ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2017 р.Справа № 916/343/17

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Курко Д,В.

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю №2449 від 28.12.2016р.;

Від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю № б/н від 19.06.2017р.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом державного підприємства „Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії державного підприємства „Адміністрація морських портів України до товариства з обмеженою відповідальністю „Яхт-клуб „Одеса-2009 про стягнення 231 231,07 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство „Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії державного підприємства „Адміністрація морських портів України (далі по тексту ДП „Адміністрація морських портів України) 09.02.2017р. звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю „Яхт-клуб „Одеса-2009 (далі по тексту ТОВ „Яхт-клуб „Одеса-2009) про стягнення заборгованості у загальному розмірі 231 231,07 грн., яка складається із суми основного боргу у розмірі 222 597,54 грн., пені у розмірі 7 798,03 грн. та трьох відсотків річних у розмірі 835,50 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом порушення відповідачем прийнятих на себе за договором оренди державного рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005р. зобовязань у вигляді невнесення орендної плати, внаслідок чого позивач значною мірою позбавляється того, на що розраховував при укладенні даного договору.

Відповідач заперечував проти позову посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Зокрема, ТОВ „Яхт-клуб „Одеса-2009 наголошувало, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження переходу прав та обовязків орендодавця за договором оренди державного рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005р. від державного підприємства „Одеський морський торговельний порт до ДП „Адміністрація морських портів України. При цьому, відповідач стверджував, що позивачем не доведено факту поновлення дії договору оренди державного рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005р., який було укладено строком до 31.12.2015р., а, отже, підстави для стягнення із ТОВ „Яхт-клуб „Одеса-2009 орендної плати за період з жовтня 2016р. по грудень 2016р. включно відсутні.

30.10.2017р. ТОВ „Яхт-клуб „Одеса-2009 звернулось до господарського суду з клопотанням (вх. №2-5735/17), в порядку ст. 90 ГПК України, про постановлення окремої ухвали про виявлені судом під час розгляду даної справи порушення законності у діяльності ДП „Адміністрація морських портів України, що містять ознаки кримінального правопорушення та надсилання повідомлення про ці факти прокурору або органу досудового розслідування. Необхідність винесення окремої ухвали відповідач обґрунтовує посиланнями на наявність у діях позивача ознак кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 366, 364 Кримінального кодексу України, у звязку із наданням ДП „Адміністрація морських портів України документів на підтвердження переходу до останнього прав та обовязків орендодавця за договором оренди державного рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005р., які не відповідають вимогам закону.

Статтею 90 ГПК України визначено, що господарський суд, виявивши при вирішенні господарського спору порушення законності або недоліки в діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу, виносить окрему ухвалу. Окрема ухвала надсилається відповідним підприємствам, установам, організаціям, державним та іншим органам, посадовим особам, які несуть відповідальність за ухилення від виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, в порядку та розмірі, передбачених частиною першою статті 119 цього Кодексу. Окрему ухвалу може бути оскаржено в установленому цим Кодексом порядку. Якщо при вирішенні господарського спору господарський суд виявить у діяльності працівників підприємств та організацій порушення законності, що містять ознаки кримінального правопорушення, господарський суд надсилає про цей факт повідомлення прокурору або органу досудового розслідування.

У п. 5.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що на відміну від окремої ухвали повідомлення прокурору або органу досудового розслідування (частина четверта статті 90 ГПК) надсилаються господарським судом не з будь-якого факту порушення підприємством або організацією законності, а лише у тих випадках, коли господарський суд виявить у діяльності працівників підприємства, організації такі порушення законності, які містять ознаки кримінального правопорушення.

Суд звертає увагу відповідача, що згідно приписів ст.90 ГПК України окремі ухвали у разі виявлення в діяльності підприємства недоліків надсилаються для виконання відповідному підприємству.

Посилання ТОВ „Яхт-клуб „Одеса-2009 на виявлені у діяльності позивача порушення законності, які містять ознаки кримінального правопорушення, відображають правову позицію відповідача з приводу заявлених до нього вимог, у звязку з чим оцінка доказам, які, за твердженням відповідача, підтверджують позицію останнього з названого питання, повинна надаватись господарським судам за правилами ст.43 ГПК України, тобто поряд з іншими доказами, наданими сторонами в обґрунтування своїх правових позицій по даній справі.

Наведене, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів на підтвердження перебування у слідчому управлінні ГУНП в Одеській області кримінального провадження, відкритого за заявою директора ТОВ „Яхт-клуб „Одеса-2009 щодо протиправних дій при передачі державного майна з Одеського торгового порту до ДП „Адміністрація морських портів України, свідчить про відсутність правових підстав для надсилання судом на адресу правоохоронних органів повідомлення з підстав, наведених ТОВ „Яхт-клуб „Одеса-2009 у клопотанні, що, в свою чергу, має наслідком відмову у задоволенні зазначеного клопотання.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

01.09.2005р. між державним підприємством „Одеський морський торговельний порт (Орендодавець) та ТОВ „Морський клуб ТЦФ (Орендар) було укладено договір оренди державного рухомого майна №КД-7786, відповідно до п. 1.1 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування майно, що знаходиться на балансі Орендодавця, а саме: заправну станцію (пантон 11), пантон №2, пантон №4, пантон №6, пантон №8, пантон №10, апарель. Загальна вартість майна відповідно до експертної оцінки станом на 18.05.2005р. становить 924 600,00 грн. Майно передається з метою використання для потреб Орендаря.

Відповідно до п. п. 2.1, 2.4 договору оренди державного рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005р. вступ Орендаря у користування майном настає після підписання сторонами договору і акту приймання-передачі вказаного майна, що є невідємною частиною договору. У разі розірвання цього договору майно повертається Орендодавцю. Майно вважається поверненим Орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-повернення майна.

Згідно з п. п. 3.1, 3.2 договору оренди державного рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005р. орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України №786 від 04.10.1995р. Орендна плата за базовий місяць визначається у відповідності з Методикою, звітом експертної оцінки та складає 4 581,66 грн. Сума вказана без врахування ПДВ. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється відповідно до чинного законодавства. Розмір орендної плати за кожний наступний календарний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Орендна плата перераховується Орендодавцю щомісячно не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції.

Умовами п. п. 5.1, 5.2, 5.8 договору оренди державного рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005р. визначено, що Орендар зобовязується використовувати орендоване майно у відповідності з його цільовим призначенням та умовами договору; своєчасно і у повному обсязі вносити Орендодавцю орендну плату; у разі припинення або розірвання цього договору повернути Орендодавцю орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на час його передачі в оренду, з урахуванням фізичного зносу та відшкодувати Орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати орендованого майна з вини Орендаря.

Орендодавець, відповідно до умов п. п. 7.1, 7.4 договору оренди державного рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005р., зобовязується передати Орендарю в оренду державне рухоме майно згідно з розділом 1 цього договору по акту приймання-передачі майна згідно чинного законодавства України; здійснювати контроль за використанням орендованих споруд згідно з їхнім призначенням та існуючими технічними умовами, правилами протипожежної безпеки та іншими видами.

Згідно з п. п. 10.1, 10.2 договору оренди державного рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005р. договір набуває чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2006р. Зміна умов договору може мати місце за взаємним письмовим погодженням сторін. Зміни та доповнення, які пропонуються внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною. Одностороння необґрунтована відмова від виконання умов цього договору або внесених змін не допускається.

Положеннями п. п. 10.5, 10.6 договору оренди державного рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005р. визначено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору після закінчення його строку протягом одного місяця, він вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені умовами цього договору. Реорганізація Орендодавця не є підставою для зміни чи розірвання цього договору оренди, за винятком випадків приватизації орендованого майна Орендарем.

На виконання умов договору оренди державного рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005р. між ДП „Одеський морський торговельний порт та ТОВ „Морський клуб ТЦФ було підписано акт приймання-передачі майна, а саме несамохідний плавучий бункер, пантон №2, пантон №4, пантон №6, пантон №8, пантон №10, апарель.

Додатковою угодою №КД-7786 від 01.12.2008р. до договору оренди державного рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005р. було змінено найменування Орендаря за договором з ТОВ „Морський клуб ТЦФ та ТОВ„Яхт-клуб „Одеса, а в подальшому, на підставі додаткової угоди від 01.01.2010р., на ТОВ „Яхт-клуб „Одеса-2009.

01.09.2009р. ДП „Одеський морський торговельний порт та ТОВ„Яхт-клуб „Одеса було укладено додаткову угоду до договору оренди державного рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005р., відповідно до умов якої сторонами було внесено зміни, зокрема, до п. п. 10.1., 10.5, та передбачено, що договір набуває чинності з дати підписання договору та акту приймання-передачі майна та діє до 31.12.2010р. Договір може бути продовжений за взаємним письмовим погодженням сторін.

Шляхом укладання додаткової угоди від 01.07.2010р. до договору оренди державного рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005р. сторонами було продовжено термін дії договору до 31.12.2015р.

З матеріалів справи вбачається, що між ДП „Одеський морський торговельний порт та ДП „Адміністрація морських портів України було складено розподільчий баланс станом на 13.06.2013р., а також підписано акт приймання-передачі майна, майнових прав та обовязків, відповідно до якого ДП „Одеський морський торговельний порт було передано позивачу державне рухоме майно, яке є предметом договору оренди державного рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005р. Під час розгляду справи відповідач заперечував проти переходу до ДП „Адміністрація морських портів України прав та обовязків наймодавця за договором №КД-7786 від 01.09.2005р.

13.06.2013р. між ДП „Адміністрація морських портів України та ТОВ „Яхт-клуб „Одеса-2009 було укладено додаткову угоду до договору оренди державного рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005р., умовами якої визначено, що ДП „Адміністрація морських портів України, у звязку з реорганізацією ДП „Одеський морський торговельний порт, є Орендодавцем за договором оренди державного майна.

29.09.2014р. між ДП „Адміністрація морських портів України та ТОВ „Яхт-клуб „Одеса-2009 було укладено угоду про розірвання договору №КД-7786 від 01.09.2005р., відповідно до умов якої сторони по справі дійшли згоди розірвати договір оренди державного рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005р.

У звязку з розірванням договору оренди державного рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005р. між ДП „Адміністрація морських портів України та ТОВ „Яхт-клуб „Одеса-2009 було складено та підписано акт приймання-передачі (повернення) рухомого майна, з якого вбачається, що відповідачем було повернуто, а позивачем прийнято наступне майно: несамохідний плавучий бункер, пантон №2, пантон №4, пантон №6, пантон №8, пантон №10, апарель.

Рішенням господарського суду Одеської області від 20.07.2015р. по справі №916/1878/15, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.10.2015р., за позовом засновника ТОВ Яхт-клуб Одеса-2009 ОСОБА_3 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області, ДП Адміністрація морських портів України, ТОВ Яхт-клуб Одеса-2009 про визнання недійсними угод та скасування актів прийому - передачі майна, було визнано недійсними угоду від 29.09.2014р. про розірвання договору № КД-7786 від 01.09.2005р., угоду від 29.09.2014р. про розірвання договору № КД-4761 від 26.12.2003р., укладені між сторонами по справі, у задоволенні решти позову відмовлено.

30.10.2015р. ДП „Адміністрація морських портів України було направлено до ТОВ Яхт-клуб Одеса-2009 запит щодо намірів останнього продовжувати термін дії договору №КД-7786 від 01.09.2005р. Листом від 16.11.2015р. відповідачем було запропоновано позивачу вважати договір №КД-7786 від 01.09.2005р. поновленим на той самий строк і на тих самих умовах.

Листом №6 від 14.03.2016р. відповідачем було направлено відповідачеві на підписання два примірники актів приймання-передачі майна та повідомлено ДП Адміністрація морських портів України, що у звязку з прийняттям рішення по справі №916/1878/15, ТОВ Яхт-клуб Одеса-2009 зобовязується протягом 4 календарних днів здійснити нову оцінку обєкта оренди та відповідний перерахунок розміру орендної плати.

28.03.2016р. між ДП „Адміністрація морських портів України та ТОВ „Яхт-клуб „Одеса-2009 було складено та підписано акт приймання-передачі рухомого майна, що передається відповідачу на підставі договору №КД-7786 від 01.09.2005р. З вказаного акту вбачається, що відповідачу було передано у користування наступне рухоме майно: заправну станцію (пантон 11), пантон №2, пантон №4, пантон №6, пантон №8, пантон №10, апарель.

На виконання умов договору оренди державного рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005р. ДП „Адміністрація морських портів України було виставлено відповідачу для оплати рахунок №340427 від 27.10.2016р. за період з 01.10.2016р. по 31.10.2016р. на суму 74 199,18 грн., рахунок №340469 від 06.12.2016р. за період з 01.11.2016р. по 30.11.2016р. на суму 74 199,18 грн., рахунок №340511 від 27.12.2016р. за період з 01.12.2016р. по 31.12.2016р. на суму 74 199,18 грн., які відповідачем станом на момент вирішення судом даного спору оплачені не були.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 19.07.2017р. по справі №916/3628/16 за позовом ОСОБА_3 до ТОВ „Яхт-клуб „Одеса-2009, ДП „Адміністрація морських портів України було визнано недійсними додаткову угоду КД-7786/3 від 01.09.2009р. та додаток №1 до додаткової угоди до договору оренди державного майна № КД-7786 від 01.09.2005 р.; додаткову угоду КД-7786/5 від 01.07.2010р. та додаток №1 до додаткової угоди до договору оренди державного майна № КД-7786 від 01.09.2005 р.; додаткову угоду КД-4761/3 від 01.07.2010р. та додаток №1 до додаткової угоди до договору оренди державного майна № КД-4761 від 26.12.2003р.

Листом №20А.3/11-628 від 01.09.2017р. ДП „Адміністрація морських портів України було повідомлено відповідача, що у звязку із визнанням недійсними постановою Одеського апеляційного господарського суду від 19.07.2017р. по справі №916/3628/16 додаткових угод до договору оренди державного рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005р., підлягають застосуванню положення п. 10.5 у початковій редакції договору, а, отже договір вважається таким, що діє до 31.08.2017р. Проте, з огляду на невідповідність положень договору в частині розміру орендної ставки вимогам Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорцій її розподілу, затвердженої Постановою КМУ від 04.10.1995р. №786, Орендодавець повідомляє про припинення дії договору.

Листом від 19.09.2017р. ТОВ „Яхт-клуб „Одеса-2009 було повідомлено позивача, що у звязку із перебуванням протягом періоду з 29.09.2014р. по 28.03.2016р. державного рухомого майна у користуванні ДП „Адміністрація морських портів України, договір не може вважатись таким, що діє до 31.08.2017р.

Відмова ТОВ „Яхт-клуб „Одеса-2009 сплатити заборгованість з орендної плати за період з жовтня 2016р. по грудень 2016р. у загальному розмірі 222 597,54 грн. стала підставою для звернення ДП „Адміністрація морських портів України до господарського суду із даними позовними вимогами.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить з наступного.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Положеннями ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до статті 761 цього Кодексу право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.

Відповідно до ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Орендна плата встановлюється у грошовій формі. Залежно від специфіки виробничої діяльності орендаря орендна плата за згодою сторін може встановлюватися в натуральній або грошово-натуральній формі. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Статтею 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Оскільки положеннями чинного законодавства встановлено обовязок наймача сплачувати наймодавцеві орендну плату за користування майном, переданим в оренду, у розмірі та порядку, встановленими умовами договору, господарський суд вважає за необхідне насамперед дослідити питання щодо строку дії укладеного між сторонами по справі договору оренди державного рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005р.

При цьому, з огляду на наявну в матеріалах справи постанову Одеського апеляційного господарського суду України від 19.07.2017р. по справі №916/3628/16, якою було визнано недійсними додаткові угоди до договору оренди державного рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005р., про що зазначалось вище по тексту рішення, господарський суд при вирішення питання щодо строку дії укладеного між сторонами договору виходить з наступного.

Відповідно до ст. ст. 202, 203 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Положеннями ч. ч. 1,2 ст. 216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Абзацом 2 п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про судове рішення від 23 березня 2012 року N 6 (з наступними змінами та доповненнями) встановлено, що з огляду на вимоги частини першої статті 4 ГПК господарський суд у прийнятті судового рішення керується (та відповідно зазначає у ньому) не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).

Враховуючи вищевикладені законодавчі норми, якими врегульовані питання правових наслідків визнання правочинів недійсними, суд вважає за необхідне надати юридичну оцінку обставинам справи, які існували на момент звернення позивача до суду із даними позовними вимогами з урахуванням наслідків, встановлених ст. 216 ЦК України.

Як зазначалось вище по тексту рішення, додатковою угодою від 01.07.2010р. до договору оренди державного рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005р. сторонами було продовжено термін дії договору до 31.12.2015р. При цьому, положеннями додаткової угоди від 01.09.2009р. до договору оренди державного рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005р. сторонами чітко було визначено порядок продовження дії договору: за взаємним письмовим погодженням сторін.

У звязку з укладанням додаткової угоди від 29.09.2014р. про розірвання договору №КД-7786 від 01.09.2005р., яка в подальшому була визнана недійсною рішенням господарського суду Одеської області від 20.07.2015р. по справі №916/1878/15, ТОВ „Яхт-клуб „Одеса-2009 було повернуто ДП „Адміністрація морських портів України орендоване рухоме майно.

З огляду на приписи ст.216 Цивільного кодексу України, правовим наслідком визнання недійсної у судовому порядку угоди від 29.09.2014р. про розірвання договору №КД-7786 від 01.09.2005р. є поновлення договірних відносин сторін на умовах договору з урахуванням змін, які були внесені до моменту його розірвання. Враховуючи даний висновок суду та умови додаткової угоди від 01.07.2010р., строк дії договору на момент звернення позивача до суду з даними позовними вимогами, є таким, що встановлений до 31.12.2015р.

Відповідно до п. 10.7 договору №КД-7786 від 01.09.2005р. чинність цього договору припиняється внаслідок закінчення строку, на який його було укладено, у разі невиконання Орендарем вимог пункту 5.6 цього договору, загибелі обєкта оренди, банкрутства Орендаря, достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням господарського суду, у інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Статтею 291 Господарського кодексу України передбачено, що договір оренди припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено. Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму ЦК України.

Положеннями ст. 764 Цивільного кодексу України визначено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Господарським судом під час розгляду справи було встановлено, що орендоване рухоме майно протягом періоду з 29.09.2014р. до 28.03.2016р. перебувало у користуванні ДП „Адміністрація морських портів України, у звязку з чим, станом на момент закінчення строку дії договору, тобто станом на 31.12.2015р., майно не знаходилося у користуванні ТОВ „Яхт-клуб „Одеса-2009.

Оскільки необхідної умовою пролонгації договірних орендних відносин є використання орендарем майна після закінчення строку дії договору найму, господарський суд доходить висновку про відсутність правових підстав для застосування до спірних правовідносин приписів ст. 764 Цивільного кодексу України.

Викладене дозволяє господарському суду дійти висновку, що строк дії договору №КД-7786 від 01.09.2005р. у порядку, встановленому ст. 764 Цивільного кодексу України, продовжений не був.

При цьому, судом відхиляються доводи ДП „Адміністрація морських портів України про продовження сторонами строку дії договору шляхом обміну листами, оскільки станом на 31.12.2015р. майно у користуванні відповідача не перебувало, що, в свою чергу, взагалі виключало можливість пролонгації договору на момент закінчення строку його дії.

За переконанням суду, у даному випадку, враховуючи неможливість застосування інституту пролонгації до спірних відносин у звязку з неперебуванням майна у користуванні орендаря на момент закінчення строку дії договору оренди, оформлення орендних відносин можливо лише за умови укладання нового договору або договору про поновлення попереднього, що, в свою чергу, виключає правомірність вважати листування з цього приводу достатнім фактом для здійснення висновку про пролонгацію договірних відносин.

Таким чином, повернення ДП „Адміністрація морських портів України у користування ТОВ „Яхт-клуб „Одеса-2009 державного рухомого майна, що підтверджується актом від 28.03.2016р., відбулося без достатньої на те правової підстави, що суперечить приписам ст. 283 Господарського кодексу України, оскільки підставою для використання майна у сфері господарської діяльності є укладений у встановленому чинним законодавством порядку договір оренди.

Підсумовуючи вищевикладене, господарський суд доходить висновку, що строк дії договору №КД-7786 від 01.09.2005р. як станом на момент передання позивачем ТОВ „Яхт-клуб „Одеса-2009 орендованого рухомого майна, так і на момент звернення до господарського суду є таким, що закінчився 31.12.2015р. Таким чином, орендні правовідносини між сторонами за договором оренди №КД-7786 від 01.09.2005р. припинилися внаслідок закінчення строку дії останнього.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Варто зазначити, що Верховний Суд України у постанові від 16.03.2016р. по справі № 911/677/15 (3-64гс16) при вирішення спору про усунення перешкод у користуванні майном та стягнення коштів дійшов висновку, що у звязку з припиненням дії договору підстави для нарахування орендної плати згідно з умовами такого договору після закінчення строку його дії відсутні.

Слід зазначити, що розрахунок суми, заявленої до стягнення, був здійснений позивачем на підставі додаткової угоди від 01.07.2010р. до договору оренди державного рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005р., яка 19.07.2017р. Одеським апеляційним господарським судом у межах справи №916/3628/16 була визнана недійсною, а, отже, в силу приписів ст. 216 ЦК України, не підлягає застосуванню при здійсненні розрахунку заборгованості зі сплати орендних платежів навіть у випадку існування договірних відносин між сторонами.

Викладене вище дозволяє господарському суду дійти висновку про відсутність правових підстав для стягнення із відповідача суми заборгованості у розмірі 231 231,07 грн. за період з жовтня 2016р. по грудень 2016р. включно, оскільки зобовязання щодо сплати орендних платежів припинилось 31.12.2015р. Позовні вимоги про стягнення пені у розмірі 7 798,03 грн. та трьох відсотків річних у розмірі 835,50 грн. також задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від вимоги про стягнення заборгованості з орендної плати.

При цьому, судом відхиляються доводи ДП „Адміністрація морських портів України про автоматичну пролонгацію договору оренди №КД-7786 від 01.09.2005р. на умовах договору в первісній редакції до 31.08.2017р. у звязку з визнанням недійсною у судовому порядку додаткової угоди від 01.07.2010р., якою строк дії договору був встановлений до 31.12.2015р.. Правова позиція суду з цього питання обґрунтована висновком, до якого дійшов суд в процесі вирішення даної справи щодо припинення договірних відносин між сторонами 31.12.2015р. з огляду на закінчення строку дії договору та неможливістю застосування інституту пролонгації у звязку з невикористанням відповідачем майна. Визнання господарським судом у 2017 році по справі №916/3628/16 недійсною додаткової угоди від 01.07.2010р., якою строк дії договору №КД-7786 від 01.09.2005р. був встановлений до 31.12.2015р., взагалі не може вплинути на юридичну оцінку обставинам справи, та в даному випадку не має юридичних наслідків з огляду на припинення між сторонами договірних відносин 31.12.2015р.

Крім того, господарським судом критично оцінюються доводи ТОВ „Яхт-клуб „Одеса-2009 про відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження переходу прав та обовязків за договором оренди від ДП „Одеський морський торговельний порт до ДП „Адміністрація морських портів України з огляду на укладення між сторонами додаткової угоди від 13.06.2013р., яка, в силу приписів ст.204 ЦК України, є правомірним правочином.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Більш того, дослідження питання щодо правомочності ДП „Адміністрація морських портів України на підписання додаткової угоди від 13.06.2013р. до договору оренди державного рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005р., не входить до предмета доказування у межах справи про стягнення заборгованості за договором оренди.

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. В свою чергу, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Разом з тим, ст. 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Підсумовуючи вищезазначене, керуючись ст. ст. 208, 283, 286, 291 Господарського кодексу України, ст. ст. 509, 526, 626, 631, 598, 749, 762, 764 Цивільного кодексу України, позов державного підприємства „Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії державного підприємства „Адміністрація морських портів України до товариства з обмеженою відповідальністю „Яхт-клуб „Одеса-2009 про стягнення 231 231,07 грн. задоволенню не підлягає.

Судові витрати зі сплати судового збору відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України судом покладаються на позивача у звязку із відмовою у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

Відповідно до ст. ст. 91, 93 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повне рішення складено 13 листопада 2017 р.

Суддя С.П. Желєзна