ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2017 р.Справа № 922/3018/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Кучко А.В.

розглянувши справу

за позовом Дочірнього підприємства "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "ОСОБА_1 дороги України", м. Суми в особі філії "Климентівська ДЕД" Дочірнього підприємства "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "ОСОБА_1 дороги України", м. Охтирка, Сумська область.
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Механізований будівельний центр", м. Харків
про стягнення 150 236, 21 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_2, довіреність №1707 від 17.07.2017;

відповідача - ОСОБА_3, довіреність б/н від 09.08.2017.

ВСТАНОВИВ:

Дочірнье підприємство "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "ОСОБА_1 дороги України" в особі філії "Климентівська дорожньо-експуатаційна дільниця" Дочірнього підприємства "Сумський Облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "ОСОБА_1 дороги України" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Механізований будівельний центр" заборгованості в сумі 150 236,21 грн., з яких: 116 783,59 грн. - сума основного боргу, 21 480,59 грн. - пені; 2 437,93 грн. - 3% річних, 9 534,10 грн. - інфляційних втрат. Судовий збір просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №26-п від 22.12.2016 щодо оплати вартості поставленого товару за видатковими накладними № РН0000144 від 22.12.2016 та № РН-0000145 від 22.12.2016.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14 вересня 2017 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 25 вересня 2017 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25 вересня 2017 року розгляд справи відкладено на 09 жовтня.

В судовому засіданні оголошувалось перерва з 09.10.2017 до 23.10.2017.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23 жовтня 2017 року розгляд справи відкладено на 13 листопада.

Представник позивача 13 листопада 2017 року підтримав позов та просив суд його задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача відзив на позов не надав, в судовому засіданні 13 листопада 2017 року позовні виги визнав в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, суд встановив наступне.

22.12.2016 між філією "Климентівська дорожньо-експлуатаційна дільниця" Дочірнього підприємства "Сумський облавтодор" ПАТ ДАК "ОСОБА_1 дороги України" (надалі - Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Механізований будівельний центр" (надалі - Покупець) було укладено договір поставки №26-п (надалі - Договір), відповідно до умов якого Постачальник зобов'язується у порядку та на умовах, визначених Договором передати Покупцю належні йому матеріали за його заявкою протипожежний матеріал за ціною 97319,66 грн. без ПДВ, разом з ПДВ 20% 116783,59 грн. (п.1.1. Договору).

Відповідно до п.1.2. Договору Покупець зобов'язується у порядку та на умовах, визначених Договором прийняти і оплатити дані матеріали.

Згідно з п.2.1. Договору ціна Договору (вартість матеріалів) складає 116783,59 грн., в тому числі ПДВ 20% 19463,93 грн.

Матеріали вважаються прийнятими за кількістю згідно з зазначеною у видатковій накладній. Датою передачі вважається дата одержання Покупцем матеріалів (п.3.2., п.3.3. Договору).

Відповідно до п.3.4 Договору розрахунок за матеріали здійснюється на умовах повної попередньої оплати згідно з рахунком-фактурою, але у будь-якому разі не пізніше 5 днів з дати передачі матеріалу згідно видаткової накладної.

Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 31 грудня 2016 року, але у будь-якому випадку до повного виконання Сторона своїх зобов'язань за ним (п.5.1. Договору).

Так, 22 грудня 2016 року згідно видаткової накладної №РН-0000144 позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 59 178,91 грн. (разом з ПДВ); та згідно видаткової накладної № РН-0000145 - на загальну суму 57 604,68 грн. (разом з ПДВ), а всього загальна сума переданого позивачем товару складає 116 783,59 грн.

Відповідач прийняв відповідний товар через - ОСОБА_4 на підставі довіреностей №377, 378 від 22.12.2016 (а.с. 22,23).

За таких обставин, відповідач мав розрахуватися з позивачем за поставлений товар пізніше 27 грудня 2016 року.

Але відповідач не здійснив оплати за отриманий від позивача товар, у зв"язку з чим останній був змушений звернутися до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 2 ст.712 Цивільного кодексу України встановлює, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст.662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з нормами ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Таким чином, на підставі встановлених судом обставин, приймаючи до уваги визнання відповідачем наявності заборгованості перед позивачем, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача основної заборгованості в розмірі 116 783,59 грн. законними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення 21 480,59 грн. - пені, суд виходить з наступного.

В силу статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

В силу ст.216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно ч.2 ст.4 ГК України особливості регулювання майнових відносин суб'єктів господарювання визначаються цим Кодексом (Господарським).

Частиною 4 ст.231 ГК України передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з п.4.6. Договору за несвоєчасне проведення розрахунків за придбані матеріали Постачальник залишає за собою право стягнути з Покупця пеню у вигляді подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців. Проте законом або договором можуть бути передбачені інші умови нарахування.

У п. 1.12. Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17.12.2013 р. за № 14 господарським судам роз`яснено, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Здійснивши перерахунок пені, не виходячи за межи вказаного позивачем періоду, суд вважає невірними здійснені позивачем нарахування пені в розмірі 21 480,59 грн., а до стягнення підлягає пеня в розмірі 21 477,56 грн. В решті стягнення слід відмовити.

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих з 27.12.12.2016 по 06. 09. 2017, суд виходить з наступного.

Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи порушення відповідачем свого грошового зобов'язання за договором поставки №26-п від 22.12.2016, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 3% річних в сумі 2 437,93 грн., а також інфляційних втрат в сумі 9 534,10 грн., а відтак позов в цій частині також підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 49 Господарського процесуального кодексу України та покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 2 253,49 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 254, 258, 261, 267, 526, 611, 612, 623-629, 631, 662, 712 Цивільного кодексу України; ч. 1 ст. 174, ст. 193, ст. 232 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 47-49, 54, 65, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Механізований будівельний центр" (61125, м. Харків, вул. Примакова, 46, ) на користь Дочірнього підприємства "СУМСЬКИЙ ОБЛАВТОДОР" Відкритого акціонерного товариства "ДЕРЖАВНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "ОСОБА_1 УКРАЇНИ" в особі філії "КЛИМЕНТІВСЬКА ДОРОЖНЬО - ЕКСПЛУАТАЦІЙНА ДІЛЬНИЦЯ" Дочірнього підприємства "СУМСЬКИЙ ОБЛАВТОДОР" Відкритого акціонерного товариства "ДЕРЖАВНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "ОСОБА_1 УКРАЇНИ" (40002, Сумська область, місто Суми, ВУЛИЦЯ РОМЕНСЬКА, будинок 79/2, ідентифікаційний код 31931024) 116 783,59 грн.- суми основної заборгованості; 21 477,56 грн.- пені; 2 437,93 грн. - 3% річних, 9 534,10 грн. - інфляційних втрат, та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 253,49 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті стягнення пені відмовити.

Повне рішення складено 17.11.2017 р.

Суддя ОСОБА_5