РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2017Справа №910/16690/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "КИЇВЕНЕРГО"

до Підприємства з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Фалбі"

про стягнення 15 485, 42 грн.

Суддя Щербаков С.О.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Павлова О.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "КИЇВЕНЕРГО" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Підприємства з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Фалбі" (далі-відповідач) про стягнення 15 485, 42 грн. - боргу за комунальні послуги з централізованого опалення.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором № 80100 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб'єктам господарювання від 19.05.2015 в частині оплати наданих комунальних послуг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2017 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 19.10.2017 за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

У судовому засіданні 19.10.2017 представники сторін надали документи на виконання вимог ухвали суду від 02.10.2017.

Також, у судовому засіданні 19.10.2017 оголошено перерву до 16.11.2017.

У даному судовому засіданні представник відповідача частково заперечив проти задоволення позовних вимог та надав відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3 800, 00 грн. та зазначив, що за розрахунком відповідача заборгованості становить 11 685, 42 грн.

Представник позивача у судове засідання не з'явився.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 16.11.2017 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

22.10.2006 між ОСОБА_2 (далі - наймодавець) та Підприємством з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Фалбі" (далі - наймач) укладено договір найму (оренди), відповідно до якого наймодавець передає, а наймач приймає в платне тимчасове користування належне наймодавцю на праві власності нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 121, 20 кв.м., на першому поверсі.

На виконання умов договору найму (оренди) від 22.10.2006, наймодавець передав, а наймач прийняв в платне тимчасове користування нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 121, 20 кв.м., на першому поверсі, що сторонами складено та підписано акт прийому-передачі нежитлового приміщення.

19.05.2015 між Публічним акціонерним товариством "КИЇВЕНЕРГО" (далі - виконавець) та Підприємством з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Фалбі", яке є наймачем нежитлового приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 (далі - споживач) укладено договір № 80100 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб'єктам господарювання, умовами якого передбачено, що виконавець зобов'язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води згідно з діючими нормативами, а споживач зобов'язується своєчасно та у повному обсязі оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Опалювальна площа приміщення 113, 7 м2 (п. 3.1. договору).

Згідно п. 5 договору, тарифи на комунальні послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг. До встановлення і в разі відсутності тарифів на послуги з централізованого опалення застосовуються тарифи, встановлені в додатку 2, що є невід'ємною частиною цього договору.

Плата за надані послуги справляється згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630.

Згідно п. 13 договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. Система оплати послуг щомісяця. У разі застосування щомісячної систем оплати послуг платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Відповідно до п. 18 договору, споживач зобов'язаний зокрема, оплачувати послуги в установлений договором строк.

Даний договір укладається до 31.12.2015 і набирає чинності з 01.07.2014. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії жодною із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду (п. п. 32, 33 договору).

Оскільки суду не надано жодного доказу наявності повідомлення про припинення дії договору № 80100 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб'єктам господарювання від 19.05.2015, суд дійшов висновку, що договір автоматично пролонговувався та станом на день прийняття рішення у справі є чинним.

Додатком № 2 до договору, сторони погодили тарифи, на послуги з централізованого опалення, що застосовуються до встановлення та в разі відсутності тарифів, встановлених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг.

Як стверджує позивач, відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання за договором № 80100 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб'єктам господарювання від 19.05.2015 в частині оплати наданих комунальних послуг з централізованого опалення, внаслідок чого за період з 01.12.2014 по 01.05.2015 утворилась заборгованість за спожиті комунальні послуги з централізованого опалення, яка станом на 01.07.2017 становить 15 485, 42 грн., що підтверджується рахунком на оплату № 80100/06/2017/2 від 30.06.2017 на суму 15 485, 42 грн., а також вбачається з розрахунку боргу за комунальні послуги з централізованого опалення за період з 01.11.2014 по 01.07.2017, наданого позивачем.

22.08.2017 позивачем на адресу відповідача направлялась вимога № 21/1/6064 від 28.08.2017, в якій позивач просив відповідача погасити заборгованість, яка утворилась за договором № 80100 від 19.05.2015 у розмірі 15 485, 42 грн. за надані комунальні послуги з централізованого опалення, в додатках до якої додано рахунок на оплату № 80100/06/2017/2 від 30.06.2017 на суму 15 485, 42 грн., що підтверджується копією фіскального чеку від 22.08.2017 та отримана відповідачем 29.08.2017 згідно повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідач на вищезазначену вимогу відповіді не надав, заборгованість не погасив.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання за договором № 80100 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб'єктам господарювання від 19.05.2015 з оплати наданих комунальних послуг з централізованого опалення за період з 01.12.2014 по 01.05.2015, внаслідок чого станом на 01.07.2017 за Підприємством з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Фалбі" утворилась заборгованість за спожиті комунальні послуги з централізованого опалення у розмірі 15 485, 42 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 80100 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб'єктам господарювання від 19.05.2015 суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором поставки.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Так, згідно ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим у державних стандартах або технічних умовах.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначає Закон України "Про житлово-комунальні послуги".

Житлово-комунальними послугами, відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», є результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до статей 12, 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", житлово-комунальні послуги поділяються за: функціональним призначенням; порядком затвердження цін/тарифів.

Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);

3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);

4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до вимог статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" балансоутримувач - це власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом;

виконавець - це суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору;

виробник - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги;

споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Крім цього, відповідно до ст. ст. 1, 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про теплопостачання", теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Відповідно до п. п. 2, 6 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Послуги повинні відповідати з централізованого опалення - нормативній температурі повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу) за умови їх утеплення споживачами та вжиття власником (балансоутримувачем) будинку та/або виконавцем заходів до утеплення місць загального користування будинку.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за договором належним чином, надав передбачені договором комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води на суму 15 485, 42 грн., що підтверджується рахунком на оплату № 80100/06/2017/2 від 30.06.2017 на суму 15 485, 42 грн. (наявні у матеріалах справи).

Однак, відповідач оплати наданих у період з 01.12.2014 по 01.05.2015 комунальних послуг з централізованого опалення не провів, доказів зворотного суду не надав, внаслідок чого за Підприємством з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Фалбі" утворилась заборгованість за спожиті комунальні послуги з централізованого опалення у розмірі 15 485, 42 грн., що також вбачається з розрахунку боргу за комунальні послуги з централізованого опалення за період з 01.11.2014 по 01.07.2017, наданого позивачем.

При цьому, суд не приймає до уваги надане відповідачем платіжне доручення № 96 від 17.08.2017 у якості доказів сплати наданих комунальних послуг з централізованого опалення у розмірі 13 966, 00 грн., оскільки в призначенні платежу зазначено: оплата за теплову енергію згідно договору № 810335-01 від 01.10.2015 (рахунок № 810335-01/2017-5 від 31.05.2017) в т.ч. ПДВ 2 327, 67 грн., в той час як заборгованість у розмірі 15 485, 42 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача виникла на підставі договору № 80100 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб'єктам господарювання від 19.05.2015, відповідно рахунок на оплату № 80100/06/2017/2 від 30.06.2017.

Крім того, суд не приймає до уваги, твердження відповідача стосовно того що за розрахунком останнього заборгованість за спожиті комунальні послуги з централізованого опалення становить 11 685, 42 грн., за вирахуванням 3 800, 00 грн., які були сплачені відповідачем, оскільки з наявних у матеріалах справи доказів, зокрема розрахунку боргу за комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.11.2014 по 01.07.2017 вбачається, що позивачем при розрахунку заборгованості були враховані кошти сплачені відповідачем у розмірі 3 800, 00 грн., з урахуванням яких заборгованість складає 15 485, 42 грн. (19 285, 42 грн. - 3 800, 00 грн.).

Також суд не приймає до уваги наданий відповідачем акт звірки розрахунків, оскільки він не підписаний сторонами та є суто бухгалтерським документом, за яким бухгалтерії підприємств-учасників певних господарських операцій звіряють бухгалтерський облік цих операцій (у контексті визначення дебіторської або кредиторської заборгованості), а наявність чи відсутність будь-яких зобов'язань сторін підтверджується первинними документами: договором, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо.

Так, постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, відповідно до п 18, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно п. 13 договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. Система оплати послуг щомісяця. У разі застосування щомісячної систем оплати послуг платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Таким чином, відповідач відповідно до п. 13 договору № 80100 від 19.05.2015, зобов'язаний був не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, сплачувати вартість наданих комунальних послуг.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено умови договору № 80100 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб'єктам господарювання від 19.05.2015, та положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за спожиті комунальні послуги з централізованого опалення у розмірі 15 485, 42 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Київенерго" задовольнити.

2. Стягнути з Підприємства з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Фалбі" (03170, м. Київ, вул. Тулузи, буд. 3-Б, ідентифікаційний код - 21568905) на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, площа Івана Франка, буд. 5, ідентифікаційний код - 00131305) 15 485 (п'ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят п'ять) грн. 42 коп. - заборгованості за спожиті комунальні послуги з централізованого опалення та 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 21.11.2017

Суддя Щербаков С.О.