове засідання 21.11.2017р. не з'явився, однак від позивача в адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без його представника.

Повноважний представник відповідача в судове засідання не з'явився, в порушення вимог ухвал господарського суду від 13.10.2017 р. та від 23.10.2017р. відзив на позов з документальним обґрунтуванням своїх доводів чи заперечень не надав, позовні вимоги по суті не оспорив, поважні причини неявки представника відповідача в судове засідання не повідомив.

Копія ухвали суду від 23.10.2017р. про відкладення розгляду справи на 21.11.2017р., яка направлялася на адресу відповідача, вручена представнику 25.10.2017р., підтвердженням чого є поштове повідомлення про вручення.

Відповідно ст.43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом в даному випадку приймається до уваги, що неявка в судове засідання господарського суду представника відповідача, який повідомлений про розгляд справи в суді, не перешкоджає розгляду справи по суті та не тягне за собою відкладення справи на іншу дату. Тому, для уникнення зловживання процесуальними правами, враховуючи те, що судом вжито всіх необхідних заходів щодо належного повідомлення відповідача про слухання справи в суді, суд вважає за доцільне розглянути дану справу по суті, на підставі до ст.75 ГПК України, за наявними документами.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне:

01 вересня 2014року між товариством з обмеженою відповідальністю "Синенергія 1999", м. Київ та приватним акціонерним товариством "Шепетівське автотранспортне підприємство 16807", м. Шепетівка укладено договір поставки нафтопродуктів за №86П/09/2014, у відповідності до умов якого продавець зобов'язався поставляти покупцю нафтопродукти - дизельне пальне, а покупець в свою чергу, приймати і оплачувати нафтопродукти - дизельне пальне в обсягу (в тоннах), по цінам, в терміни відповідно до умов договору.

Обсяг та ціна товару, що є предметом даного договору, визначається у накладних, які оформлюються та підписуються сторонами при прийомі-передачі кожної партії товару. Усі накладні є складовими частинами цього договору в частині визначення ціни та обсягу товару.

Пунктами 1.3-1.7 сторони передбачили, що обсяг закупки товару не може бути меншим ніж 15 тонн на місяць. Партією товару вважається його кількість (обсяг в тоннах), зазначена в одній накладній, що є невід'ємною частиною договору. Загальний обсяг товару, що поставляється за цим Договором, визначається протягом строку дії договору з урахуванням кількості поставленого товару за всіма переданими відповідно до умов цього договору окремими партіями. Поставка товару здійснюється продавцем автомобільним транспортом за реквізитами: 30400, Хмельницька обл., місто Шепетівка, вул. Лєрмонтова, будинок 2. Умови цього договору викладені сторонами у відповідності до вимог Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів «Інкотермс» (в редакції 2000 року), які застосовуються із урахуванням особливостей, пов'язаних із внутрішньодержавним характером цього договору, а також тих особливостей, що випливають із умов цього Договору.

Згідно п.3.1. договору, поставка товару здійснюється партіями на умовах FCA згідно з замовленням Покупця, на конкретну партію товару. У тлумаченні базисів поставки товару за цим договором мають силу міжнародні правила тлумачення комерційних термінів «ІНКОТЕРМС» в редакції 2000 року, в частині, що не суперечить цьому договору.

Перша партія Товару має бути поставлена покупцю протягом десяти днів з дня підписання сторонами цього Договору.

Згідно п. 2.1.1 договору, продавець зобов'язався своєчасно поставляти у резервуари покупця, що знаходяться за адресою, що передбачена п.1.6. цього Договору. Товар відповідно до п.1.1 цього договору.

Датою передачі партії товару вважається дата прийому-передачі товару, зазначену відповідній накладній (відповідному товаросупроводжувальному документі). Відповідно до п. 5.1. Договору поставки, ціна товару встановлюється продавцем у накладних на момент відвантаження та вважається погодженою між продавцем і покупцем за наявності печаток та підписів уповноважених осіб. Покупець підтверджує повноваження осіб, що завіряють своїм підписом факт прийняття Товару на накладних.

Пунктом 9.1. Договору поставки визначено, що Договір укладено строком на один рік, а саме з 01.09.2014 року по 01.09.2015 року, а в частині взаєморозрахунків - до їхнього повного завершення. Договір може бути продовжений на новий строк або розірваний до закінчення строку його дії за письмовою згодою сторін.

30.06.2017 року ТОВ "Синенергія 1999" отримало заявку з проханням відвантажити дизельне паливо від ПрАТ "Шепетівське АТП 16807".

Згідно Додаткової угоди від 02.11.2015 року до Договору поставки нафтопродуктів №8611/09/2014 від 01.09.2014 року, сторони домовились, що допускають факсимільне відтворення підписів (факсиміле) уповноважених на укладення угод осіб за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, а також використовувати факсиміле на інших необхідних документах, що є обов'язковими й необхідними при проведенні та виконанні угод. При цьому факсимільний підпис матиме таку ж силу, як і справжній підпис уповноваженої особи.

Наказом №34-В від 06.07.2017 року виконання обов'язків директора з 10 липня по 23 липня 2017 року покладено на ОСОБА_1, начальника відділу регіонального розвитку.

Відповідно до п. 5.12. договору поставки, сторони періодично здійснюють звірки взаєморозрахунків, при цьому кожна із сторін зобов'язана оформити зі свого боку акт звірки взаєморозрахунків та направити його іншій стороні в межах 3 (трьох) робочих днів з моменту одержання нею вимоги.

На виконання умов даного договору позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар - паливо дизельне ЄВРО сорт С клас К5 (ДТ-Л-К5) в кількості 8281,61 літрів на зальну суму 153787,80грн., підтвердженням чого видаткові накладні: №5115 від 16.07.2017р. на суму 102020,51грн. та №5585 від 31.07.2017р.

Згідно п. 2.3.3. Договору поставки, Покупець зобов'язується вчасно й у повному обсязі оплачувати товар продавця.

Відповідачем умови договору належним не виконано, вартість отриманого, відповідно до видаткових накладних: №5115 від 16.07.2017 р., №5585 від 31.07.2017 р., що підписані відповідачем та позивачем, дизельного пального оплочено частково - в сумі 10059,96грн., в результаті чого за ним рахується заборгованість в сумі 143 727,84 грн.

Пункт 6.1. договору поставки визначає, що сторона, винна у заподіянні збитків (шкоди) іншій стороні, зобов'язана відшкодувати такі збитки (шкоду) в повному обсязі, згідно з чинним законодавством України.

Згідно п. 6.2 договору, у разі порушення однією із сторін термінів здійснення взаєморозрахунків, передбачених договором, сторона що порушила зобов'язана сплатити іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати.

Позивачем, крім основного боргу, нараховано до стягнення з відповідача три проценти річних в сумі 870,01грн., та пеню в розмірі 7 250,11 грн.

Крім цього, 03.10.2016 року між сторонами по справі було укладено договір суборенди обладнання №86С/10/2016 від 03.10.2016 року, відповідно до умов якого (п. 1.1. договору суборенди), суборендодавець (позивач) передає, а суборендар (відповідач) приймає у строкове платне користування окреме індивідуально визначене обладнання - пункт паливозаправний (укомплектований) відповідно до специфікації (додаток №1 до договору), що є об'єктом цього договору, для заправки дизельним пальним транспортних засобів суборендаря.

03.10.2016 року суборендодавець передав суборендарю обладнання, що згідно п. 2.3. договору суборенди підтверджується актом прийому-передачі «Про надання обладнання в суборенду» до договору суборенди обладнання №86С/10/2016 від 03.10.2016 року.

Пункт 5.2. договору суборенди визначає, що розмір суборендної плати за місяць користування обладнанням становить 100 (сто гривень 00 копійок) гривень, в т.ч. ПДВ.

Пункт 5.3. договору суборенди, суборендна плата сплачується в повному розмірі суборендарем на поточний рахунок суборендодавця до 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому виникло зобов'язання.

Пункт 9.9. договору суборенди, оплата всіх платежів за цим договором повинна бути здійсненна у встановленні строки, якщо строки не встановленні, то оплата повинна бути здійсненна не пізніше наступного дня за днем в який виникло зобов'язання оплати.

Відповідачем умови договору суборенди не виконано. Надані послуги користування обладнанням підтверджуються актами надання послуг: №5375 від 31.07.2017 р., №3789 від 31.05.2017 р., підписані представниками відповідача та позивача.

Отже, станом на день звернення до суду, відповідач має основний борг за договором суборенди обладнання №86С/10/2016 від 03.10.2016 року у розмірі 200 грн.

Позивачем надано суду копію акта звіряння взаємних розрахунків за період: Липень 2017р. між ТОВ "Синенергія 1999" і ПрАТ "Шепетівське АТП 16807", який підписано представниками відповідача та позивача.

Досліджуючи надані по справі докази, оцінюючи їх в сукупності, судом до уваги приймається таке.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З положень ст.509 ЦК України, ст.173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Приписами ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В силу зобов'язання боржник зобов'язаний вчинити на користь кредитора певну дію, в тому числі сплатити борг, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

Так, 01 вересня 2014року між товариством з обмеженою відповідальністю "Синенергія 1999" та приватним акціонерним товариством "Шепетівське автотранспортне підприємство 16807" укладено договір поставки нафтопродуктів за №86П/09/2014, у відповідності до умов якого продавець зобов'язався поставляти покупцю нафтопродукти - дизельне пальне, а покупець в свою чергу, приймати і оплачувати нафтопродукти - дизельне пальне в обсягу (в тоннах), по цінам, в терміни відповідно до умов Договору.

Крім цього, 03.10.2016 року між сторонами по справі було укладено договір суборенди обладнання №86С/10/2016 від 03.10.2016 року, відповідно до умов якого (п. 1.1. договору суборенди), суборендодавець (позивач) передає, а суборендар (відповідач) приймає у строкове платне користування окреме індивідуально визначене обладнання - пункт паливозаправний (укомплектований) відповідно до специфікації (додаток №1 до договору), що є об'єктом цього договору, для заправки дизельним пальним транспортних засобів суборендаря.

03.10.2016 року суборендодавець передав суборендарю обладнання, що згідно п. 2.3. договору суборенди підтверджується актом прийому-передачі «Про надання обладнання в суборенду» до договору суборенди обладнання №86С/10/2016 від 03.10.2016 року.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

На виконання умов даних договорів позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар - паливо дизельне ЄВРО сорт С клас К5 (ДТ-Л-К5) в кількості 8281,61 літрів на зальну суму 153787,80грн., підтвердженням чого видаткові накладні: №5115 від 16.07.2017р. на суму 102020,51грн. та №5585 від 31.07.2017р., а також 03.10.2016 року суборендодавець передав суборендарю обладнання, що згідно п. 2.3. договору суборенди підтверджується актом прийому-передачі «Про надання обладнання в суборенду» до договору суборенди обладнання №86С/10/2016 від 03.10.2016 року.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідачем умови договору належним не виконано, вартість отриманого, відповідно до видаткових накладних: №5115 від 16.07.2017 р., №5585 від 31.07.2017 р., що підписані відповідачем та позивачем, дизельного пального оплочено частково - в сумі 10059,96грн., в результаті чого за ним рахується заборгованість в сумі 143 727,84 грн. Крім цього, відповідачем не виконано умови договору суборенди і за ним рахується борг за договором суборенди обладнання №86С/10/2016 від 03.10.2016 року у розмірі 200 грн.

Таким чином станом на день звернення до суду з позовом за відповідачем рахується заборгованість в сумі 143927,84грн.

Доказів, які б підтверджували виконання зобов'язань відповідачем не надано.

Невиконання зобовязання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобовязання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивачем, крім основного боргу, нараховано до стягнення з відповідача три проценти річних в сумі 870,01грн., та пеню в розмірі 7 250,11 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому враховується, що право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Суд, перевіривши правильність нарахування позивачем річних, встановив, що нарахування проведено по видатковій накладній №5115 від 16.07.2017р., за період з 18.07.2017р. по 03.10.2017р., та по видатковій накладній №5585 від 31.07.2017р., за період з 02.08.2017р. по 03.10.2017р., проведено правомірно та підлягає задоволенню в заявленій сумі.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. ч.1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою ст. 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст.1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно п. 6.2 договору, у разі порушення однією із сторін термінів здійснення взаєморозрахунків, передбачених договором, сторона що порушила зобов'язана сплатити іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати.

Позивачем, крім основного боргу, нараховано до стягнення з відповідача пеню в розмірі 7 250,11 грн.

Суд, перевіривши правильність нарахування позивачем суми пені, встановив, що нарахування по видатковій накладній №5115 від 16.07.2017р., за період з 18.07.2017р. по 03.10.2017р., та по видатковій накладній №5585 від 31.07.2017р., за період з 02.08.2017р. по 03.10.2017р., тобто з дня порушення зобов'язання та по день звернення до суду з позовом за захистом свого порушеного права, проведено правомірно та підлягає задоволенню в заявленій сумі.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши всі обставини справи, давши їм правову оцінку, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Згідно ст. 49 ГПК України витрати по оплаті позивачем судового збору покладаються на відповідача, в зв'язку із правомірним зверненням позивача до суду з позовом.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82, 83, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Синергія 1999", м. Київ до Приватного акціонерного товариства "Шепетівське автотранспортне підприємство 16807", м. Шепетівка про стягнення 152 047,96 грн. задовольнити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "Шепетівське автотранспортне підприємство 16807", м. Шепетівка, Хмельницька область, вул. Лермонтова, 2, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Синергія 1999", м. Київ, проспект Науки, 3, ) - 143727,84грн. (сто сорок три тисячі сімсот двадцять сім грн. 84коп.) основного боргу, 7250,11 грн. (сім тисяч двісті п'ятдесят грн. 11коп.) пені, 870,01грн. (вісімсот сімдесят грн.01коп.) - 3% річних та 2280,72грн. (дві тисячі двісті вісімдесят грн. 72коп.) витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Повний текст рішення виготовлено та підписано суддею 22.11.2017р.

Суддя О.Д. Вибодовський

Віддрук. 3 прим.:

1 - до справи,

2 - позивачу, (м. Київ, проспект Науки, 3);

3 - відповідачу (м.Шепетівка, вул.Лермонтова, буд.2).