ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2017р. Справа № 914/1738/17

За позовом:Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «Краківський ринок», м. Львів
про:стягнення 264220,41 грн. боргу та 607349,50 грн. неустойки за договором оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) №Г-8283-12 від 21.05.2012р.
Суддя Крупник Р.В. Секретар Гелеш Г.М.
Представники сторін:
від позивача:ОСОБА_1 представник (довіреність №2302-вих-96 від 11.01.2017р.);
від відповідача:ОСОБА_2 представник (довіреність від 13.01.2017р.).

Представникам сторін розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді та здійснення технічної фіксації судового процесу не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

22.08.2017р. на розгляд господарського суду Львівської області поступила позовна заява Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (надалі Позивач) до ТОВ «Краківський ринок» про стягнення 264220,41 грн. боргу та 607349,50 грн. неустойки за договором оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) №Г-8283-12 від 21.05.2012р.

Ухвалою суду від 23.08.2017р. порушено провадження у справі, її розгляд призначено на 18.09.2017р. Ухвалою від 18.09.2017р. розгляд справи було відкладено на 12.10.2017р. Ухвалою від 12.10.2017р. суд продовжив строк розгляду справи на п'ятнадцять днів, її розгляд відклав на 26.10.2017р. В судовому засіданні 26.10.2017р. оголошувалася перерва до 06.11.2017р.

Представник позивача в судове засідання зявився, для долучення до матеріалів справи подав Акт звірки взаємних розрахунків станом на 30.10.2017р. між Управлінням комунальної власності ДЕР ЛМР та ТОВ «Краківський ринок». Позовні вимоги представник обґрунтовує тим, що 21.05.2012р. між позивачем та відповідачем укладено договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) за №Г-8283-12, на виконання котрого відповідачу в користування було передано нежитлові приміщення загальною площею 406,1 кв.м., розташоване за адресою: м. Львів, пл. Ринок, 19, строком до 21.05.2017р. включно. За умовами договору відповідач зобовязувався не пізніше 20 числа здійснювати перерахування орендної плати за попередній місяць. Рішенням господарського суду Львівської області від 06.06.2016р. у справі №914/3546/15 договір було розірвано. Незважаючи на вказане рішення суду, відповідач не здійснив повного розрахунку по орендній платі на суму 264220,41 грн. за період 23.11.2015р. 07.09.2016р. та не повернув орендовані приміщення у звязку з чим останньому нарахована неустойка в розмірі 607349,50 грн. за період 08.09.2016р. 30.06.2017р.

Представник відповідача в судове засідання зявився, проти існування заборгованості не заперечив, однак зазначив, що така не становить заявлений позивачем розмір, оскільки до розміру боргу позивачем безпідставно включено пеню. Крім цього, представник відповідача просив суд у разі прийняття рішення про задоволення позовних вимог розстрочити виконання рішення на 2 роки, шляхом перерахування по 10000,00 грн. перші два календарні місяці, а в подальшому рівними частинами, оскільки скрутний фінансовий стан товариства позбавляє останнього можливості виконати судове рішення відразу у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

21.05.2012р. між позивачем та відповідачем укладено Договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) №Г-8282-12 (надалі Договору), на виконання п. 1.1. якого орендодавець (позивач) на підставі наказу Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради №59-О від 21.02.2012р. та договору оренди №Г-4842-6 від 16.11.2006р., на умовах визначених цим договором зобовязується передати, а орендар прийняти в строкове, платне, користування нерухоме майно нежитлові приміщення загальною площею 406,1 кв.м., а саме: приміщення підвалу, що позначені в технічній документації під літ. 21-11 21-23, площею 233,2 кв.м. та приміщення першого поверху, що позначені в технічній документації під літ. 21-2 21-8, площею 172,9 кв.м., які розташовані в будівлі (літ. А-4) за адресою: м. Львів, пл. Ринок, буд. 19 (надалі Обєкт оренди), що знаходяться на балансі ЛКП «Старий Львів» (надалі - Балансоутримувач) і належить територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради.

Обєкт оренди орендар буде використовувати для громадського харчування, бару, кафе (з реалізацією горілчаних виробів) (положення Розділу 2 Договору).

В пункті 3.3. Договору сторони погодили, що у звязку фактичним використанням орендарем обєкта оренди за попереднім договором, обєкт оренди вважається переданим в оренду з моменту підписання даного Договору.

Згідно п. 4.1. Договору, його термін дії визначений на 5 років з 21.05.2012р. до 21.05.2017р. включно.

За змістом п. 5.1., 5.2. Договору розмір орендної плати складає 12696,28 грн. без ПДВ за перший місяць оренди з врахуванням індексу інфляції. Розмір орендної плати підлягає індексації на визначений індекс інфляції за відповідний період (місяць, рік). Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України. Орендна плата перераховується орендарем не пізніше 20 числа місяця за попередній місяць. Несплата орендної плати в повному обсязі протягом трьох місяців з дня закінчення строку платежу є підставою для дострокового розірвання договору оренди.

Рішенням господарського суду Львівської області від 06.06.2016р. у справі №914/3546/15 за позовом Управління комунальної власності ДЕП ЛМР до ТОВ «Краківський ринок» про стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 337972,01 грн., розірвання договору оренди нерухомого майна №Г-8283-12 від 21.05.2012р., зобовязання звільнити та повернути у 15-денний строк обєкт оренди шляхом передачі за актом приймання-передачі нежитлових приміщень, позов задоволено частково, розірвано Договір оренди нерухомого майна №Г-8283-12 від 21.05.2012р., укладений між ТОВ «Краківський ринок» та Управлінням комунальної власності ДЕП ЛМР, зобовязано ТОВ «Краківський ринок» звільнити та повернути Управлінню комунальної власності ДЕР ЛМР у 15-денний строк обєкт оренди, провадження у справі в частині стягнення з ТОВ «Краківський ринок» на користь Управління комунальної власності ДЕП ЛМР 337972,01 грн. боргу припинено, стягнуто з ТОВ «Краківський ринок» на користь Управління комунальної власності ДЕР ЛМР 6755,60 грн. судового збору. Зазначене рішення суду було залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 07.09.2016р. та постановою ВГС України від 24.11.2016р.

Як стверджує представник, незважаючи на розірвання Договору, відповідач не здійснив повного розрахунку по орендній платі та не повернув обєкт оренди у встановлений строк, а відтак до стягнення з останнього підлягає заборгованіта неустойка.

Встановивши наведені обставини справи, суд вважає позовні вимоги про стягнення боргу та неустойки такими, що підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 193 ГК України, положення якої є аналогічні до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно положень ст. 759 ЦК України, які кореспондуються з положеннями ст. 283 ГК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

В силу приписів ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом (ч. 3 ст. 760 ЦК України).

У відповідності до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Згідно п. 7.2. Договору, орендар взяв на себе зобовязання своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та долученого до неї розрахунку (довідки), позивачем заявлено до стягнення з відповідача 264220,41 грн. боргу, який виник внаслідок невиконання орендарем обовязку щодо внесення орендної плати (період 01.09.2015р. 01.09.2016р.).

Відповідач проти існування заборгованості за Договором не заперечує, однак не згідний з її розміром, оскільки позивачем в односторонньому порядку здійснювалося зарахування внесених орендних платежів в якості пені, а також не враховано ряд проплат згідно наступних платіжних доручень: №1950 від 29.01.2016р. на суму 27153,94 грн., №1954 від 01.02.2016р. на суму 60000,00 грн., №1956 від 05.02.2016р. на суму 90000,00 грн., №1958 від 09.02.2016р. на суму 12023,99 грн., №1959 від 09.02.2016р. на суму 20000,00 грн., №2001 від 29.02.2016р. на суму 2000,00 грн., №2105 від 19.05.2016р. на суму 32000,00 грн., №2161 від 23.06.2016р. на суму 32000,00 грн., №2213 від 29.07.2016р. на суму 5000,00 грн., №2252 від 29.08.2017р. на суму 1000,00 грн., що призвело до завищеного розміру боргу.

З наявного в матеріалах справи рішення господарського суду Львівської області від 06.06.2016р. у справі №914/3546/15 судом встановлено, що оплати, здійснені відповідачем на підставі платіжних доручень №1954 від 01.02.2016р. на суму 60000,00 грн., №1956 від 05.02.2016р. на суму 90000,00 грн., №1958 від 09.02.2016р. на суму 12023,99 грн. та №1959 від 09.02.2016р. на суму 20000,00 грн. були предметом дослідження у справі №914/3546/15, де судом враховано вказані проплати в якості сплати боргу за даним Договором за період: 01.03.2014р. 31.08.2015р. Як свідчить довідка про розмір боргу, акт звірки взаємних розрахунків, решта з вище перелічених платіжних доручень враховані позивачем в якості оплат за Договором у спірному періоді, а тому твердження відповідача про їх неврахування при розрахунку боргу є безпідставними.

З приводу посилань відповідача про нібито безпідставне зарахування орендодавцем внесених платежів повністю або частково на сплату пені, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1089 ЦК України, за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Загальні правила, види і стандарти розрахунків юридичних і фізичних осіб та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків визначені Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, яка затверджена постановою Національного банку України від 21.01.2004 року №22. Нормами зазначеної Інструкції встановлені вимоги щодо заповнення розрахункових документів, в тому числі, платіжних доручень.

Відповідно до п. 1.13 Інструкції платіжне доручення - це розрахунковий документ, що містить письмове доручення платника обслуговуючому банку про списання зі свого рахунку зазначеної суми коштів та її перерахування на рахунок отримувача. Вимоги до форми платіжного доручення зазначені у п. 3.1 Інструкції, відповідно до якої платіжне доручення повинно містити такі обов'язкові реквізити: назву документа; дату складання і номер; прізвище, ім'я, по батькові (за наявності), код платника та номер його рахунку; найменування та код банку платника; найменування/прізвище, ім'я, по батькові (за наявності), код отримувача та номер його рахунку; найменування та код банку отримувача; суму цифрами та словами; призначення платежу; підпис платника.

При цьому, п. 3.9. Інструкції встановлено, що реквізит «призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу». Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

Відповідно до пункту 2.29 Інструкції, платник має право в будь-який час до списання платежу з рахунку відкликати з банку, що його обслуговує, платіжні доручення в порядку, визначеному внутрішніми правилами цього банку. Платник може змінити реквізит «Призначення платежу» до списання коштів з його рахунку, оформивши нове платіжне доручення.

Згідно листа Національного банку України від 09.06.2011 №25-111/1438-7141 після списання коштів з рахунку платника, питання щодо уточнення інформації, зазначеної у реквізиті «Призначення платежу», вирішується між сторонами переказу без участі банку.

Таким чином, з наведеного вбачається, що право визначати призначення платежу належить виключно платнику, отримувач коштів не вправі самостійно визначати порядок зарахування коштів, якщо платником чітко визначено призначення платежу. Оскільки грошові кошти, які надходили від відповідача на підставі платіжних доручень №1950 від 29.01.2016р. на суму 27153,94 грн., №2001 від 29.02.2016р. на суму 2000,00 грн., №2161 від 23.06.2016р. на суму 32000,00 грн. містили чіткі призначення платежу (чітко було вказано що кошти сплачувалися за орендну плату, а також зазначалося, що ці кошти сплачувалися без урахування пені), такі повинні були зараховуватися позивачем виключно за орендну плату за Договором, а в разі переплати зараховуватися в якості погашення боргу з орендної плати за попередні періоди, за умови існування такого. Відповідно, зарахування позивачем грошових коштів на оплату пені у розмірі 5294,87 грн. з перерахованих 27153,94 грн. згідно платіжного доручення №1950 від 29.01.2016р., 2000,00 грн. з перерахованих 2000,00 грн. згідно платіжного доручення №2001 від 29.02.2016р. на суму 2000,00 грн., 12206,32 грн. з перерахованих 32000,00 грн. згідно платіжного доручення №2161 від 23.06.2016р. на суму 32000,00 грн., є безпідставним. Що стосується грошових коштів, перерахованих відповідачем згідно платіжного доручення №2105 від 19.05.2016р. на суму 32000,00 грн., то такі зараховані позивачем в якості орендної плати на зазначену в ньому суму 32000,00 грн.

Натомість, зарахування позивачем грошових кошті в якості пені в розмірі 2452,51 грн. (з грошових коштів, внесених на підставі платіжного доручення №2213 від 29.07.2016р. на суму 5000,00 грн.) та 1000,00 грн. (з грошових коштів, внесених на підставі платіжного доручення №2252 від 29.08.2017р. на суму 1000,00 грн.) відбулося цілком правомірно, у відповідності до приписів ст. 534 ЦК України, оскільки такі платіжні доручення не містили чітких призначень платежів, а лише вказівку про оплату за договором №Г-8283 від 21.05.2012р.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Нормами ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки у строки, встановлені п. 5.2. Договору орендна плата у повному обсязі сплачена відповідачем не була, така підлягає стягненню з нього в судовому порядку у розмірі: (264220,41 грн. (заявлений позивачем розмір боргу) - 5294,87 грн. - 2000,00 грн. - 12206,32 грн. (безпідставно зараховані кошти на оплату пені) = 244719,22 грн. В решті цих вимог суд відмовляє.

Частиною 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» встановлено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Чинність цього договору припиняється внаслідок, зокрема, дострокового розірвання за взаємною згодою сторін або за рішенням суду. Повернення орендодавцю обєкта оренди здійснюється після закінчення терміну дії договору або дострокового його припинення чи розірвання (положення п. 4.8., 9.1. Договору).

Судом встановлено, що на підставі рішення господарського суду Львівської області від 06.06.2016р. у справі №914/3546/15 Договір було розірвано у звязку з неналежним виконанням ТОВ «Краківський ринок» взятих на себе зобовязань. Вказане рішення суду набрало законної сили 07.09.2016р. у звязку з прийняттям Львівським апеляційним господарським судом постанови про залишення без змін рішення місцевого суду у справі №914/3546/15. Таким чином, дія Договору припинилася саме 07.09.2016р. внаслідок його розірвання в судовому порядку.

Згідно п. 9.3. Договору, обєкт оренди повинен бути переданий орендарем та прийнятий орендодавцем (чи за його дорученням балансоутримувачем) протягом 15 днів з моменту настання однієї із подій, вказаних в п. 9.1. цього договору.

Проте, незважаючи на розірвання Договору на підставі рішення господарського суду, обєкт оренди у строки, визначені п. 9.3. Договору повернутий відповідачем не був.

Відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

На думку позивача, за несвоєчасне повернення приміщення, відповідач зобовязаний сплатити на користь Управління комунальної власності 607349,50 грн. неустойки за період: 08.09.2015р. 30.06.2017р.

Проаналізувавши долучений до позовної заяви розрахунок (довідку) від 02.08.2017р. №4-2302-996, взявши до уваги те, що рішення у справі №914/3546/15 набрало законної сили 07.09.2016р., положення п. 9.3. Договору, яким передбачено повернення обєкта оренди протягом 15 днів з моменту розірвання Договору, суд прийшов до висновку, що неустойка за неповернення обєкту підлягає частковому стягненню з відповідача в розмірі 578454,81 грн. за період: 23.09.2016р. 30.06.2017р., в решті цих вимог суд відмовляє.

З огляду на викладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані та підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані, а тому підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Розглянувши клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду на 24 місяці, зясувавши думку позивача з приводу такого клопотання (який не заперечив проти його задоволення, але не більше як на 1 рік), суд взявши до уваги скрутне фінансове становище відповідача, підтверджене Звітом про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 9 місяців 2017р., Баланс (Звіт про фінансовий стан) на 30.09.2017р., прийшов до висновку, що клопотання про розстрочення виконання рішення підлягає частковому задоволенню, шляхом розстрочення виконання рішення на 1 рік, рівними частинами.

Судовий збір відповідно до положень ст. 49 ГПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 4-3, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду задоволити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краківський ринок» (79007, м. Львів, вул. Базарна, 11; ) на користь Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Галицька, 15; ) 244719,22 грн. боргу, 578454,81 грн. неустойки та 12347,97 грн. судового збору з розстроченням виконання рішення господарського суду Львівської області у справі № 914/1738/17 від 06.11.2017р. на 1 (один) рік, згідно наступного графіку:

- до 31.12.2017р. 69626,87 грн.

- до 31.01.2018р. 69626,83 грн.

- до 28.02.2018р. 69626,83 грн.

- до 31.03.2018р. 69626,83 грн.

- до 30.04.2018р. 69626,83 грн.

- до 31.05.2018р. 69626,83 грн.

- до 30.06.2018р. 69626,83 грн.

- до 31.07.2018р. 69626,83 грн.

- до 31.08.2018р. 69626,83 грн.

- до 30.09.2018р. 69626,83 грн.

- до 31.10.2018р. 69626,83 грн.

- до 30.11.2018р. 69626,83 грн.

4. В решті позовних вимог відмовити.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 116 ГПК України.

6. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 10.11.2017р.

Суддя Крупник Р.В.