КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2017 р. Справа№ 910/17085/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Майданевича А.Г.

Отрюха Б.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Андрейко О.О. - представник

від відповідача: не з"явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Подільський цемент"

на ухвалу

Господарського суду м. Києва

від 06.10.2017р.

у справі № 910/17085/17 ( суддя С.О. Щербаков)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Подільський цемент"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 1 025 537, 60 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 06.10.2017 р. № 910/17085/17 позивачу повернуто без розгляду позовну заяву та додані до неї матеріали на підставі п. 6 ч.1 ст.63 ГПК України.

Позивач, не погоджуючись з прийнятою ухвалою, звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, оскільки вважає, що вона винесена судом з порушенням норм процесуального права та направити позовні матеріали до суду першої інстанції для розгляду по суті.

В судове засідання представник відповідача не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомлено.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України (пункту 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18).

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку представника позивача, враховуючи строки розгляду справи, колегія приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника відповідача, оскільки він не скористався своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України та виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обов'язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вислухавши пояснення представника позивача, колегія встановила наступне.

Публічне акціонерне товариство "Подільський цемент" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 1 025 537, 60 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 06.10.2017 позовна заява була повернута позивачу без розгляду на підставі п.6 ч.1 ст. 63 ГПК України з тих підстав, що копія позовної заяви, направленої на адресу відповідача відповідно до опису вкладення має № 2031 від 29.09.2017, а до суду позивачем подано позовну заяву вих. № 3031 від 29.09.2017 та 12 додатків разом з нею. На підставі зазначеного суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем на адресу відповідача надіслано іншу позовну заяву.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з вищезазначеним висновком господарського суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з позовної заяви, поданої позивачем до суду, позивачем відповідно до ст. 56 ГПК України було надіслано на адресу відповідача копію позовної заяви, що підтверджується поштовим чеком та описом вкладення у цінний лист.

Опис вкладення, який подавався разом з позовною заявою містить перелік всіх додатків, які відправлено відповідачу. Зокрема, в ньому міститься інформація про копію платіжного доручення на сплату судового збору, претензій, та листів, які направлялись відповідачу з метою врегулювання спору в добровільному порядку, реквізитів документів на списання коштів, які видані залізницею тощо. Зазначені документи стали підставою для подання позовної заяви №3031 від 29.09.2017 року. В описі вкладення наявна також інформація про кількість сторінок та дату підписання позовної заяви. В позовній заяві зазначено, що до неї додаються докази відправки позовної заяви з додатками відповідачу.

Судом апедляційної інстанції встановлено, що позивачем під час складання опису вкладення у цінний лист було допущено описку, а саме замість номеру позовної заяви «3031», помилково зазначено - «2031». Зазначена обставина підтверджується даними журналу реєстрації вихідної кореспонденції ПАТ «Подільський цемент», де під номером «3031» зареєстрована позовна заява, а під номером 2031 - інший документ.

ПАТ «Подільський цемент» звернувся до ПАТ «Українська залізниця» з запитом № 16-3193 від 13.09.2017 про те, чи отримано відповідачем позовну заяву ПАТ «Подільський цемент» № 3031 від 29.09.2017.

Відповідно до відповіді на запит № ЦА-06/17 від 26.10.2017 ПАТ «Українська залізниця» повідомило, що лист від 29.09.2017 № 3031 зареєстрований 04.10.2017 під № Ц-17557/0/34-17. Одночасно надіслано на прохання позивача копію позовної заяви № 3031 від 29.09.2017.

Таким чином, позивачем було додано до позовної заяви докази відправки копії позовної заяви відповідачу.

Суд першої інстанції, у разі виникнення сумніву щодо якихось доказів, суд в порядку ст.65 ГПК України не позбавлений можливості витребувати відповідні документи для подання у судове засідання.

У випадку ненадання витребуваних документів суд має право залишити позовну заяву без розгляду відповідно до п. 3.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Європейський суд з прав людини у справі «Воловік проти України» (заява №15123/03), визначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою. Тому, судові акти щодо відмови у розгляді тощо, які є формалізованими, не відповідають самій меті розгляду на предмет прийнятності, та фактично позбавляють доступу до суду.

Враховуючи наведене, колегія приходить до висновку, що місцевий суд дійшов помилкового висновку про недотримання позивачем ст. 56 ГПК України та п.2 ч.1 ст. 57 ГПК України та повернув позовну заяву на підставі п.6 ч.1 ст. 63 ГПК України.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 43 ГПК України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об»єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі вищевикладеного, судова колегія приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-106 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Подільський цемент" на ухвалу Господарського суду м. Києва від 06.10.2017р. у справі № 910/17085/17 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду м. Києва від 06.10.2017р. у справі № 910/17085/17 скасувати.

Матеріали справи № 910/17085/17 повернути Господарському суду м.Києва для розгляду по суті позовних вимог.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді А.Г. Майданевич

Б.В. Отрюх