ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

13 листопада 2017 року Справа № 915/996/17

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль С.М.,

при секретарі Сьяновій О.С.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність № 1161 від 20.03.2017;

від відповідача-1: ОСОБА_2 довіреність № 35 від 16.02.2016;

від відповідача-2: ОСОБА_3 довіреність № 19 від 29.12.2016;

ОСОБА_4 довіреність № 18 від 29.12.2016;

Ле ОСОБА_5 довіреність № 17 від 29.12.2016;

Третя особа на стороні позивача-1: не присутні,

Третя особа на стороні позивача-2: ОСОБА_6 довіреність № 09/26 від 10.07.2017,

Третя особа на стороні відповідача: не присутні,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом: Державного підприємства Адміністрація морських портів України (01135, м. Київ, пр.-т Перемоги, буд. 14) в особі Миколаївської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України (адміністрація Миколаївського морського порту) (54020, м. Миколаїв, вул. Заводська, 23),

до відповідача-1: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області (54017, м.Миколаїв, вул. Чкалова, 20, а/с 34),

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ (54020, м. Миколаїв, Громадянський узвіз, 1/1),

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1.Міністерство інфраструктури України (01135, м.Київ, просп. Перемоги, 14),

2. Державне підприємство Миколаївській морських торгівельний порт

(54020, м.Миколаїв, вул. Заводська, 23/14),

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_7 (54001, АДРЕСА_1, адреса для листування: 54029, АДРЕСА_2),

про: визнання недійсним договору оренди від 03.12.2015 р. № РОФ-864,-

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство Адміністрація морських портів України в особі Миколаївської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України звернулося з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області, треті особи: Міністерство інфраструктури України, приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання договору оренди від 03.12.2015 р. № РОФ-864 недійсним.

Державним підприємством Адміністрація морських портів України в особі Миколаївської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України разом з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову в якій просить:

- заборонити Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Миколаївській області передавати державне нерухоме майно - відкриті складські площі загальною площею 13951 кв. м. інв. № 410 (відкритий склад III новий інв. № 63202, відкритий склад № IV новий інв. № 63203, відкритий склад № V новий інв. 63204), розташоване за адресою: вул. Заводська, 23/17, м. Миколаїв, у строкове платне користування Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ» згідно умов договору, укладеного 03 грудня 2015 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Миколаївській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ» № РОФ-864 оренди державного нерухомого майна, розташованого за адресою: вул. Заводська, 23/17, м. Миколаїв, що знаходиться на балансі Державного підприємства «Миколаївській морський торговельний порт», посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим № 1189;

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ» володіти та користуватись державним нерухомим майном - відкритими складськими площами загальною площею 13951 кв. м. інв. № 410 (відкритий склад III новий інв. № 63202, відкритий склад № IV новий інв. № 63203, відкритий склад № V новий інв. 63204), розташованого за адресою: вул. Заводська, 23/17, м. Миколаїв;

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ» фактичний доступ до державного нерухомого майна - відкриті складські площі загальною площею 13951 кв. м. інв. № 410 (відкритий склад III новий інв. № 63202, відкритий склад № IV новий інв. № 63203, відкритий склад № V новий інв. 63204), розташованого за адресою: вул. Заводська, 23/17, м. Миколаїв;

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ» чинити будь-які дії та перешкоди у виконанні ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Миколаївського морського порту) «План розвитку Миколаївського морського порту на коротко- (до 2018), середньо- (до 2023), та довгострокову (до 2028) перспективу»;

- накласти арешт на грошові кошти у сумі 2 287 560 гривень (два мільйони двісті вісімдесят сім тисяч п'ятсот шістдесят гривень), які розміщені на банківських рахунках та належать Товариству з обмеженою відповідальністю «НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ».

Дану заяву позивач обґрунтовує тим, що за договором оренди № РОФ-864 від 03.12.2015 р. майно не передавалось в користування за актом приймання-передачі, оскільки порушено процедуру укладення договору оренду передбачену Законом України «Про оренду державного та комунального майна».

Крім того, позивач вважає, що спірний договір порушуються права Адміністрації щодо виконання плану розвитку морського порту Миколаїв та Товариства з обмеженою відповідальністю НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ можуть чинитись дії по перешкоджанню вчиненню ДП «АМПУ» дій щодо будівництва причалу № 8 та перевантажувального комплексу. Також позивач вважає, що у випадку вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ протиправних дій на виконання незаконного договору може бути нанесена шкода державному майну, що є предметом договору.

Згідно з ст. 66, 67 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Таким чином, із змісту вищенаведених правових норм вбачається, що необхідною умовою вжиття заходів до забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди при виконанні рішення суду. Тобто, безпосередньою метою вжиття заходів забезпечення позову є гарантія реального виконання судового рішення.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 N 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Враховуючи подання заяви про забезпечення позову в процесуальному порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, при розгляді такої заяви суд застосовує норми зазначеного кодексу, в тому числі норми ст. 33 ГПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх доводів та заперечень.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, заявник має обґрунтувати належними доказами наявність підстав для забезпечення позову.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 33 ГПК України, обовязковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими повязується застосування певного заходу до забезпечення позову (Інформаційний лист Вищого господарського суду України від 12.12.2006 року № 01-8/2776).

Заявником (позивачем) не надано належних доказів на обґрунтоване підтвердження наявності фактичних обставин, а саме, що у Товариства з обмеженою відповідальністю НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ відсутні правові підстави для оренди державного нерухомого майна (та, відповідно, для фактичного перебування на об'єкті оренди), а тому необхідно заборонити йому володіти та користуватися об'єктом оренди, так само заборонити фактичний доступ до об'єкту оренди. Позивач також не зазначає, яким чином невжиття заходів забезпечення позову утруднить виконання судового рішення (зокрема, вчинення Товариством якихось недобросовісних дій тощо).

Позивач не зазначив та не надав доказів в обґрунтування обставин щодо необхідності забезпечення позову. Позивачем не обґрунтовано наявність підстав для забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії та накладення арешту на грошові кошти відповідача-2. Позивачем не доведено адекватність засобу до забезпечення позову.

Посилання позивача на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду ґрунтується на припущеннях. Окрім цього, слід зазначити, що накладення арешту на грошові кошти жодним чином не пов'язаний із предметом позовної вимоги (визнання недійсним договору оренди) та не забезпечить фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов до висновку про неможливість задоволення заяви позивача про вжиття заходів щодо забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Миколаївської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України (адміністрація Миколаївського морського порту) про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.

Суддя С.М. Коваль