РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2017Справа №910/17183/17

За позовом Приватного Підприємства "К-А-Н"

До Приватного акціонерного товариства "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп"

Про стягнення 21 628,60 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники :

від позивача: Кобилянський М.В. (дов. від 08.02.2017)

від відповідача: Дубовий О.С. (дов. №101-2017 від 03.08.2017)

В судовому засіданні 08.11.2017, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

03.10.2017 до канцелярії Господарського суду м. Києва надійшла позовна заява Приватного Підприємства "К-А-Н" (надалі - позивач) до Приватного акціонерного товариства "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" (надалі - відповідач) стягнення 21 628,60 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2017 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 910/17183/17, розгляд справи призначено на 25.10.2017.

В судове засідання призначене 25.10.2017 з'явились представники сторін, надали пояснення по справі.

25.10.2017 представником позивача через відділ діловодства господарського суду міста Києва був поданий детальний розрахунок заборгованості.

У судове засідання 25.10.2017 представники сторін з'явились.

В судовому засіданні 25.10.2017 представником відповідача заявлено клопотання про витребування доказів, яке було задоволено судом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.10.2017 судом було оголошено перерву у судовому засіданні дол. 08.11.2017 та витребувано додаткові докази.

Представником відповідача 06.11.2017 через відділ діловодства господарського суду міста Києва були подані письмові пояснення та клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

07.11.2017 представником позивача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва було подано клопотання про витребування доказів.

08.11.2017 представником відповідача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва був поданий письмовий відзив на позов.

У судове засідання 08.11.2017 представник позивача з'явився, надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 08.11.2017 з'явився, надав суду свої пояснення по суті спору, проти задоволення позову заперечував.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14.08.2016 близько 21 год. 40 хв. ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки «Део», державний номерний знак НОМЕР_3, по автодорозі Київ-Одеса, на перехресті доріг с. Путівка- смт. Калинівка, в порушення вимог п. 16.11 ПДР України, виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не надав дорогу автомобілю марки «Мерседес-Бенц», державний номерний знак НОМЕР_1, під керування водія ОСОБА_5, який рухався по головній дорозі, що спричинило зіткнення та пошкодження транспортних засобів.

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київського області від 09.11.2016 ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Део», державний номерний знак НОМЕР_2, на момент скоєння вищезазначеної ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" (далі - відповідач), згідно з Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/646717.

В свою чергу автомобіль марки «Мерседес-Бенц», державний номерний знак НОМЕР_1, належить Приватному підприємству "К-А-Н" на праві власності.

Відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження про визначення матеріального збитку, заподіяного ушкодженням колісного транспортного засобу «Мерседес-Бенц», державний номерний знак НОМЕР_1, № 187 від 06.09.2016 (далі - Висновок), вартість матеріального збитку, завданого власнику вказаного автомобіля від пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП, яка сталась 14.08.2016 близько 21 год. 40 хв. на автодорозі Київ-Одеса, на перехресті доріг с. Путівка- смт. Калинівка, складає 56 396,09 грн.

Позивач зазначає суду про те, що в жовтні відповідач в усній формі повідомив про згоду виплати суми збитків в розмірі 19 000,00 грн, проте позивач не погодився із розміром виплати, внаслідок чого, 02.11.2016 звернувся до відповідача із проханням про надання офіційного роз'яснення щодо заниження суми страхового відшкодування.

Відповідач, в свою чергу, у відповідь на вказаний вище запит повідомив позивача листом вих. № 78593-1 від 28.11.2016 про необхідність надання додаткових документів для прийняття рішення про здійснення страхової виплати, а саме: постанови суду по зазначеній ДТП; документу, який підтверджує правовідносини водія ОСОБА_5 та позивача; заяви на виплату страхового відшкодування, із зазначенням реквізитів та завіреною печаткою позивача.

Позивач зазначає суду про те, що станом на дату подання позову, а саме 03.07.2017, виплата здійснена не в повному обсязі.

Відповідач у своєму письмовому відзиві зазначає суду про те, що розмір страхового відшкодування, визначений позивачем із посиланням на Висновок, не є вірним з підстав нерівного застосування коефіцієнту фізичного зносу.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Пунктом 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно з ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну.

У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. (ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»)

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Методи оцінки, передбачені цією Методикою, можуть використовуватися для оцінки самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, тракторів і комбайнів на колісних шасі, якщо вони не суперечать тим положенням, які регламентують оцінку цих видів транспорту встановлений Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 р. N 142/5/2092 (далі - Методика).

Відповідно до п. 1.3 Методики, її вимоги є обов'язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб'єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб'єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб'єктами цивільно-правових відносин.

Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ (п. 1.4 Методики).

Пунктом 1.6 Методики визначено, що фізичний знос КТЗ (його складників) - утрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників).

Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості) (п. 2.4 Методики).

Відповідно до п. 3.9 Методики фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану КТЗ унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості КТЗ, що виникає в процесі його експлуатації.

Фізичний знос може розраховуватись у вигляді коефіцієнта фізичного зносу складників залежно від технічного стану КТЗ, який відображає взаємозв'язок умов експлуатації і технічного стану КТЗ з вартістю його складників.

Відповідно до Висновку, експертом було розраховано коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого автомобіля із розрахунку того, що дата його виробництва - 2013 рік, проте, відповідно до картки даних СП ТОВ «Автомобільний дім Україна Мерседес Бенц», датою виробництва автомобіля марки «Мерседес-Бенц», державний номерний знак НОМЕР_1, є 14.03.2000.

Пунктом 7.41 Методики визначено, що значення коефіцієнта фізичного зносу, який підлягає усуненню, не може перевищувати 0,7.

Для складників КТЗ зі строком експлуатації понад 12 років значення Е З приймається рівним 0,7.

Для КТЗ зі строком експлуатації понад 12 років у випадку виконання капітального ремонту КТЗ впродовж двох років до дати оцінки Е З підлягає розрахунку за формулою (13) і його значення приймають не менше 0,5.

З таких обставин, суд погоджується з доводами відповідача, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Мерседес-Бенц», державний номерний знак НОМЕР_1, є завищеною, оскільки експертом було невірно визначено коефіцієнт фізичного зносу даного автомобіля.

Відповідачем було сплачено на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 29 983,17 грн (18 866,36 грн - вартість замінених деталей з урахуванням зносу та за мінусом ПДВ + 11 116,81 - вартість робіт та матеріалів), що підтверджується наявним у матеріалах справи страховим актом № 93 від 11.04.2017.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача різниці між визначеною позивачем та виплаченою відповідачем сумою страхового відшкодування є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 992 Цивільного кодексу України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Згідно з п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, для застосування приписів вищезазначених статей чинного законодавства України, необхідна наявність фактичного боргу (грошового зобов'язання), проте, враховуючи те, що судом встановлено, що відповідачем в повному обсязі були виконані його зобов'язання по оплаті страхового відшкодування, підстави для стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат відсутні.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення 21 628,60 грн задоволенню не підлягають.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва.

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Приватного Підприємства "К-А-Н" до Приватного акціонерного товариства "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" стягнення 21 628,60 грн. - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.11.2017.

Суддя М.О. Лиськов