ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року Справа № 921/696/16-г/11

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Данилової М.В.,
суддівАлєєвої І.В., Корсака В.А.
за участю представників:
позивачаОСОБА_4
відповідача, третіх осібне з'явились (про час та місце судового засідання повідомлений належно)

розглянувши матеріали касаційної скаргиТовариства з обмеженою відповідальністю "Кат Карго Лоджістікс Україна"
на постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 31.05.2017
у справі№921/696/16-г/11 Господарського суду Тернопільської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Кат Карго Лоджістікс Україна"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Роялті Логістик"
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача1.Товариство з обмеженою відповідальністю з ІІ "Цеппелін Україна ТОВ"; 2.Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа-підприємець ОСОБА_6
простягнення вартості втраченого вантажу в сумі 113628,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кат Карго Лоджістікс Україна" звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Роялті Логістик" про стягнення вартості втраченого вантажу в сумі 113628,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 13.12.2016 залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю з ІІ "Цеппелін Україна ТОВ" та фізичну особу-підприємця ОСОБА_6.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 03.02.2017 (суддя Сидорук А.М.) у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 31.05.2017 (головуючий суддя Данко Л.С., судді Галушко Н.А., Орищин Г.В.) рішення Господарського суду Тернопільської області від 03.02.2017 залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями, Товариство з обмеженою відповідальністю "Кат Карго Лоджістікс Україна" звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, а справу направити на новий розгляд до Господарського суду Тернопільської області.

Скаржник вважає, що рішення місцевого господарського суду та постанова апеляційної інстанції прийняті з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст. 4-3, 32, 33, 35, 41, 36, 38, ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, ч. 1 ст. 525, ч. 1 ст. 908, ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 307 та ч. 3 ст. 310 Господарського кодексу України, ст. 158 Статуту автомобільного транспорту № 401 від 27.06.1969, п. 15.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом України №363 від 14.10.1997.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.09.2017 справа повинна розглядатись у складі колегії суддів: головуючий суддя - Данилова М.В., судді Алєєва І.В., Корсак В.А.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 25.09.2017 касаційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 18.10.2017.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 18.10.2017 продовжено розгляд касаційної скарги, розгляд касаційної скарги відкладено на 08.11.2017.

Заслухавши доповідь судді - доповідача та присутнього у судовому засіданні 08.11.2017 представника позивача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити касаційну скаргу у справі з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.09.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кат Карго Лоджістікс Україна" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Роялті Логістик" (перевізник) було укладено Заявку-договір на перевезення вантажів № DD/КІ/FТ-27-09-2015.

З даної заявки вбачається, що дата та час завантаження товару - 26.09.2016 о 18 год. 00 хв. Київ, Чайка Антонова, 1А; адреса пункту розвантаження товару: Комсомольськ (Еристово), дата та час розвантаження 27.09.2016 об 11 год. 00 хв.; транспортний засіб державний: ДАФ НОМЕР_3; прізвище водія - ОСОБА_9, номер мобільного телефону.

Підписуючи дану Заявку-договір, перевізник погодився з наступними особливими умовами перевезення:

1. Нормативний простій під завантаженням та розвантаженням складає 12 годин.

2. Неустойка за запізнення під завантаження/розвантаження складає 100 грн. за кожну почату годину.

3. Неустойка за понаднормовий простій одного автомобіля складає 100 грн. за кожну годину простою.

4. Перевізник несе відповідальність за повну або часткову втрату, недостачу або пошкодження вантажу, що відбулося в проміжку часу між прийняттям вантажу для перевезення і його здачею вантажоодержувачу у розмірі вартості втраченого /знищеного/ або пошкодженого вантажу відповідно до вантажосупровідних документів та іншу відповідальність, передбачену законодавством.

26.09.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Роялті Логістик" (замовник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 (перевізник) було укладено Договір-заявку № 1012049 на виконання перевезення вантажу: З/частини, оливи та мастила, автошини, за маршрутом: м. Київ, с. Чайки - м. Комсомольськ.

Судами встановлено, що правовідносини між Товариством з обмеженою відповідальністю "Роялті Логістик" та суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 ґрунтується на Договорі № 101 від 14.03.2016, який за своїми основними та другорядними ознаками є договором транспортного експедитування, за яким Товариство з обмеженою відповідальністю "Роялті Логістик" виступає експедитором, що організовує виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу, а фізична особа-підприємець ОСОБА_6 - перевізником, що не суперечить приписам ст. 929 Цивільного кодексу України.

Як вбачається з товарно-транспортних накладних № 000114201 від 29.09.2016 (КR 01), № 000113961 від 26.09.2016 (КR 01), № 000113963 від 26.09.2016 (КR 01), автомобіль НОМЕР_1, водій ОСОБА_9, ВОВО774444, автомобільним перевізником є Товариство з обмеженою відповідальністю "Кат Карго Лоджістікс Україна", замовником є Товариство з обмеженою відповідальністю з ІІ "Цеппелін Україна ТОВ", вантажовідправником - Товариство з обмеженою відповідальністю з ІІ "Цеппелін Україна ТОВ", 03022, м. Київ, вул. Васильківська, 34, вантажоодержувачем - Товариство з обмеженою відповідальністю з ІІ "Цеппелін Україна ТОВ", Полтавська обл., Комсомольський район, село Колхозна Гора, Волошинська вул.,1; пункт навантаження: 08130, Києво-Святошинський р-н., с. Чайки, вул. Антонова, буд. 1-А, пункт розвантаження: Товариство з обмеженою відповідальністю з ІІ "Цеппелін Україна ТОВ", Полтавська обл., Комсомольський район, с. Кохозна Гора, Волошинська вул. 1, Територія "Еристівський ГОК" /V35W та V35N/, Кількість місць: п'ять (Автозапчастини: 43005, 43004, 43003, 43002, 643001), маса брутто, кг: шістсот шістдесят кг 0 гр., водій/експедитор ОСОБА_9, кількість місць: сім (автозапчастини: 3243137, 3260101, 3416311, 3416357, 3416372, 952353, 953737), документи з вантажем: 0921-s, маса брутто, кг: чотириста тридцять кг 600 гр., водій/експедитор ОСОБА_9, кількість місць: двадцять п'ять (автозапчастини: 3189049, 3260109, 3285718, 3285728, 3285842, 3285844, 3285846, 3285856, 3285865, 3285885, 3285906, 3285917, 3415671, 3415675, 3419364, 3419375, 3419326, 3419450, 3479037, 3479181, 953102, 953103, 953119, 953120, 954669), масою брутто: три тисячі сто дев'яносто один кг 600 гр., водій/експедитор ОСОБА_9, супровідні документи на вантаж 0921-s, номери пломб: 0178 (том І, а. с. 18,19, 20).

Як вбачається з пояснень Товариства з обмеженою відповідальністю "Кат Карго Лоджістікс Україна", 26.09.2016 вантаж був завантажений та наданий відповідачем автомобіль НОМЕР_2 був опломбований, номери пломби: №№ 0003744 - 0003178.

27.09.2016 автомобіль прибув на місце розвантаження без пломб, а частина вантажу була відсутня в кількості семи місць, а саме: 1-е місце № 3416311 із запчастинами CATERPILLAR (ТТН № 000113961); 2-а місця № 3260109 та № 3419464 із запчастинами CATERPILLAR (ТТН № 000113963); 4-и місця - автомобільні шини, придбані в ТОВ "Таєрс-Асістанс".

Вартість вантажу, який було втрачено, становить 113628,00 грн.

28.09.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю з ІІ "Цеппелін Україна ТОВ" на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кат Карго Лоджістікс Україна" направило Претензію про відшкодування збитків відповідно до рахунку-фактури від 28.09.2016 та рахунку-фактури № ТА-0011912 в сумі 113628,00 грн.

Платіжними дорученнями № 3888 від 30.09.3016, № 4431 від 02.11.2016, № 4818 від 30.11.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Кат Карго Лоджістікс Україна" сплатило на рахунок Товариство з обмеженою відповідальністю з ІІ "Цеппелін Україна ТОВ" 113628,00 грн.

06.10.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Кат Карго Лоджістікс Україна" направило на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Роялті Логістик" Вимогу за вих. № 361 про сплату (відшкодування) збитків (часткової втрати вантажу) в сумі 113628,00 грн.

У зв'язку з тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Роялті Логістик" не відшкодувало Товариству з обмеженою відповідальністю "Кат Карго Лоджістікс Україна" збитки, які були заподіяні частковою втратою вантажу в розмірі 113628,00 грн., останнє звернулось з позовом до господарського суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суди попередніх інстанцій виходили з того, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Кат Карго Лоджістікс Україна" належними доказами не було доведено наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками, вини, а отже і стягнення збитків у зв'язку із втратою вантажу на суму 113628,00 грн. є протиправним.

У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Кат Карго Лоджістікс Україна" про призначення судової експертизи місцевим господарським судом, з висновком якого погодився і суд апеляційної інстанції, було відмовлено у зв'язку з тим, що дане клопотання є безпідставним та таким, що призведе до затягування спору по суті.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає висновки попередніх інстанцій передчасними, зважаючи на таке.

Статтею 909 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату, що кореспондується із положеннями ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Згідно до ст. 308 Господарського кодексу України відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення.

За приписами ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як - то: - протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; - шкідливий результат такої поведінки (збитки);- причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; - вина правопорушника. За відсутності хоча б одного з визначених елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому, за приписами ст. 314 Господарського кодексу України, на яку як на підставу своїх вимог посилався позивач, перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

У транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника.

За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

Якщо внаслідок пошкодження вантажу його якість змінилася настільки, що він не може бути використаний за прямим призначенням, одержувач вантажу має право від нього відмовитися і вимагати відшкодування за його втрату.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що втрата, нестача і пошкодження вантажу є наслідком його незбереження під час перевезення, свідчить про неналежне виконання перевізником своїх обов'язків за договором перевезення та є підставою господарсько-правової відповідальності перевізника. Під втратою вантажу слід розуміти неможливість видачі вантажу одержувачеві протягом встановленого строку у зв'язку з його фізичною загибеллю, крадіжкою або знищенням. Нестача (часткова втрата) має місце тоді, коли перевізник видає одержувачеві вантаж у меншій кількості або меншої ваги, ніж його було прийнято від відправника за єдиним транспортним документом. Псування - це хімічні або біологічні зміни вантажу, а пошкодження - це механічні зміни (поломка, руйнування), що викликають зниження цінності вантажу внаслідок зменшення ефективності використання його за призначенням.

Загальною умовою відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування або пошкодження вантажу є вина, наявність якої припускається. Перевізник відповідає за збереження вантажу після прийняття його до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або його пошкодження сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало, а саме сталися не з його вини (презумпція вини перевізника).

Автомобільний перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу, псування або пошкодження вантажу, якщо він не доведе, що це сталося через обставини, яким він не міг запобігти і усунення яких від нього не залежало, зокрема внаслідок: а) вини вантажовідправника (вантажоодержувача); б) особливих природних властивостей вантажу, який перевозиться; в) дефектів тари або упаковки, які не могли бути виявлені по зовнішньому вигляду при прийманні вантажу до перевезення, або застосування тари, що не відповідає властивостям вантажу або встановленим стандартам, при відсутності слідів пошкодження тари у дорозі; г) здачі вантажу до перевезення без вказівки в товарно-транспортних документах на його особливі властивості, що вимагають особливих умов або застережних заходів для збереження вантажу при перевезенні або зберіганні; д) здачі до перевезення вантажу, вологість або температура якого перевищують встановлені норми. При визначенні кількості вантажу за допомогою зважування перевізник не несе матеріальної відповідальності у випадках розходження між масою вантажу, що зазначена у товарно-транспортних документах, і фактичною масою вантажу, якщо різниця маси не перевищує: а) відповідних нормативів природних втрат маси вантажу, визначених відповідно до чинного законодавства; б) технічних норм точності вагів.

Як вже зазначалось, 26.09.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кат Карго Лоджістікс Україна" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Роялті Логістик" (перевізник) було укладено Заявку-договір на перевезення вантажів № DD/КІ/FТ-27-09-2015.

У п. 4 Заявки-договору від 26.09.2016 на перевезення вантажів сторони передбачили, що перевізник несе відповідальність за повну або часткову втрату, недостачу або пошкодження вантажу, що відбулося в проміжку часу між прийняттям вантажу для перевезення і його здачею вантажоодержувачу у розмірі вартості втраченого /знищеного/ або пошкодженого вантажу відповідно до вантажосупровідних документів та іншу відповідальність, передбачену законодавством.

Спір у даній справі виник у зв'язку з тим, що частина вантажу, який було завантажено у автомобіль наданий Товариством з обмеженою відповідальністю "Роялті Логістик" та опломбований, був відсутній, а сам автомобіль на місце розвантаження прибув без пломб.

Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні визначають права, обов'язки і відповідальність власників автомобільного транспорту - Перевізників та вантажовідправників і вантажоодержувачів - Замовників.

Відповідно до п. 11.1. Правил, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна. Товарно-транспортна накладна може оформлюватись суб'єктом господарювання без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім'я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які надають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

З огляду на матеріали справи, про обставини втрати вантажу свідчать Товарно-транспортні накладні № 000114201, № 000113961, № 000113963, які надані позивачем та на яких стоїть відмітка про відсутність вантажу, а також надані Товариством з обмеженою відповідальністю з ІІ "Цеппелін Україна ТОВ": Службова записка комірника ТОВ з ІІ "Цеппелін Україна ТОВ" ОСОБА_10 про нестачу вантажних місць, складена 12.01.2017; Службова записка завідуючого складом ТОВ з ІІ "Цеппелін Україна ТОВ" ОСОБА_11 про нестачу вантажних місць, складена 12.01.2017; Акт №1 по ТТН 000113961 від 26.09.2016 (дата складання 27.09.2016) про відсутність одного вантажного місця, який підписано завідуючим складом ТОВ з ІІ "Цеппелін Україна ТОВ" ОСОБА_11 та комірником ОСОБА_10.); Акт № 2 по ТТН 000113963 від 26.09.2016 (дата складання 27.09.2016) про відсутність двох вантажних місць, який акт підписано завідуючим складом ТОВ з ІІ "Цеппелін Україна ТОВ" ОСОБА_11 та комірником ОСОБА_10; Акт № 3 по ТТН 000114201 від 26.09.2016 (дата складання 27.09.2016) про відсутність чотирьох вантажних місць, який підписано завідуючим складом ТОВ з ІІ "Цеппелін Україна ТОВ" ОСОБА_11 та комірником ОСОБА_10

Разом з тим, суди попередніх інстанцій вищевказаному належної правової оцінки не надали, а також не встановили правову природу спірних правовідносин, підстави їх виникнення та законодавство, яким такі відносини врегульовані, зокрема, щодо підстав звернення позивача, як вантажовідправника, з позовом до перевізника про стягнення збитків, у зв'язку з втратою вантажу, на підставі приписів ст. 22 Цивільного кодексу України та ст. 314 Господарського кодексу України.

Також суди не дослідили і наявність правових підстав для покладення на відповідача обов'язку відшкодування витрат позивача, які кваліфіковані останнім як збитки.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

За приписами процесуального законодавства, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного законодавства, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права та правильно витлумачив ці норми права.

Оскільки передбачені процесуальним законом межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення та постанова у справі підлягають скасуванню, а справа -направленню на новий розгляд до господарського суду Рівненської області.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, і в залежності від установлених обставин вирішити спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Керуючись статтями 43, 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кат Карго Лоджістікс Україна" задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 31.05.2017 у справі №921/696/16-г/11 та рішення Господарського суду Тернопільської області від 03.02.2017 скасувати. Справу передати на новий розгляд до Господарського суду Тернопільської області.

Головуючий суддя М.Данилова

Судді І.Алєєва

В.Корсак