ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року Справа № 915/1069/17

м. Миколаїв

Суддя Фролов В.Д., розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю промислове підприємство ЗІП (51901, Дніпропетровська область, м. Камянське, вул. Широка, 107-А), код 21875464

до відповідача: Державного підприємства Науково-виробничий комплекс газотурбобудування Зоря-Машпроект (54018, м. Миколаїв, пр. Богоявленський (Жовтневий), б. 42-А), код 31821381

про: стягнення 35285 грн. 87 коп. за договором №2254 від 25.05.2017 року

ПРИСУТНІ:

від позивача - ОСОБА_1 довіреність №50 від 10.11.2017

від відповідача - ОСОБА_2 довіреність №17/1-6473 від 21.08.2017

Товариство з обмеженою відповідальністю промислове підприємство ЗІП звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Державного підприємства Науково-виробничий комплекс газотурбобудування Зоря-Машпроект про стягнення заборгованості в розмірі 35285 грн. 87 коп. з яких: 35010 грн. 00 коп. основний борг, 275 грн. 87 коп. 3 % річних від простроченої суми, посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобовязань за договором №2254 від 25.05.2017 року.

15 листопада 2017 року від представників сторін надійшли докази оплати 30.10.2017 відповідач суми основної заборгованості за договором №2254 від 25.05.2017 в розмірі 35010 грн. 00 коп.

Ухвалою господарського суду від 15.11.2017 припинено провадження у справі в частині стягнення з Відповідача основного боргу в сумі 35010 грн. 00 коп. у звязку з відсутністю предмету спору, оскільки Відповідачем сплачено суму основного боргу у добровільному порядку.

Представник позивача в судовому засіданні підтримує позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3 % річних та просить суд стягнути з відповідача судовий збір.

В судовому засіданні представник відповідача заперечень проти стягнення 3 % річних не висловив.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій щодо повідомлення сторін про розгляд справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши всі подані у справі докази, суд встановив:

25 травня 2017 року між сторонами було укладено договір №2254 (надалі-договір) відповідно до якого позивач зобовязаний поставити, а відповідач прийняти та оплатити лакофарбівну продукцію (далі-товар) відповідно до специфікації №1, яка додається до даного договору та складає його невідємну частину ( розділ 1 договору).

Пунктом 2.4 договору передбачено, що сума договору на момент підписання складає 35010,00 грн. в тому числі ПДВ 5835,00 грн. В подальшому сума договору може збільшуватись на суму додаткових специфікацій, не може перевищувати 200000,00 грн. в т.ч. ПДВ (готова сума закупки не може перевищувати 50000,00 грн. з урахуванням ПДВ).

Розрахунок за договором здійснюється в безготівковій формі, на підставі рахунку на оплату, наданого позивачем, шляхом перерахування грошових коштів, на розрахунковий рахунок позивача наступним чином: 100% від вартості партії товару, відповідач оплачує протягом 20 банківських днів від дати поставки товару, що підтверджується документами, перерахованими в п.4.3 договору (п.3.1 договору).

На виконання умов договору, відповідно до специфікації (а.с.21) позивачем поставлено відповідачу товар на суму 35010,00 грн., що також підтверджено актом приймання передачі товару і документів №1 від 30.05.2017 на суму 33360,00 грн. та актом приймання передачі товару і документів №2 від 22.06.2017 на суму 1650,00 грн. дані акти підписані сторнами бе зауважень та скріплені їх печаткми.

Згідно акту звірки взаєморозрахунків, підписаного сторонами без зауважень, станом на 10.08.2017 заборгованість відповідача перед позивачем становить 35010,00 грн. (а.с.25).

У ході розгляду справи Відповідачем добровільно спалено суму основного боргу.

Таким чином, на даний час заборгованість Відповідача перед Позивачем в частині основного боргу відсутня.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч.1,2 ст.193 ГК України cуб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони.

Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Приписами ст. 530 ЦК України обумовлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п.1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Позивач повністю виконав умови договору, однак відповідач свої зобовязання передбачені п. 3.1 договору, щодо повної оплати поставленого товару у встановлений термін не виконав.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У звязку із зазначеним позивачем нараховано до стягнення з відповідача 275 грн. 87 коп. 3 % річних від простроченої суми, які підтверджені розрахунком позивача, обґрунтовані належним чином, відповідачем не заперечені, а тому підлягають задоволенню.

Вимогами ч.1 ст. 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню повністю.

Статтею 49 ГПК України передбачено покладання судових витрат, зокрема витрат на оплату судового збору, у разі задоволення позову на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 83-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства Науково-виробничий комплекс газотурбобудування Зоря-Машпроект (54018, м. Миколаїв, пр. Богоявленський (Жовтневий), б. 42-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю промислове підприємство ЗІП (51901, Дніпропетровська область, м. Камянське, вул. Широка, 107-А, ) 3 % річних від простроченої суми в розмірі 275 (двісті сімдесят пять) грн. 87 коп., а також грошові кошти на відшкодування витрат на оплату позовної заяви судовим збором у сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

3. Наказ видати позивачу після набрання рішення законної сили.

Суддя В.Д. Фролов