КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2017 р. Справа№ 910/7179/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Алданової С.О.

Мартюк А.І.

секретар: Іванов О.О.

за участю представників

позивача: не з'явився;

відповідача: Супрун О.В.;

розглядаючи у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

на рішення Господарського суду міста Києва

від 26.06.2017

у справі №910/7179/17 (суддя Літвінова М.Є.)

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Публічного акціонерного товариства "БАНК КРЕДИТ

ДНІПРО"

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" (далі - відповідач) про зобов'язання відповідача вчинити певні дії, а саме: розблокувати поточні рахунки позивача НОМЕР_2 у національній валюті та валюті - долар США, відкриті відповідно до договору банківського обслуговування №706693-1-980ПК від 07.02.2017, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання за договором банківського обслуговування №706693-1-980ПК від 07.02.2017 в частині зупинення здійснення позивачем фінансових операцій по рахунках.

Відповідач проти позову заперечував, зазначаючи про необгрунтованість та непідтвердженість вимог позивача належними доказами. Зокрема, відповідач наголошував на наступному:

- 03.05.2017 від позивача надійшла заява вих.№03/05, згідно якої клієнт просив залишити без виконання заявку на купівлю валюти та гривневий еквівалент повернути на поточний рахунок НОМЕР_1. На цій підставі придбання валютних коштів на суму еквівалентну 1 603 966,80 грн. не відбулось, а гривневі кошти були знову зараховані на рахунок клієнта;

- кошти, внесені 24.04.2017, у розмірі 1 603 966,80 грн. на придбання валюти долар США, були списані банком, проте така операція не була здійснена внаслідок виконання заяви клієнта від 03.05.2017 вих.№03/05, а не внаслідок здійснення банком зупинення фінансових операцій відповідно до Закону;

- 26.04.2017 банком отримано рішення Державної служби фінансового моніторингу від 26.04.2017 №311-РЗ/2017, яким зупинено видаткові фінансові операції по спірному рахунку на строк 5 днів (з 26.04.2017 по 04.05.2017);

- 03.05.2017 банком отримано рішення Державної служби фінансового моніторингу від 03.05.2017 №320-РЗ/2017, яким продовжено на 26 робочих днів зупинення проведення видаткових фінансових операцій за рахунком НОМЕР_2 (з 04.05.2017 по 10.06.2017), що відкритий у відповідача та належить позивачу;

- ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.06.2017 у справі №757/31829/17-к накладено арешт на кошти у сумі 1 692 989,00 грн., які знаходяться на рахунку № НОМЕР_3 відкритого для позивача в установі відповідача в частині видатку коштів, за виключенням видаткових операцій щодо сплати заробітної плати та обов'язкових платежів до державного бюджету зі сплати податків, зборів (обов'язкових платежів) та з можливістю зарахування грошових коштів на рахунок. Окрім того, зобов'язано службових осіб та/або працівників відповідача негайно, після оголошення ухвали слідчого судді надати працівнику правоохоронного органу довідку про виконання зазначеної ухвали та про залишок коштів на вищевказаному рахунку при накладенні арешту.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.06.2017 у справі №910/7179/17 у позові було відмовлено повністю.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.06.2017 у справі №910/7179/17 та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що місцевим господарським судом було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального і процесуального права, що призвело до прийняття неправильного рішення по суті заявлених вимог у даній справі. Загалом доводи апеляційної скарги позивача ідентичні тим, які наводилися ним під час розгляду справи місцевим господарським судом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2017 апеляційну скаргу позивача було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у наступному складі: головуючий суддя - Зубець Л.П., судді: Алданова С.О., Мартюк А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.10.2017 (головуючий суддя - Зубець Л.П., судді: Алданова С.О., Мартюк А.І.) апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 02.11.2017.

02.11.2017 через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначав про необґрунтованість та безпідставність доводів скарги позивача, просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання 02.11.2017 з'явився лише представник відповідача. Позивач не з'явився, про поважність причин нез'явлення суд не повідомив, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надходило.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.11.2017, на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 16.11.2017.

В судовому засіданні 16.11.2017 представник відповідача заперечував проти апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив суд залишити скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - без змін як таке, що було ухвалено з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

В судове засідання 16.11.2017 позивач не з'явився, про поважність причин нез'явлення суд не повідомив, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надходило.

Оскільки явка сторін у судові засідання не була визнана судом обов'язковою, в також зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення представників сторін про місце, дату і час судового розгляду, колегія суддів визнала за можливе розглядати справу у відсутності представника позивача за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 16.11.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

07.02.2017 між позивачем, як клієнтом, та відповідачем, як банком, на підставі заяви про відкриття поточного рахунку було укладено Договір банківського обслуговування №706693-1-980ПК шляхом підписання заяви про приєднання до Універсального договору банківського обслуговування (том справи - 1, аркуші справи - 13-42).

07.02.2017 року між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 (клієнт) та Публічним акціонерним товариством "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" (банк) на підставі заяви про відкриття поточного рахунку, укладено Договір банківського обслуговування №706693-1-980ПК шляхом підписання заяви про приєднання до Універсального договору банківського обслуговування (далі - Універсальний договір / УДБО ЮО).

Підписавши заяву про приєднання до Універсального договору банківського обслуговування №706693-1-980ПК клієнт надав свою згоду на відкриття поточного рахунку та надання платіжних карток на умовах, викладених в заяві та в Універсальному договорі банківського обслуговування (УДБО ЮО), а також підтвердив, що перед підписанням заяви ознайомився з Тарифами банку та умовами УДБО ЮО, які знаходяться на сайті www.creditdnepr.com.ua та/або в установі банку та підтвердив згоду на ведення документообігу як шляхом власноручного підписання, так і шляхом накладення електронного цифрового підпису, отриманого в порядку передбаченому УДБО ЮО.

За умовами Універсального договору банківського обслуговування (п.п.2.1, 2.3) банк здійснює публічну пропозицію (оферту) для юридичних осіб (резидентів та нерезидентів України), фізичних осіб - підприємців та фізичних осіб, що провадять незалежну професійну діяльність у розумінні ст. ст. 633, 641, 644 Цивільного кодексу України, укласти УДБО ЮО (Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів - юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та осіб, що провадять незалежну професійну діяльність) на зазначених в ньому умовах. В рамках УДБО ЮО банк надає клієнту наступні види банківських послуг: відкриття, ведення поточного рахунку; здійснює випуск та обслуговування платіжних корпоративних карток; розрахункове обслуговування за допомогою системи "Клієнт-Банк"; розрахунково-касове обслуговування щодо зарахування заробітної плати та інших виплат на рахунки співробітників клієнта; обслуговування на МВР/МВРУ; використання електронних платіжних засобів у торговій і сервісній мережі; розміщення банківських депозитів; обслуговування кредитів від нерезидентів.

07.02.2017 відповідач відкрив позивачу для ведення господарської діяльності розрахунковий рахунок НОМЕР_2, валюта - українська гривня, долари США, євро.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначав про те, що 24.04.2017 за допомогою системи "Клієнт-Банк" він перерахував грошові кошти в сумі 1 603 966,80 грн. для купівлі іноземної валюти за контрактом UА 01/02/17 від 01.02.2017 згідно із заявою №1 від 24.04.2017 (том справи - 1, аркуш справи - 43). Грошові кошти були списані з рахунку позивача у повному обсязі, натомість іноземна валюта в порядку, визначеному п.3.12 УДБО ЮО, придбана не була.

28.04.2017 позивач за допомогою системи "Клієнт-Банк" надав відповідачу на виконання платіжний документ №17 на суму 200 000,00 грн. з призначенням платежу: «повернення помилково перерахованих коштів згідно рахунку №21 від 24.04.2017», який відповідач не прийняв, проставивши позначку "рахунок НОМЕР_3 неробочий".

Позивач звернувся до відповідача з листом від 28.04.2017, в якому просив повідомити про причини та термін блокування рахунку НОМЕР_2. При цьому позивач зазначив, що готовий надати усі необхідні первісні бухгалтерські документи, підтверджуючі реальність господарських операцій, за якими здійснювалися розрахунки по рахунку.

На думку позивача, у відповідача були відсутні підстави для блокування рахунків позивача у період з 25.04.2017 по 28.04.2017, оскільки відповідач не звернувся у встановлені Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" порядку і строки до уповноваженого органу з відповідним повідомленням, у зв'язку з чим відповідач зобов'язаний поновити проведення фінансових операцій позивача на третій робочий день з дня зупинення фінансової операції, тобто 27.04.2017.

Зважаючи на вищевикладене, позивач просив суд зобов'язати відповідача розблокувати поточні рахунки позивача НОМЕР_2 у національній валюті та валюті - долар США, відкриті відповідно до договору банківського обслуговування №706693-1-980ПК від 07.02.2017.

Місцевий господарський суд в позові відмовив, визнавши вимоги позивача нормативно необґрунтованими та документально непідтвердженими.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають фактичним обставинам справи, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

За договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд (ст. 1066 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі ст. 526 Цивільного кодексу України, де встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як уже зазначалося вище, вимоги позивача обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем укладеного між сторонами договору банківського обслуговування №706693-1-980ПК від 07.02.2017.

Згідно зі ст. ст. 1066-1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Банк не має права відмовити у відкритті рахунка, вчинення відповідних операцій за яким передбачено законом, установчими документами банку та наданою йому ліцензією, крім випадків, коли банк не має можливості прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається законом або банківськими правилами. У разі необґрунтованого ухилення банку від укладення договору банківського рахунка клієнт має право на захист відповідно до цього Кодексу. Банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків визначає Закон України «Про банки і банківську діяльність», відповідно до ст. 47 якого банк має право надавати банківські та інші фінансові послуги (крім послуг у сфері страхування), а також здійснювати іншу діяльність, визначену в цій статті. Банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг. До банківських послуг належать:

1) залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб;

2) відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах;

3) розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик.

Банківські послуги дозволяється надавати виключно банку. Центральний депозитарій цінних паперів має право провадити окремі банківські операції на підставі ліцензії на здійснення окремих банківських операцій, що видається у встановленому Національним банком України порядку. Банк має право надавати своїм клієнтам (крім банків) фінансові послуги, у тому числі шляхом укладення з юридичними особами (комерційними агентами) агентських договорів. Перелік фінансових послуг, що банк має право надавати своїм клієнтам (крім банків) шляхом укладення агентських договорів, встановлюється Національним банком України. Банк зобов'язаний повідомити Національний банк України про укладені ним агентські договори. Національний банк веде реєстр комерційних агентів банків та встановлює вимоги до них. Банк має право укладати агентський договір з юридичною особою, яка відповідає встановленим Національним банком України вимогам.

За умовами п.п.3.7.4.3 укладеного між сторонами Універсального договору банк зобов'язується виконувати розрахункові документи із зарахування грошових коштів на переказ/перерахування/списання грошових коштів з рахунку у строки, визначені чинним законодавством України та внутрішніми документами банку та цим УДБО ЮО.

Відповідно до ст. 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Згідно з п.п.3.7.2.10 Універсального договору банк має право відмовляти клієнту в проведенні операції, якщо банк має підозру, що операція є сумнівною та здійснюється з метою легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.

В п.п.11.2.8 Універсального договору передбачено, що банк зобов'язується зупинити видаткові операції за рахунками клієнта на підставі рішення Спеціально уповноваженого органу - центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, у порядку та випадках, передбачених законодавством України.

Закон України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" спрямований на захист прав та законних інтересів громадян, суспільства і держави, забезпечення національної безпеки шляхом визначення правового механізму протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, а також формування загальнодержавної багатоджерельної аналітичної бази даних для надання правоохоронним органам України та іноземних держав можливості виявляти, перевіряти і розслідувати злочини, пов'язані з відмиванням коштів та іншими незаконними фінансовими операціями.

В ч.1 ст. 17 названого Закону передбачено, що суб'єкт первинного фінансового моніторингу має право зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), яка (які) містить (містять) ознаки, передбачені статтями 15 та/або 16 цього Закону, та/або фінансові операції із зарахування чи списання коштів, що відбувається в результаті дій, які містять ознаки вчинення злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, та зобов'язаний зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), якщо її учасником або вигодоодержувачем за ними є особа, яку включено до переліку осіб, пов'язаних з провадженням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції (якщо види та умови застосування санкцій передбачають зупинення або заборону фінансових операцій), і в день зупинення повідомити спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку (такі) фінансову (фінансові) операцію (операції), її (їх) учасників та про залишок коштів на рахунку (рахунках) клієнта, відкритому (відкритих) суб'єктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), та у разі зарахування коштів на транзитні рахунки суб'єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється на два робочих дні з дня зупинення (включно).

Постановою Правління Національного банку України №417 від 26.06.2015 (із змінами та доповненнями) було затверджено Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, розроблене відповідно до Законів України "Про Національний банк України", "Про банки і банківську діяльність" (далі - Закон про банки), "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" (далі - Закон), з метою запобігання використанню банківської системи для легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення. Вимоги цього Положення поширюються на банки, відокремлені підрозділи банків, платіжні організації та членів/учасників платіжних систем, що є банками, філії іноземних банків (далі - банки).

Згідно з п.104 Положення про здійснення банками фінансового моніторингу банк відповідно до ч.1 ст. 17 Закону: має право зупинити здійснення фінансової(их) операції(ій), яка/які містить(ять) ознаки, передбачені статтями 15 та/або 16 Закону, та/або фінансові операції із зарахування чи списання коштів, що відбувається в результаті дій, які містять ознаки вчинення злочину, визначеного Кримінальним кодексом України; зобов'язаний зупинити здійснення фінансової(их) операції(ій), якщо її/їх учасником або вигодоодержувачем за ними є особа, яку включено до переліку осіб, пов'язаних із провадженням терористичної діяльності або стосовно яких застосовано міжнародні санкції (якщо види та умови застосування санкцій передбачають зупинення або заборону фінансових операцій). Зупинення фінансових операцій здійснюється на два робочих дні з дня зупинення (уключно).

Банк у випадках, передбачених Законом, Законом про банки та цим Положенням, зокрема, зобов'язаний здійснити ідентифікацію, верифікацію клієнта, у тому числі встановити дані про фізичних осіб, що дають змогу встановити кінцевого бенефіціарного власника (контролера) юридичної особи - клієнта банку, представників клієнта, осіб, від імені або за дорученням яких проводиться фінансова операція (щодо клієнтів, зазначених у пункті 58 розділу V цього Положення, - з урахуванням особливостей, визначених у пункті 59 розділу V цього Положення) (п.п.1 п.64 Положення про здійснення банками фінансового моніторингу).

Відповідно до п.п.3.12.5.1 - 3.12.5.3 Універсального договору клієнт до 10:00 години дня, що передує дню придбання валютних коштів, надає банку заяву встановленої форми і документи, передбачені нормативно-правовими актами НБУ з питань торгівлі іноземною валютою, якщо інше не встановлено вимогами Національного банку України або іншими законодавчими документами. Клієнт до 10:00 години для придбання валютних коштів, перераховує еквівалент валютних коштів у гривні на рахунок, вказаний банком. Банк перераховує суму куплених валютних коштів на поточний рахунок клієнта не пізніше ніж за 2 робочих дні з моменту купівлі валюти.

Постановою Правління Національного банку України від 10.08.2005 №281 «Про затвердження нормативно-правових актів Національного банку України», серед іншого, було затверджено Положення про порядок та умови торгівлі іноземною валютою, яким встановлено порядок та умови торгівлі іноземною валютою на міжбанківському валютному ринку України та на міжнародних валютних ринках.

Відповідно до п.2 Глави 1 Розділу 4 названого Положення заява про купівлю іноземної валюти або банківських металів приймається уповноваженим банком до виконання протягом 30 днів, починаючи з дня її оформлення, заява про продаж іноземної валюти (вільний продаж) або банківських металів - протягом 30 днів (день оформлення не враховується).

Як було з'ясовано судом, позивач здійснив заяву про купівлю іноземної валюти 24.04.2017. Однак, ще до того, як відповідачем було виконано вказану заяву на купівлю валюти, від позивача надійшла заява вих.№03/05 від 03.05.2017 (том справи - 1, аркуш справи - 69), в якій він просив залишити без виконання заявку на купівлю валюти та гривневий еквівалент повернути на поточний рахунок № 9301.

Тобто, придбання валютних коштів на суму, еквівалентну 1 603 966,80 грн. не відбулось, а грошові кошти у гривні були знову зараховані на рахунок позивача, як клієнта.

Наведені обставини свідчать про те, що кошти у розмірі 1 603 966,80 грн., внесені 24.04.2017 на купівлю валюти (долар США), були списані відповідачем, але така операція не була здійснена саме внаслідок виконання заяви позивача вих.№03/05від 03.05.2017, а не у зв'язку зі здійсненням банком зупинення фінансових операцій.

В ст. 9 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» передбачено, що суб'єкт первинного фінансового моніторингу відповідно до законодавства зобов'язаний на підставі поданих клієнтом (представником клієнта) офіційних документів або засвідчених в установленому порядку їх копій (якщо інше не передбачено цим Законом) здійснювати ідентифікацію та верифікацію клієнта (представника клієнта). Суб'єкт первинного фінансового моніторингу в процесі обслуговування клієнта зобов'язаний уточнювати інформацію про клієнта в порядку, встановленому суб'єктом державного фінансового моніторингу, який відповідно до цього Закону виконує функції державного регулювання та нагляду за відповідним суб'єктом первинного фінансового моніторингу. Ідентифікація та верифікація клієнта здійснюється у разі: встановлення ділових відносин (за винятком ділових відносин, встановлених на підставі договорів страхування за видами страхування іншими, ніж страхування життя, за якими клієнтом є фізична особа та загальний страховий платіж не перевищує 5000 гривень або його сума еквівалентна зазначеній сумі, у тому числі в іноземній валюті; ділових відносин, які виникають на підставі договорів про участь в лотереї за умови, що розмір ставки гравця не перевищує 5000 гривень; проведення платіжною організацією, учасником чи членом платіжної системи, банком, філією іноземного банку фінансових операцій, що здійснюються без відкриття рахунка, на суму, що є меншою ніж 150 000 гривень, або сума якого еквівалентна зазначеній сумі, у тому числі в іноземній валюті, банківських металах, інших активах, одиницях вартості); виникнення підозри; проведення фінансової операції, що підлягає фінансовому моніторингу; проведення переказів (у тому числі міжнародних) фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, що здійснюється без відкриття рахунка, на суму, що дорівнює чи перевищує 15000 гривень, або суму, еквівалентну зазначеній сумі, у тому числі в іноземній валюті, банківських металах, інших активах, одиницях вартості, але є меншою за суму, передбачену частиною першою статті 15 цього Закону; проведення разової фінансової операції без встановлення ділових відносин з клієнтами на суму, що дорівнює чи перевищує 150 000 гривень, або суму, еквівалентну зазначеній сумі, у тому числі в іноземній валюті, банківських металах, інших активах.

Згідно з п.32 ст. 1 вищевказаного Закону підозрою є припущення, що ґрунтується на результатах аналізу наявної інформації та може свідчити про те, що фінансова операція або її учасники, їх діяльність чи джерела походження активів пов'язані із легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи пов'язані із вчиненням іншого суспільно небезпечного діяння, яке визначене Кримінальним кодексом України як злочин або за яке передбачені міжнародні санкції.

Відповідач в своїх поясненнях зазначав про те, що 25.04.2017 він отримав заяву ТОВ «Суффле Агро Україна» б/н від 25.04.2017 про зупинення фінансових операції відповідно до ст.17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (том справи - 1, аркуш справи - 68), в якій відповідач повідомлявся про незаконне списання коштів з рахунку ТОВ «Україна 2001» на банківський рахунок позивача НОМЕР_2, відкритий у відповідача. У зв'язку з чим ТОВ «Суффле Агро Україна» вважає, що такі дії підпадають під дію ст. ст. 15-17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та просило зупинити будь-які фінансові, видаткові операції по вищевказаному рахунку позивача у сумі 1 692 989,86 грн.

Відповідач звернувся до позивача з листом вих.№49/6-438 від 28.04.2017, в якому просив надати додаткові документи щодо здійснення операції позивачем (том справи - 1, аркуш справи - 49).

Позивач надав витребувані відповідачем документи листом вих.№28/04-02 від 28.04.2017р. (том справи - 1, аркуш справи - 50).

Вказані обставини не заперечувалися сторонами у справі.

В ч.ч.3, 4 ст. 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» передбачено, що спеціально уповноважений орган у разі виникнення підозр може прийняти рішення про зупинення видаткових фінансових операцій на строк до п'яти робочих днів, про що зобов'язаний негайно повідомити суб'єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. У такому разі суб'єкт первинного фінансового моніторингу зобов'язаний в день отримання, але не пізніше 11 години наступного робочого дня після отримання відповідного рішення повідомити спеціально уповноваженому органу про залишок коштів на рахунку клієнта, фінансові операції (кошти) за яким були зупинені, та у разі зупинення фінансових операцій на транзитних рахунках суб'єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум. У разі зупинення видаткових фінансових операцій відповідно до частини третьої цієї статті Закону прибуткові фінансові операції не зупиняються. При цьому суб'єкт первинного фінансового моніторингу в день проведення, але не пізніше 11 години наступного робочого дня з дня здійснення прибуткової операції зобов'язаний повідомити про здійснення прибуткових фінансових операцій та/або спробу здійснення видаткових фінансових операцій спеціально уповноваженому органу.

Згідно з п.114 Положення про здійснення банками фінансового моніторингу у разі прийняття спеціально уповноваженим органом рішення про зупинення видаткових фінансових операцій за рахунками клієнтів (осіб) на строк до п'яти робочих днів та отримання банком відповідного файла-рішення / рішення на паперовому носії банк повинен негайно в день надходження рішення про зупинення видаткових фінансових операцій за рахунками клієнтів (осіб) зупинити такі видаткові фінансові операції. Якщо файл-рішення / рішення на паперовому носії надійшов(ло) до банку після закінчення робочого дня, то днем надходження файла-рішення / рішення до банку є наступний робочий день банку.

Відповідач отримав рішення Державної служби фінансового моніторингу вих.№311-РЗ/2017 від 26.04.2017 (том справи - 1, аркуш справи - 65), яким було зупинено видаткові фінансові операції по спірному рахунку позивача на строк 5 днів, тобто з 26.04.2017 по 04.05.2017 включно.

Відповідно до названого рішення здійснення видаткових операції по рахунку позивача було зупинено відповідачем до 04.05.2017.

Згідно з ч.5 ст. 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» у разі прийняття рішення відповідно до частин другої і третьої цієї статті спеціально уповноважений орган протягом строку подальшого зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) або зупинення видаткових фінансових операцій проводить аналітичну роботу, збирає необхідну додаткову інформацію, обробляє, перевіряє, аналізує її та у разі, якщо за результатами перевірки є мотивовані підозри, - спеціально уповноважений орган приймає рішення про продовження зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) (видаткових фінансових операцій), готує і подає відповідний узагальнений матеріал або додатковий узагальнений матеріал правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, та в день прийняття такого рішення інформує відповідного суб'єкта первинного фінансового моніторингу про дату закінчення строку зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції). Строк зупинення відповідних фінансових (фінансової) операцій (операції) продовжується спеціально уповноваженим органом з наступного робочого дня після подання відповідного узагальненого матеріалу або додаткового узагальненого матеріалу за умови, що загальний строк такого зупинення не перевищуватиме 30 робочих днів.

Відповідач отримав рішення Державної служби фінансового моніторингу вих.№320-РЗ/2017 від 03.05.2017 про продовження зупинення видаткових фінансових операцій по рахунку позивача на строк 26 днів (том справи - 1, аркуш справи - 66), у зв'язку з чим відповідач зупинив здійснення операцій з 04.05.2017 по 10.06.2017.

Відповідач повідомив позивача клієнту про зупинення здійснення видаткових операцій по рахунку, надіславши листи вих.№49/6-438 від 28.04.2017 та вих.№7-1546 від 10.05.2017.

Наведені обставини справи свідчать про те, що видаткові операції по рахунку позивача були зупинені позивачем 26.04.2017, а не 25.04.2017. До того ж, таке зупинення відбулось на підставі рішення спеціально уповноваженого органу відповідно до вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».

На даний час, до відповідача не надходило жодного документу, яким би були скасовані рішення Державної служби фінансового моніторингу, про які зазначалося вище, а відтак у відповідача відсутні підстави для поновлення видаткових операцій по рахунку позивача і дії відповідача відповідають вимогам законодавства.

Також в процесі судового розгляду було встановлено, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.06.2017 у справі №757/31829/17-к накладено арешт на кошти у сумі 1 692 989,00 грн., які знаходяться на рахунку НОМЕР_2 відкритого для Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 у Публічному акціонерному товаристві "Банк Кредит Дніпро" в частині видатку коштів, за виключенням видаткових операцій щодо сплати заробітної плати та обов'язкових платежів до державного бюджету зі сплати податків, зборів (обов'язкових платежів) та з можливістю зарахування грошових коштів на рахунок. Зобов'язано службових осіб та/або працівників ПАТ "Банк Кредит Дніпро" негайно, після оголошення ухвали слідчого судді надати працівнику правоохоронного органу довідку про виконання зазначеної ухвали та про залишок коштів на вищевказаному рахунку при накладенні арешту (том справи - 1, аркуш справи - 93-94).

Наведені обставини свідчать про те, що право позивача, як клієнта, розпоряджатися рахунком НОМЕР_2, відкритим у відповідача, було обмежено рішенням суду.

Зважаючи на наявні у справі пояснення сторін, а також докази, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність доказів порушення відповідачем умов укладеного з позивачем Універсального договору, що в свою чергу свідчить про необґрунтованість та непідтвердженість позовних вимог, у зв'язку з чим правові підстави для задоволення позову відсутні.

В ст. 4-2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Дана норма кореспондується зі ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

З вищенаведеного слідує, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки. Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами, в тому числі подавати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.

Згідно зі ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Однак позивачем не надано ані місцевому господарському суду, ані суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності заявлених ним вимог та спростування висновків місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

За результатами перегляду справи апеляційний суд дійшов висновку про те, що рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а також з повним і всебічним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, тоді як доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи, у зв'язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Враховуючи відмову в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на позивача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 4-2, 4-3, 32-34, 43, 49, 75, 77, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на рішення Господарського суду міста Києва від 26.06.2017 у справі №910/7179/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.06.2017 у справі №910/7179/17 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/7179/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді С.О. Алданова

А.І. Мартюк