РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2017 р. Справа № 903/545/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Розізнана І.В.

судді Бучинська Г.Б. ,

судді Василишин А.Р.

при секретарі судового засідання Берун О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "ВОГ РІТЕЙЛ" на рішення господарського суду Волинської області від 13.09.2017р. у справі №903/545/17 (суддя Якушева І.О.)

за позовом державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (м. Київ)

до товариства з обмеженою відповідальністю "ВОГ РІТЕЙЛ" (м. Луцьк)

про стягнення 181 053 грн.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, представник за довіреністю №6819 від 30.10.2017р. ;

відповідача - ОСОБА_2, представник за довіреністю №7 від 04.01.2017р.;

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" звернулося до господарського суду Волинської області з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "ВОГ РІТЕЙЛ" 107 973 грн. пені, 73 080 грн. штрафу.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань з поставки товару за договором №71-В-АМПУ-16 від 14.07.2016р.

Рішенням господарського суду Волинської області від 13.09.2017р. у справі №903/545/17 позов задоволено частково; стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "ВОГ РІТЕЙЛ" на користь державного підприємства "Адміністрація морських портів України" 100060,83 грн. пені, 73080 грн. штрафу та 2597,12 грн. судового збору; в задоволенні позову в частині стягнення 7912,17 грн. пені відмовлено.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, прийшов до висновку, що відповідачем порушено строки поставки товару, тому до нього мають бути застосовані умови договору щодо нарахування штрафу та пені. При цьому, місцевий господарський суд, оцінюючи клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій визнав його таким, що не підлягає задоволенню, оскільки у даному випадку судом не було встановлено виняткових обставин з якими норми ч. 3 ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України, п. 3 ст. 83 ГПК України пов'язують право суду зменшити розмір неустойки.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю "ВОГ РІТЕЙЛ" звернулося до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить (враховуючи клопотання про уточнення вимог апеляційної скарги вх. №29827/17 від 17.10.2017р.) зменшити розмір штрафу до 20%, що становить 14616 грн. та зменшити розмір пені до 20%, що становить 20012, 20 грн.

Мотивуючи апеляційну скаргу скаржник зазначає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки (штрафу), суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення розміру штрафних санкцій. При цьому, розмір, до якого вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду. Скаржник вказує, що даний випадок прострочення строків поставки є винятковим, спричинений затримкою погодження ціни за одиницю товару із позивачем. Відповідач не міг виконати зобовязання щодо передачі разом з партією товару товаросупровідних документів із зазначенням ціни партії поставки (рахунок на оплату, видаткову накладну, податкову накладну та ін.), які є необхідними для передачі-прийняття товару. Судом першої інстанції не взято до уваги те, що зобовязання з поставки товару відповідачем виконано у повному обсязі; останнім прострочено поставку товару (понад 45 днів) тільки трьох партій товару, інші ж поставки здійнені із незначним простроченням з причин затримки погодження ціни за одиницю товару із позивачем. Скаржник зазначає, що його дії не призвели до негативних наслідків для позивача, останнім не надано суду доказів, які свідчили б про їх наявність. Скаржник вказує, що ним здійснено активну поведінку для виконання умов договору, оскільки з моменту узгодження ціни відразу здійснена поставка товару. Поза увагою суду першої інстанції залишилися доводи відповідача про фінансовий стан підприємства, тому, враховуючи викладене, судом першої інстанції безпідставно залишено без задоволення його клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" надіслало до суду відзив на апеляційну скаргу (вх. №31856/17 від 06.11.2017р.) в якому позивач заперечує доводи апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 29.09.2017р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено її до розгляду.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 17.10.2017р. розгляд справи відкладено.

Представник відповідача в судовому засіданні 14.11.2017р. підтримав доводи апеляційної скарги, просить зменшити розмір штрафу до 14 616 грн. та розмір пені до 20012, 20 грн.

В судовому засіданні 14.11.2017р. представник позивача заперечив доводи апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши надану судом першої інстанції оцінку обставинам справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Як встановлено апеляційним судом, 14.07.2016р. між державним підприємством "Адміністрація морських портів України" (покупцем) та товариством з обмеженою відповідальністю "ВОГ РІТЕЙЛ" (постачальник) було укладено договір поставки №71-В-АМПУ-16 (а.с. 50-56).

Згідно п. 1.1. договору постачальник зобовязується поставити покупцю товар: паливо рідинне та газ; оливи мастильні за кодом ДК 016-2010 19.20,2 (дизельне паливо та бензин) за лотом № 1 (дизельне паливо та бензин наливом), а покупець прийняти і оплатити такий товар, в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що найменування, кількість та ціна товару, що поставляється згідно з цим договором, визначені в специфікації (додаток №1 до цього договору), яка є невідємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 2.1 договору якість товару, що поставляється за цим договором, повинна відповідати нормам якості (ДСТУ), які встановлені на цей товар у специфікації.

Згідно п. 3.1 договору ціна договору становить 81 340 400 грн. без ПДВ, крім того ПДВ 16 268 080 грн., разом ціна договору становить 97 608 480 грн. з ПДВ. Ціна за одиницю товару зазначена у специфікації.

Пунктами 5.3, 5.4 договору передбачено, що покупець та постачальник письмово, протягом 5 (пяти) робочих днів з дати укладення договору повідомляють один одного про відповідальних осіб уповноважених надавати та отримувати замовлення на партію товару із зазначенням номерів телефонного звязку, адрес електронної пошти для надсилання/надання замовлень та поштової адреси для листування/надсилання оригіналів замовлень.

Порядок замовлення та приймання-передачі товару передбачені п. 5.6 договору.

Згідно з підпунктом 5.6.1 пункту 5.6. договору поставка товару здійснюється окремими партіями протягом 2 (двох) робочих днів з дати отримання постачальником замовлення на відповідну партію товару.

Замовлення на партію товару надається уповноваженою особою покупця, визначеною відповідно до п. 5.3 договору та має містити: найменування, кількість та місце поставки (відповідно до п. 5.2 договору), технічні вимоги до поставки та спосіб поставки (автоцистерна, нафтоналивне судно) сезонність товару, тощо, що поставляється та може надаватися покупцем електронною поштою та/або з подальшим надсиланням оригіналу замовлення поштою.

Пунктами 5.6.2, 5.6.3 договору встановлено, що дата підписання сторонами відповідної видаткової накладної є датою поставки покупцю товару (партії товару) та датою переходу права власності на товар (партію товару) від постачальника до покупця.

Пунктом 6.3.1 договору встановлено, що постачальник зобовязаний забезпечити поставку товару (партії товару) у строки та порядку, встановлені цим договором.

Згідно п. 6.3.4 договору постачальник зобовязаний сплатити штрафні санкції і відшкодувати збитки в разі невиконання, або неналежного виконання ним зобов'язань за цим договором за письмовою вимогою покупця.

Пунктом 7.1 договору встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та цим договором.

Підпунктом 7.2.2 п. 7.1. договору передбачено, що за порушення строку поставки партії товару, встановленого цим договором, постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості партії товару, зазначеної у замовленні, за кожний день порушення строку, а за порушення строку поставки такої партії понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % від вартості такої партії товару.

Відповідно до п. 10.1 договору він набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками і діє до 15.02.2017р. включно.

Пунктом 11.1 договору встановлено, що жодна із сторін не в праві передавати свої права і обовязки за цим договором третій особі.

Права та обовязки замовника, які передбачені цим договором (в тому числі проведення розрахунків ведення бухгалтерського обліку, прийняття товару (партії товару) за кількістю і якістю тощо), здійснюються філіями покупця (п. 11.3 договору).

29.11.2016р., 28.12.2016р., 24.01.2016р. між ДП "Адміністрація морських портів України" і ТзОВ "ВОГ РІТЕЙЛ" укладено додаткові угоди, якими вносились зміни до п. 3.1. договору №71-В-АМПУ-16 від 14.07.2016р. (а.с. 63-68).

Позивач, на виконання п. 5.6 договору, листом від 14.07.2016р. №4009 повідомив відповідача про відповідальних осіб покупця, уповноважених надавати замовлення на партію товару із зазначенням номерів телефонного звязку, адреси електронної пошти, з якої будуть надсилатись замовлення, поштової адреси для листування (а.с. 141).

Листом від 06.12.2016р. №237 відповідач надав позивачу інформацію про відповідальних осіб за належне виконання умов договору №71-В-АМПУ-16 від 14.07.2016р. (а.с. 145).

На виконання умов договору, відповідач поставив, а позивач прийняв товар, що підтверджується замовленнями позивача, видатковими накладними та товарно-транспортними накладними, копії яких долучено до матеріалів справи (а.с. 69-125).

Позивач направив відповідачу претензії від 14.02.2017р. № 585 від 17.03.2017р. №1031, в яких просив сплатити суму нарахованих штрафних санкцій у зв'язку з прострочкою виконання зобов'язання з поставки товару (а.с. 126-127134-135).

Відповідач направив на адресу позивача листи від 13.03.2017р. №49 від 14.04.2017р. №132/4 від 01.06.2017р. №111/1, в яких зазначив, що в його діях відсутня вина, тому залишив претензії позивача без задоволення (а.с. 139-140, 158-160, 161-162).

Предметом даного позову є вимога позивача про стягнення з відповідача 107 973 грн. пені та 73 080 грн. штрафу на підставі п. 7.2.2 договору, у зв'язку з порушенням відповідачем п. 5.6.1 договору поставки (прострочення виконання зобов'язання з поставки товару).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 530 ЦК України зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст.230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

В силу ст.216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Як встановалено апеляційним судом, державне підприємство "Адміністрація морських портів України" є державним унітарним підприємством і діє, як державне комерційне підприємство, створене відповідно до розпорядження КМ України від 04.03.2013р. №133-р "Про погодження пропозиції щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту" та входить до сфери управління Міністерства інфраструктури України (п. 1.1. статуту ДП "Адміністрація морських портів України", затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України).

Договір поставки від 14.07.2016р. №71-В-АМПУ-16, укладено між сторонами на закупівлю товару, відповідно до вимог Закону України "Про публічні закупівлі".

Пунктом 5.6.1 договору сторони передбачили, що поставка товару здійснюється окремими партіями протягом 2 (двох) робочих днів з дати отримання постачальником замовлення на відповідну партію товару.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов договору, відповідач поставив, а позивач прийняв визначений в договорі та замовленнях позивача товар з порушенням строку закріпленого в п. 5.6.1 договору, що підтверджується видатковими накладними, копії яких долучено до матеріалів справи.

Так, п. 7.2.2 договору сторони передбачили, що за порушення строку поставки партії товару, встановленого цим договором, постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості партії товару, зазначеної у замовленні, за кожний день порушення строку, а за порушення строку поставки такої партії понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % від вартості такої партії товару.

Отже, враховуючи те, що відповідач зобов'язання щодо поставки товару у строк, визначений у договорі належним чином не виконав, чим порушив вимоги ст. ст. 525, 526 ЦК України та п. 5.6.1 договору, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на підставі ст. 231 ГК України та п. 7.2.2 договору 100060, 83 грн. пені та 73080 грн. штрафу.

При цьому, суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку правильності нарахування штрафних санкцій позивачем, беручи до уваги контррозрахунок, здійснений відповідачем, погоджується з висновком суду першої інстанції, що в стягненні з відповідача на користь позивача 7912,17 грн. грн. пені слід відмовити, як нарахованої безпідставно.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі щодо необхідності зменшення розміру штрафних санкцій, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно із ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

За приписами п. 3 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню із сторони, що порушила зобовязання.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду і вирішується судом в контексті судової дискреції.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд об'єктивно оцінює, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступінь виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначність прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідність розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем на підтвердження скрутного фінансового становища не було надано належних та допустимих доказів (фінансову звітність за 2016-2017 роки, виписки з банків щодо наявності/відсутності грошових коштів на рахунках). Напроти, надані відповідачем документи (копія балансу на 30.06.2017р. та звіт про фінансові результати за 1 півріччя 2017р.) підтверджують фінансову спроможність відповідача.

Суд апеляційної інстанції вважає, що матеріали справи не дають підстав вважати, що у даному випадку, в наявності є виняткові обставини, з урахуванням яких суд міг скористатися своїм правом, передбаченим п. 3 ст. 83 ГПК України, тому погоджується з висновком суду першої інстанції, що клопотання відповідача щодо зменшення розміру штрафних санкцій не підлягає задоволенню. Окрім того, суд першої інстанції вірно прийняв до уваги те, що позивач включений до переліку обєктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави і закупівля товару здійснювалася в рамках Закону України "Про публічні закупівлі".

Колегія суддів вважає посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними, документально необґрунтованими, скаржник, в порушення вимог ст. ст. 33, 34 ГПК України, не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судовою колегією не встановлено порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, а тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ВОГ РІТЕЙЛ" на рішення господарського суду Волинської області від 13.09.17р. у справі №903/545/17 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України.

3. Справу повернути до господарського суду Волинської області.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Василишин А.Р.