КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2017 р. Справа№ 910/313/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Гаврилюка О.М.

Майданевича А.Г.

за участю представників сторін:

від позивача : Голець Г.Л. - представник;

від відповідача: Саєнко Т.Г. - представник;

від третьої особи 1: не прибув;

від третьої особи 2: Кириченко В.Б. - представник;

від третьої особи 3: не прибув;

від третьої особи 4: не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу Департаменту регіонального розвитку та житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.08.2017 року

про відстрочку виконання рішення

у справі № 910/313/17 (суддя: Трофименко Т.Ю.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Департаменту регіонального розвитку та житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1) Димарська сільська рада Іванківського району Київської області;

2) Кабінет Міністрів України;

3) Міністерство енергетики та вугільної промисловості України;

4) Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області;

про стягнення 3 608 253,05 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Департаменту регіонального розвитку та житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації (далі -відповідач), за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Димарська сільська рада Іванківського району Київської області (далі - третя особа 1), Кабінет Міністрів України (далі - третя особа 2), Міністерство енергетики та вугільної промисловості України (далі - третя особа 3), Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області (далі - третя особа 4) про стягнення з відповідача 3 608 253,05 грн.

Господарський суд міста Києва частково задовольнив позов своїм рішенням від 08.06.2017 року. Стягнуто з Департаменту регіонального розвитку та житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" суму основного боргу у розмірі 1737757, 60 грн, 3% річних у розмірі 152125,01 грн та інфляційні втрати у розмірі 1664050,16 грн та судовий збір у розмірі 53041, 32 грн.

03.07.2017 року на виконання зазначеного рішення суду було видано наказ.

18.08.2017 року на адресу Господарського суду міста Києва від Департаменту регіонального розвитку та житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації надійшла заява про відстрочку виконання рішення суду до 01.09.2019 року.

Господарський суд міста Києва в задоволенні заяви Департаменту регіонального розвитку та житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2017 року у справі № 910/313/17 відмовив своєю ухвалою від 30.08.2017 року.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Департамент регіонального розвитку та житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу у даній справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва неповно з'ясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального права, зокрема оскаржувана ухвала була прийнята без участі представника відповідача.

Крім того, скаржник зауважив, що на даний час на рахунках відповідача відсутні кошти, на які можливо звернути стягнення.

Ухвалою Київського апеляційного Господарського суду від 02.10.2017 року апеляційну скаргу Департаменту регіонального розвитку та житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації було прийнято до провадження.

У судовому засіданні 02.10.2017 року представники скаржника та третьої особи 2 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити, ухвалу місцевого господарського суду скасувати.

Представник позивача у відзиві та судовому засіданні 02.10.2017 року заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а ухвалу місцевого господарського суду - без змін. Зазначивши, що суд першої інстанції прийняв правомірне та обґрунтовану ухвалу.

Представники третіх осіб 1, 3, 4 у судове засідання 13.11.2017 року не з'явились. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином, зокрема, надсиланням ухвали від 31.10.2017 року на відповідні адреси.

Пункт 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 встановлює, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

Згідно з п. 3.9.2. Постанови Пленуму, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарського суду Київської області від 30.08.2017 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Департаменту регіонального розвитку та житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації - без задоволення, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

За наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, господарський суд за власною ініціативою, за заявою сторони виконавчого провадження, за заявою виконавця, поданою на підставі заяви сторони виконавчого провадження, або за заявою державного виконавця, поданою з власної ініціативи, у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", суд, який видав виконавчий документ, може змінити спосіб та порядок виконання рішення, ухвали, постанови у порядку, передбаченому частиною першою цієї статті (ст. 121 Господарського процесуального кодексу України).

Вказаною нормою визначено процесуальну можливість вирішення питань, пов'язаних з проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим. Так, виконання рішення про стягнення коштів може бути неможливим через відсутність коштів на рахунках боржника.

Так, господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв'язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 43 вказаного Кодексу, і за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право, зокрема, відстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Відстрочка або розстрочка виконання рішення, ухвали, постанови, зміна способу та порядку їх виконання допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

До заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Згідно з пунктом 2 роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики застосування статті 121 Господарського процесуального кодексу України" від 12.09.1996 року № 02-5/333 підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Так, особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі, тобто тягар доказування покладається саме на особу, яка подала заяву про відстрочку виконання рішення. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до статей 32, 33 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом статті 32 Господарського процесуального кодексу України, наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору встановлюються на підставі доказів - фактичних даних.

Докази, у відповідності зі статтею 34 Господарського процесуального кодексу України, повинні відповідати, зокрема, вимогам належності та допустимості.

Судом встановлено, що в обґрунтування заяви боржник посилається, зокрема, на те, що на рахунках відповідача відсутні кошти, на які можливо звернути стягнення.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, заявником не було надано ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції належних та допустимих в розумінні ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України доказів, які підтверджують тяжкий фінансовий стан заявника.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд приймає до уваги, що згідно приписів статті 9 Конституції України, статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами міжнародних договорів, ратифікованих законами України.

Згідно з вимогами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У зв'язку з ратифікацією Конвенції, протоколів до неї та прийняттям Верховною Радою України Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" господарським судам у здійсненні судочинства зі справ, віднесених до їх підвідомчості, слід застосовувати судові рішення та ухвали Суду з будь-якої справи, що перебувала в його провадженні (абз. 3 п. 2 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 18.11.2003 року № 01-8/1427 "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини").

Згідно з відповідною практикою Європейського суду з прав людини, "державний орган або інша юридична особа не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням. У такому випадку не може прийняти аргумент Уряду, що визначає таку відсутність як "виняткові обставини" (див. § 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Півень проти України" від 29.06.2004 року).

При цьому, Європейський суд з прав людини допускає, що "затримки у виконанні рішення можуть бути обґрунтовані за окремих обставин, проте державні органи не можуть довільно посилатись на відсутність коштів як на вибачення за невиплату боргу за рішенням, а затримки не можуть бути такими, що зводять нанівець право, що захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції" (див. § 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бакай та інші проти України" від 09.11.2004 року).

Крім того, відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 Цивільного процесуального кодексу України і ст. 121 Господарського процесуального кодексу України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

З огляду на наведені приписи вбачається, що відстрочка виконання судового рішення можлива лише у виняткових випадках, при наявності доказів обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення суду.

Тобто, в будь-якому випадку відсутність коштів, тяжкий фінансовий стан боржника не є винятковими обставинами, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим та не є підставою для відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Департаментом регіонального розвитку та житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації в заяві не обґрунтовані та документально не підтверджені обставини з настанням яких поліпшиться його майновий стан, або обставини, які б ускладнювали виконання рішення або робили його неможливим, як і не обґрунтовано винятковість випадку, який є підставою для вчинення, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, процесуальних дій.

Враховуючи відсутність підстав, визначених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення заяви Департаменту регіонального розвитку та житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2017 року у справі № 910/313/17.

Щодо твердження скаржника, як на підставу для скасування оскаржуваної ухвали, що оскаржувана ухвала була прийнята без участі представника відповідача, колегія суддів відзначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, що підтверджується поштовим повідомленням №43322536 (наявне в матеріалах справи), проте не скористався наданим йому правом брати участь в судовому засіданні.

Крім того, Київський апеляційний господарський суд відзначає, що судом першої інстанції явка представників сторін обов'язковою не визнавалась.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що прийнята господарським судом ухвала відповідає ст. ст. 43, 86 Господарського процесуального кодексу України, вимогам щодо законності та обґрунтованості, підстав для скасування чи зміни ухвали, в тому числі, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається.

За таких обставин, ухвала Господарського суду Київської області від 30.08.2017 року у справі №910/313/17 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Департаменту регіонального розвитку та житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації - задоволенню не підлягає.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 -105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Департаменту регіонального розвитку та житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.08.2017 року у справі №910/313/17 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/313/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Гаврилюк

А.Г. Майданевич