ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2017р. Справа № 914/1793/17

За позовом: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго Прайм», м.Львів

про стягнення 427 400, 00 грн.

Суддя Н.Мороз

При секретарі М.Бурак

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1

Від відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 директор

Суть спору:

Позовну заяву подано публічним акціонерним товариством «Українська залізниця», м. Київ в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» до товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго Прайм», м. Львів про стягнення 427 400, 00 грн.

Ухвалою господарського суду від 01.09.2017р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 03.10.2017р.

Для обєктивного та всестороннього вирішення спору, 03.10.2017р. та 24.10.2017р. розгляд справи відкладався з підстав, викладених у відповідних ухвалах суду.

Ухвалою суду від 24.10.2017р. продовжено строк розгляду спору.

В судове засідання 15.11.2017р. представник позивача зявився. Позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в позовній заяві, позов просить задоволити. В обґрунтування позовних вимог посилається на невиконання відповідачем умов договору на поставку камяного вугілля, укладеного між сторонами 12.04.2017р. Зокрема пояснив, що в порушення п.5.1 договору, відповідачем не поставлено позивачу вугілля згідно поданої заявки на відвантаження вугілля, що позбавило позивача можливості належним чином забезпечити підрозділи залізниці необхідною кількістю вугілля, що негативно вплинуло на роботу інфраструктури залізничного транспорту. Відтак, за неналежне виконання відповідачем зобовязань, просить стягнути з останнього 427 000, 00 грн. штрафу.

Представники відповідача в судове засідання зявились, усно заявили клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з можливістю укладення мирової угоди. Проти позову заперечили з підстав, викладених у запереченнях на позовну заяву. Неналежне виконання відповідачем умов договору пояснили тим, що сторонами не досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, зокрема щодо ціни. Зазначили, що внаслідок підняття базової ціни на ринку вугілля та подальшу динаміку зростання його вартості, відповідачем було надіслано на адресу позивача додаткову угоду до договору поставки про збільшення ціни та зменшення обсягу закупівлі вугілля, однак, позивачем дану угоду не підписано.

Щодо заявленого позивачем клопотання про відкладення розгляду справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що наявні у матеріалах справи документи є достатніми для прийняття повного та обґрунтованого рішення, враховуючи імперативно встановлений ст. 69 ГПК України двомісячний строк вирішення спору та той факт, що ухвалою суду від 24.10.2017р. продовжено строк розгляду справи на 15 днів, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів в підтвердження чи спростування своїх вимог та заперечень, відтак усно заявлене клопотання відповідача про відкладення розгляду справи судом до уваги не приймається.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників, оцінивши подані докази в їх сукупності, створивши у відповідності до ч. 3 ст. 4-3 ГПК України сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, суд встановив наступне.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона зобовязана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Однією з підстав виникнення зобовязань, згідно ст.11 ЦК України, зокрема є договори та інші правочини.

12.04.2017р. між публічним акціонерним товариством «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» (позивач, за договором покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Енерго Прайм» (відповідач, за договором постачальник) укладено договір поставки №ПЗ/Т-17750/НЮ.

Згідно умов зазначеного договору, постачальник зобовязується у квітні-червні 2017р. поставити і передати у власність покупцю вугілля камяне ДГ (2017р. випуску), відповідно до Специфікації №1, а покупець зобовязується прийняти і оплатити цей товар на умовах даного договору.

Кількість та асортимент товару визначений у Специфікації №1, яка є невідємною частиною даного договору (п.1.4 договору).

Відповідно до Специфікації №1, найменуванням товару є вугілля камяне ДГ (13-100) ДДСТУ 7146:2010 у кількості 1 000 тон.

Сума поставки визначена п. 3.4 договору та Специфікацією №1 і становить 2 137 000, 00 грн.

Відповідно до п. 5.1 договору поставки, товар повинен бути поставлений постачальником не пізніше 10 робочих днів з дня отримання постачальником заявки покупця.

Згідно п. 7.3.1 договору, за несвоєчасну поставку товару постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 20% від суми непоставленого в строк товару.

14.04.2017 позивачем на адресу відповідача було надіслано заявку від 13.04.2017р. №НТЗ-4/184 на відвантаження вугілля в адресу регіональної філії «Південно-Західна залізниця».

Дана заявка отримана товариством з обмеженою відповідальністю «Енерго Прайм» 24.04.2017р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (в матеріалах справи).

Однак, в порушення взятих на себе зобовязань, відповідачем не поставлено позивачу вугілля марки ДГ в кількості 1 000 т.

Як пояснив відповідач в судових засіданнях, згідно Протоколу наради з питань визначення граничної ціни на вугільну промисловість від 31.03.2017р. Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, починаючи з 01.04.2017р. індикативна ціна 1 тонни вугілля зросла до 2 000, 00 грн. (орієнтовано на 16%) (без врахування ПДВ та витрат на транспортування вугілля з показниками зольності 14%).

З метою узгодження ціни договору, 24.04.2017р. постачальником на адресу покупця направлено відповідний лист №24/04/17-8, в якому повідомлено про те, що у звязку з підняттям ціни реалізації вугілля та зростання вартості на ринку вугілля ТзОВ «Енерго Прайм» змушене підняти ціну на камяне вугілля та запропоновано підняти ціни за Договором № ПЗ/Т-17750/НЮ від 12.04.2017р.

08.06.2017р. відповідачем на адресу позивача направлено лист, в якому зазначено, що у звязку з підняттям базової ціни на ринку вугілля та подальшу динаміку зростання його вартості (що від моменту проведення аукціону становить понад 25%), ТзОВ «Енерго Прайм» просить розірвати договір укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Енерго Прайм» та регіональною філією «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» та направлено Додаткову угоду №1 від 08.06.2017р. Зазначений лист залишено позивачем без відповіді.

13.06.2017р. позивачем на адресу відповідача надіслано претензію №НЗТ-4/354, з вимогою сплатити штраф за несвоєчасно поставлене вугілля у розмірі 427 000, 00 грн. на підставі п. 7.3.1 договору. Дана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Відповідно до ст. 526 ЦК України та ст.193 ГК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено ч.1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Правило, визначене відповідною нормою, також встановлено ст. 712 ЦК України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

Посилання відповідача на те, що сторонами не досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, зокрема щодо ціни не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Між сторонами укладено договір поставки №ПЗ/Т-17750/НЮ від 12.04.2017р. відповідно до Специфікації №1, яка є невідємною частиною договору, найменуванням товару є вугілля камяне ДГ (13-100) у кількості 1 000 тон на суму 2 137 000, 00 грн.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Дана стаття встановлює загальний принцип обов'язковості договору. Укладення договору передбачає, що він відповідає встановленим законодавством вимогам, і умови договору не суперечать положенням нормативно-правових актів.

Відповідно до ч.1 ст.96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а також ст. 525 ЦК України та ст. 193 ГК України якими встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Суд звертає увагу відповідача на приписи ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України, згідно якої зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно ст. 188 ГК України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідач не був позбавлений права звернення до суду за захистом свого права з позовом про зміну договору. Однак, останній не реалізував своє право на звернення до суду, а тому, договір поставки №ПЗ/Т-17750/НЮ від 12.04.2017р., є обов'язковим для сторін і повинен добросовісно виконуватись.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Таким чином, у звязку з невиконанням відповідачем зобовязань по поставці товару, вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 427 400, 00 грн. (2 173 000, 00 грн. х 20% = 427 400, 00 грн.) штрафу є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Доказів зворотнього суду не надано.

Щодо покликання відповідача на можливість укладення з позивачем мирової угоди, суд зазначає, що сторони не позбавлені права на укладення мирової угоди на стадії виконання судового рішення, проте за умови наявності відкритого виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення згідно з Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 4-3 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, не надано суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судових засідань, а відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення.

З огляду на те, що спір виник з вини відповідача, судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на останнього.

Керуючись ст.ст. 11, 96, 509, 525, 526, 527, 530, 610, 612, 628, 651, 614, 712 ЦК України, ст. ст. 193, 265 ГК України, ст.ст. 43, 32, 33, 49, 82, 84, 116, 117 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Енерго Прайм, м.Львів, вул. Ак. Сахарова, 82 () на користь публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ, вул. Лисенка, 6 () 427 400, 00 грн. - штрафу та 6 411, 00 грн. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

Рішення складено 20.11.2017р.

Суддя Мороз Н.В.