ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2017 р.Справа № 922/2869/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Васильєвой Л.О.

розглянувши справу

за позовом Публічного АТ "Златобанк", м. Київ
до Публічного АТ "Каравай", м. Харків
про визнання кредитором
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, довіреність № 102 від 29.09.2017 року (повноваження перевірені секретарем господарського суду міста Києва);

відповідача - ОСОБА_2, довіреність б/н від 21.08.2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Публічне АТ "Златобанк", м. Київ звернулось до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить визнати його кредитором Публічного АТ "Каравай", м. Харків який забезпечено заставою майна з сумою вимог 142772965,20 грн., що виникли на підставі Кредитного договору №165/12-KLMV від 09.07.12р.

Ухвалою суду від 31.08.17р. за позовною заявою було порушено провадження по справі та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

28.09.17р. представник відповідача надав відзив на позовну заяву в якому проти позовних вимог заперечує в повному обсязі та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку з наступним.

Так, відповідач вказав, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкту нерухомого майна №95091804 від 19.08.2017р. (копія додається), власником нерухомого майна, що знаходиться за адресою Харківська область, м. Харків, площа Повстання, будинок 2-А загальна площа 85,7 кв.м. є ТОВ «СІСТЕМ БІЛДИНГ МЕНЕДЖМЕНТ» (). Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкту нерухомого майна №95092060 від 19.08.2017р. (копія додається), власником нерухомого майна, що знаходиться за адресою Харківська область, м. Харків, вулиця Польова, будинок 55 загальна площа 10 351,7 кв.м. є ТОВ «СІСТЕМ БІЛДИНГ МЕНЕДЖМЕНТ» ().

Також, у своєму відзиві відповідач зазначив, що рухоме майно взагалі не було обтяжено позивачем згідно з витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майн. Таким чином, відповідач вважає, що оскільки Боржник не є власником зазначеного майна, ПАТ «ЗЛАТОБАНК» не може бути визнаний заставним кредитором ПАТ «КАРАВАЙ.

30.10.17р. представник позивача електронною поштою надав письмові пояснення щодо відзиву відповідача на позовну заяву та вказує, що він суперечить обставинам справи. Даний відзив долучено судом до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 30.10.17р. за клопотанням представника позивача строк вирішення спору продовжено по 14.11.17р.

Від представника позивача надійшли письмові пояснення до відзиву на позовну заяву по справі (вх. №37138 від 10.11.2017 року).

Представник позивача в судовому засіданні 13.11.17р. підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 13.11.17р. проти позову заперечував, просив суд відмовити в його задоволенні.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

09 липня 2012 року між АТ «ЗЛАТОБАНК» та Приватним акціонерним товариством «ХЛІБЗАВОД «САЛТІВСЬКИЙ», (надалі також - ПАТ «ХЛІБЗАВОД «САЛТІВСЬКИЙ», Боржник) було укладено Кредитний договір № 165/12-KLMV (надалі також - «Кредитний договір»), копія Кредитного договору була додана до матеріалів справи.

Згідно п.1.1 Кредитного договору в порядку та на умовах, встановлених цим Кредитним Договором та чинним законодавством України, Кредитодавець надає Позичальнику Кредит, а Позичальник зобов'язується в повному обсязі повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші умови цього Кредитного договору.

На виконання п.1.1. Кредитного договору Позивач передав Боржнику грошові кошти у якості кредиту (копії виписок з рахунків заборгованості, меморіальних ордерів додані до матеріалів справи).

За пунктом п. 1.4.1. Кредитного договору Боржник зобов'язаний здійснювати погашення заборгованості згідно графіку зниження максимального ліміту.

Відповідно до п. 2.5. Кредитного договору Боржник самостійно сплачує (перераховує) Проценти на рахунок для оплати Боргових зобов'язань та Процентів.

Для забезпечення Кредитного договору між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 09.07.2012 р. за реєстровим № 987, за умовами якого в іпотеку Позивача Відповідач передав нежитлові будівлі літ. «А-2», площею 2622,4 кв.м., літ. «Б-1» площею 1055,5 кв.м., літ. «В-1» площею 43,5 кв.м., літ. «Г-1» площею 9,8 кв.м., загальною площею 3731,2 кв.м., розташовані за адресою: місто Харків, площа Повстання, будинок номер 2-А (два тире А) (надалі також - «Договір іпотеки 1».

Для забезпечення Кредитного договору № 165/12-KLMV від 09 липня 2012 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 09.07.2012 р. за реєстровим № 989, за умовами якого в іпотеку Банку Майновий поручитель передав нежитлові будівлі літ. «А-4», «В-1», «Д-1», «Е-1», «Ж-1», «3-1», «И-1», «М-2», «Р-1», «С-1», «Т-1», «У-1», «Ф-1», «Х-1», «4-1», «Ш» загальною площею 10351,7 кв.м., розташовані за адресою: місто Харків, вулиця Польова, будинок номер 55 (п'ятдесят п'ять) (надалі "Договір іпотеки 2").

Для забезпечення Кредитного договору № 165/12-KLMV від 09 липня 2012 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір застави № 165/12-KLMV/S-1 від 09.07.2012 р., за умовами якого в заставу Позивача Відповідач передав обладнання згідно переліку, яке знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Польова 55, (надалі "Договір застави").

Позивач свої зобов'язання щодо надання кредитних коштів за Кредитним договором виконав, надавши грошові кошти в повному обсязі, про що свідчать виписки з рахунків заборгованості та меморіальні ордери.

Відповідачем вимоги кредитного договору виконані не були, у зв'язку з чим АТ «ЗЛАТОБАНК» звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою в якій просить визнати його кредитором Публічного АТ "Каравай", м. Харків який забезпечено заставою майна з сумою вимог 142772965,20 грн., які виникли на підставі Кредитного договору №165/12-KLMV від 09.07.12р.

Надаючи правову кваліфікацію доказам які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобовязання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обовязків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт господарювання (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязків.

Господарські зобовязання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст.179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою.

Відповідно до ч. 1 ст. 609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Ухвалою Господарського суду Харківської області 01 грудня 2015 року по справі № 922/224/15 Приватне акціонерне товариство "Хлібзавод "Салтівський", (код 31340536, адреса: вул. Гв. Широнінців, 1, м. Харків, 61153) визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою Господарського суду Харківської області 09 березня 2017 року по справі № 922/224/15 ліквідовано юридичну особу - Приватне акціонерне товариство "Хлібзавод "Салтівський", (код 31340536, адреса: вул. Гв. Широнінців, 1, м. Харків, 61153).

Відповідно до ухвали суду від 09.03.17р. ПрАТ "Хлібзавод "Салтівський" (код 31340536) знято з обліку 21.03.2017 рок, про що внесено вдповідні відомості до Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 12.07.17р. ухвалу господарського суду Харківської області від 09.03.2017р. у справі №922/224/15 залишено без змін.

Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

У відповідності до положень ст. 28 Закону України «Про заставу» застава припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання; в разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави; в інших випадках припинення зобов'язань, установлених законом.

У відповідності до правової позиції, викладеній у Постанові Верховного суду України від 11 вересня 2013 року, вказано наступне.

Частина 3 ст. 6 ЦК України передбачає, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обовязковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що у разі ліквідації боржника сторони основного зобовязання право застави, що забезпечувало його виконання, також є припиненим. При цьому, ураховуючи імперативний характер норми п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України, зазначення в договорі застави інших умов, за яких право застави у разі припинення основного зобовязання залишається дійсним, слід вважати нікчемним.

Виходячи з однорідної юридичної природи поруки та застави як засобів забезпечення виконання зобовязань, а також того факту, що як порука, так і застава припиняються у разі припинення основного зобовязання відповідно до ч. 1 ст. 575, п. 1 ч. 1 ст. 593, ч. 1 ст. 609 ЦК України, ч. 1 ст. 17 Закону України від 5 червня 2003 р. № 898-IV «Про іпотеку», іпотека як вид застави припиняється в разі припинення основного зобовязання (кредитного договору).

Зважаючи на це, припинення юридичної особи у звязку з визнанням її банкрутом є підставою припинення іпотеки, оскільки зобовязання за кредитним договором припиняється.

Урегулювання сторонами договірних відносин на власний розсуд за наявності в законі імперативних приписів є протиправним (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 вересня 2013 р. у справі № 6-52цс13).

Ухвалою Господарського суду Харківської області 09 березня 2017 року по справі №922/224/15 вимоги кредиторів, що не задоволені за недостатністю майна, визнані погашеними, вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений строк або відхилені господарським судом, визнані погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнані такими, що не підлягають виконанню.

За таких умов зобов'язання за кредитним договором № 165/12-КLМV від 09 липня 2012 року ПрАТ "Хлібзавод "Салтівський", (код 31340536, адреса: вул. Гв. Широнінців, 1, Я м. Харків, 61153) перед ПАТ «Златобанк» є припиненими.

Таким чином Договір іпотеки, від 09.07.2012 р. за реєстровим №987, яким передано в іпотеку Публічним акціонерним товариством "Каравай", а саме, нерухоме майно: - нежитлові будівлі літ. "А-2", площею 2622,4 кв.м., літ. "Б-1" площею 1055,5 кв.м., літ. "В-1" площею 43,5 кв.м., літ. Т-1" площею 9,8 кв.м., загальною площею 3731,2 кв.м., розташовані за адресою: місто Харків, площа Повстання, будинок номер 2-А (два тире А); договор іпотеки, від 09.07.2012 р. за реєстровим № 989, яким передано в іпотеку Публічним акціонерним товариством "Каравай", а саме, на нерухоме майно: - нежитлові будівлі літ. "А- 4", " загальною площею 10351,7 кв.м., розташовані за адресою: місто Харків, вулиця Польова, будинок номер 55 (п'ятдесят п'ять); договір застави № 165/12-KLMV/S-1 від 09.07.2012 року, яким передано в заставу Публічним акціонерним товариством "Каравай", а саме рухоме майно у кількості 150 одиниць, які були укладені в якості забезпечення виконання зобов'язань ПрАТ "Хлібзавод "Салтівський", (код 31340536, адреса: вул. Гв. Широнінців, 1, м. Харків, 61153) за кредитним договором № 165/12-КLМV від 09 липня 2012 року є припиненими.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, у зв`язку з ліквідацією основного боржника за спірним кредитним договором та, як наслідок, припиненням договорів іпотеки, суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судові витрати у даній справі покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 509, 593, 598, 609, 612, Цивільного кодексу України; ст.ст. 173, 174, 179, 193, 197 Господарського кодексу України; ст. 17 Закону України "Про іпотеку"; ст. 28 Закону України "Про заставу"; ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 17.11.2017 р.

Суддя ОСОБА_4