ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2017р. Справа № 914/1900/17

Господарський суд Львівської області у складі судді Гоменюк З.П. розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства Львівобленерго, м.Львів

до відповідача ОСОБА_1 Техвоєнсервіс в особі Філії ОСОБА_1 Техвоєнсервіс Львівський автомобільний ремонтний завод, м.Львів

про стягнення 1312268,35 грн.

за участю представників:

від позивача ОСОБА_2 представник; ОСОБА_3 представник;

від відповідача ОСОБА_4 представник.

Права та обовязки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України розяснено, заяви про відвід судді не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Приватним акціонерним товариством Львівобленерго подано позов до ОСОБА_1 Техвоєнсервіс в особі Філії ОСОБА_1 Техвоєнсервіс Львівський автомобільний ремонтний завод про стягнення 1312268,35 грн. за перевищення договірної величини споживання електричної енергії.

Хід розгляду справи викладено в ухвалах суду та протоколах судового засідання.

Представники позивача позовні вимоги підтримали повністю, просили позов задоволити з підстав, що викладені у позовній заяві.

Представник проти позову не заперечив, відзив на позовну заяву не подав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд вважає за можливе розглянути справу відповідно до ст.75 ГПК України за наявними у ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши представників сторін, суд

встановив:

Частиною 4 ст.28 ГПК України встановлено, що відособлений підрозділ може здійснювати повноваження сторони, але від імені юридичної особи, якщо таке право йому надано установчими або іншими документами. В залежності від наявності чи відсутності таких повноважень у відособленого підрозділу визначається і територіальна підсудність справ господарському суду (ст.15 ГПК України).

Повноваження на здійснення Філією ОСОБА_1 Техвоєнсервіс Львівський автомобільний ремонтний завод представництва юридичної особи - ОСОБА_1 Техвоєнсервіс, в якості сторони в господарському суді, визначені п.6.1.8 Положення Філії ОСОБА_1 Техвоєнсервіс Львівський автомобільний ремонтний завод, затвердженого Наказом генерального директора ОСОБА_1 Техвоєнсервіс №120-АГД від 08.08.2006р.

Відтак, суд на підставі ч.2 та ч.4 ст.15 ГПК України приходить до висновку, що дана справа є підсудною господарському суду Львівської області (за місцезнаходженням уповноваженого відособленого підрозділу відповідача).

27.02.2007р. між Відкритим акціонерним товариством «Львівобленерго», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство Львівобленерго (постачальник), та ОСОБА_1 Техвоєнсервіс в особі Філії ОСОБА_1 Техвоєнсервіс Львівський автомобільний ремонтний завод (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії №60405 (далі по тексту договір), відповідно до умов якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю за зазначеною в додатку №9 Графік зняття показників засобів обліку електричної енергії, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Точка продажу електричної енергії: зазначена в додатку №6 Однолінійна схема.

Відповідно до умов п.2.1. договору під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобовязалися керуватись чинним законодавством України, зокрема Правилами користування електричною енергією (далі ПКЕЕ).

Згідно із п.2.2.2 Договору Постачальник зобов'язується постачати Споживачу електроенергію, як різновид товару, в обсягах визначених відповідно до розділу 5 та з урахуванням розділу 6 цього договору (додаток №1 «Обсяги споживання електричної енергії споживачу та субспоживачу»).

Пунктом 2.3.3 Договору передбачено, що споживач зобов'язується оплачувати Постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків №2 "Порядок розрахунків" та №9 "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії".

Згідно із Додатком №2 до Договору розрахунковим періодом вважається період з 27 числа попереднього місяця до 26 числа поточного місяця (включно) та прирівнюється до календарного.

Відповідно до п.4.2.2. договору передбачено, що за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, визначених згідно із вимогами розділу 5 цього договору, споживач сплачує постачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої та договірної величин. При цьому плата за перевищення договірної величини потужності стягується із споживачів з приєднаною потужністю 150 кВт і більше та середньомісячним споживанням 50000 кВт.год. і більше.

Пунктом 5.5 Договору передбачено, що звернення споживача щодо коригування протягом поточного розрахункового періоду договірних величин споживання електричної енергії розглядається відповідно до передбаченої ПКЕЕ процедури, а саме: при умові попередньої оплати додатково заявлених обсягів споживання електричної енергії, виконання споживачем своїх зобов'язань щодо оплати електричної енергії за договором про постачання електричної енергії та отримання постачальником заяви споживача не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення розрахункового періоду.

Як стверджує позивач, відповідачем було порушено вимоги щодо дотримання обсягів споживання електричної енергії.

Таким чином позивач звернувся до Господарського суду Львівської області та просить стягнути з відповідача 1312268, 35 грн. заборгованості за понаддоговірне споживання електроенергії.

Відповідач проти позову не заперечив, відзив на позовну заяву не подав.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, оцінивши зібрані докази, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити повністю з наступних підстав.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Згідно ст.275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії) регулюються Правилами користування електричною енергією затвердженими постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996р. № 28 Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.08.1996р. за № 417/1442 із змінами та доповненнями (далі по тексту ПКЕЕ).

Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами укладено договір про постачання електричної енергії, відповідно до умов якого позивач продає електричну енергію відповідачу для забезпечення потреб електроустановок відповідача з приєднаною потужністю за зазначеною в додатку №9 Графік зняття показників засобів обліку електричної енергії, а відповідач оплачує позивачу вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Точка продажу електричної енергії: зазначена в додатку №6 Однолінійна схема.

Пунктом 5.5 Договору передбачено, що звернення споживача щодо коригування протягом поточного розрахункового періоду договірної величини споживання електричної енергії розглядається відповідно до передбаченої ПКЕЕ процедури, а саме: при умові попередньої оплати додатково заявлених обсягів споживання електричної енергії, виконання споживачем своїх зобов'язань щодо оплати електричної енергії за договором про постачання електричної енергії та отримання постачальником заяви споживача не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення розрахункового періоду. Повідомлення про рівні відкоригованих договірних величин обсягу споживання електричної енергії є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до п.4.2.2. договору передбачено, що за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, визначених згідно із вимогами розділу 5 цього договору, споживач сплачує постачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої та договірної величин. При цьому плата за перевищення договірної величини потужності стягується із споживачів з приєднаною потужністю 150 кВт і більше та середньомісячним споживанням 50000 кВт.год. і більше.

З огляду на викладене, перевіривши розрахунок позовних вимог, суд дійшов висновку, що відповідачу було правомірно нараховано 1312268,35 грн. за понаддоговірне споживання електроенергії.

У відповідності із ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи вищенаведені норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, суд дійшов висновку стягнути з відповідача на користь позивача 1312268,35 грн. заборгованості за понаддоговірне споживання електроенергії.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За умовами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити повністю.

Відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як передбачено частиною шостою статті 84 ГПК України, в резолютивній частині рішення вказується про розподіл судових витрат між сторонами, про повернення судового збору з бюджету.

Суд вважає, що відповідно до вимог ст.49 ГПК України, судовий збір в розмірі 19684,03 грн. слід покласти на відповідача оскільки позов слід задоволити повністю.

Керуючись ст.ст. 4-3, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82, 83, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 Техвоєнсервіс в особі Філії ОСОБА_1 Техвоєнсервіс Львівський автомобільний ремонтний завод (79014, м.Львів, вул. Личаківська, 152, ідентифікаційний код 34540836) на користь Приватного акціонерного товариства Львівобленерго (79026, м.Львів, вул.Козельницька, 3, ідентифікацій ний код 00131,35 грн. заборгованості за понаддоговірне споживання електроенергії та 19684,03 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили, в порядку ст.116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

В судовому засіданні 13.11.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повне рішення складено 17.11.2017 р.

Суддя Гоменюк З.П.