ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2017 р.Справа № 915/1054/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Лисенко В.А.

секретар судового засідання: Полінецька В.С.

за участю представників сторін:

від позивача:

- ОСОБА_1 (довіреність № б/н від 01.09.2018)

- ОСОБА_2 (довіреність № б/н від 01.09.2017)

від відповідача: ОСОБА_3 (довіреність № 1611 від 20.03.2017)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Краншип

на ухвалу господарського суду Миколаївської області від „10 жовтня 2017 року про повернення позовної заяви

по справі № 915/1054/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Краншип

до відповідача Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Мтколаївської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України

про стягнення 1 036 432,38 грн.

В С Т А Н О В И В :

09.10.2017 року до господарського суду Миколаївської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Краншип до відповідача Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Миколаївської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України про стягнення заборгованості у розмірі 1 036 432,38 грн., з якої 1 028 222,74 грн. основний борг, 1 026,17 грн. інфляційні нарахування, 7 183,47 грн. 3 % річних та витрати на сплату судового збору.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 10.10.2017 року по справі № 915/1054/17 (суддя Коваль Ю.М.) повернуто позовну заяву із доданими до неї документами без розгляду по суті, на підставі п. 5 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Такий висновок суду мотивований тим, що у позовній заяві Товариства з обмеженою відповідальністю Краншип обєднані вимоги матеріального характеру про стягнення переплат з портових зборів за заходи на зовнішній рейд порту та виходи із зовнішнього рейду порту в різні дати періоду січень 2016 року квітень 2017 року різних буксирів позивача: Даймонд-Н, Топаз-Н, Торнадо, Туман, Юпітер, для здійснення операцій із швартування, від швартування, перестановлення (перешвартування) суден у причалів у м. Миколаєві, а також супроводження суден в Миколаївському морському порту, котрі здійснювалися на підставі різних договорів портового буксирування за завданнями контрагентів позивача. Стягнення портових зборів по кожній із зазначених господарських операцій є окремим предметом спору, і відносно кожного з них подано різні розрахунки заборгованостей та нарахувань на суми заборгованостей; не повязані між собою докази в значній кількості, дослідження котрих може зайняти дуже великий проміжок часу.

Не погоджуючись із зазначеною вище ухвалою місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю Краншип звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та передати справу на розгляд до господарського суду Миколаївської області. Доводи та вимоги скаржника ґрунтуються на тому, що оскаржувана ухвала є безпідставною та необґрунтованою, винесена з невірним застосуванням та порушенням норм процесуального права.

Апелянт вважає, що місцевим господарським судом неправильно застосовано положення п.5 ч.1 ст.63 ГПК України, оскільки позивачем не були порушені правила поєднання вимог та не було обєднано кілька вимог, сумісний розгляд яких перешкоджав би зясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднив вирішення спору.

Також скаржником зазначено, що спірні правовідносини виникли на підставі Договору про надання послуг між сторонами № 30-П-АМПУ-16 від 01.01.2016 року.

Крім того апелянт зазначає, що в позовній заяві ТОВ «Краншип» відсутнє обєднання вимог, а поділ вимоги про стягнення переплати за Договором по окремим буксирам, видам робіт буксирів або по окремим датам періоду суднозаходів буксирів не є неможливим.

07.11.2017 від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого в судовому засіданні просв апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, вважаючи її правомірною, обґрунтованою та прийнятою із дотриманням норм чинного законодавства.

Розглянувши наявні апеляційну скаргу, відзив на неї, заслухавши в судовому засіданні сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та було зазначено вище, ухвалою господарського суду Миколаївської області від 10.10.2017 року у справі №915/1054/17 повернуто позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Краншип із доданими до неї документами без розгляду по суті, на підставі п. 5 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Повертаючи позовну заяву без розгляду, місцевий суд виходив з того, що стягнення грошових коштів, а саме портових зборів є окремим предметом спору та дослідження в значній кількості доказів може зайняти дуже великий проміжок часу.

Судова колегія не погоджується з висновками місцевого господарського суду про повернення без розгляду позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Краншип та вважає, його доводи, заперечення і вимоги викладені в апеляційній скарзі підлягають задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню, виходячи з наступного.

За змістом норми ст. 26 ГПК України під предметом спору слід розуміти матеріально-правовий об'єкт, з приводу якого виник правовий спір між позивачем і відповідачем.

Самостійними вимогами в розумінні наведеної статті є вимоги особи, яка вважає, що вона також перебуває в матеріальних правовідносинах із відповідачем і її право порушено відповідачем.

Разом з тим, самостійна вимога повинна бути спрямована на предмет спору між позивачем і відповідачем. Вимога, спрямована на будь-що, що знаходиться поза цим предметом, не може бути розглянута як вимога третьої особи, а має бути здійснена через подання самостійного позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (абз. 4 п. 3.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду № 18).

Предмет позову, як правило, узгоджується з встановленими законом способами захисту.

Як вбачається зі змісту, повернутої судом першої інстанції, позовної заяви, вимога Товариства з обмеженою відповідальністю Краншип є стягнення з Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Мтколаївської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України переплати за надані/отримані послуги, які були надані на підставі Договору № 30-П-АМПУ-16, що оплачуються у складі портових зборів за період з 01.01.2016 року по 30.04.2017 року у розмірі 1 028 222,74 грн.

Як було зазначено вище, повертаючи позовну заяву, місцевий господарський суд виходить з того, що в позовній заяві обєднані вимоги про стягнення переплат з портових зборів за період з січня 2016 по квітень 2017 року, різних буксирів позивача.

З означеним висновком колегія не може погодитися з наступних підстав.

Згідно зі ст. 58 ГПК в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Правовою підставою повернення позову суд вказав п.5 ч.1 ст.63 ГПК України, згідно до якого суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо порушено правила об'єднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Законодавець передбачає дві обов'язкові умови для застосування цієї підстави для повернення позову. Це, по-перше, порушення позивачем правила об'єднання вимог або об'єднання в одній позовній заяві кількох вимог до одного чи кількох відповідачів, а по-друге, сумісний розгляд цих вимог повинен перешкоджати з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднювати вирішення спору.

В позовній заяві, повернутій судом, містяться позовні вимоги про стягнення заборгованості по портовим зборам, які виникли на підставі укладеного між сторонами Договору 30-П-АМПУ-16 від 10.02.2016 року, що не порушує правило об'єднання вимог, а навпаки в даному випадку, лише сприяє повному, всебічному з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін.

При цьому, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку стягнення портових зборів повинно заявлятись окремо щодо кожного судна (баржі, буксиру), якому нараховані портові збори, оскільки відповідач здійснює агентське обслуговування всіх зазначених суден на підставі договору.

З огляду на вищевикладене, судова колегія погоджується з доводами викладеними в апеляційній скарзі та приходить до висновку, що господарський суд допустив неправильне застосування норм процесуального права, яке призвело до прийняття неправильної ухвали, що відповідно до ч.2 ст.104 ГПК України є підставою для її скасування зі скеруванням справи згідно до ч. 4 ст.106 ГПК України до суду першої інстанції для розгляду по суті.

За таких обставин, ухвала господарського суду Миколаївської області від 10.10.2017 року у справі №915/1054/17 є необґрунтованою та такою, що винесена з порушенням норм процесуального права, і тому підлягає скасуванню, а справа - передачі на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись статтями 49,99, 101-106 Господарського

процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Краншип задовольнити

2. Ухвалу господарського суду Миколаївської області від „10 жовтня 2017 року у справі № 915/1054/17 про повернення позовної заяви скасувати.

3. Справу № 915/1054/17 передати на розгляд до господарського суду Миколаївської області.

Стягнути з Державного підприємства Адміністрація морських портів України (пр-т Перемоги,14, м.Київ, 01135, ) в особі Миколаївської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (вул.Заводська,23, м.Миколаїв, 54020) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Краншип (вул.Гвардійська,19, смт.Чорноморське, Комінтернівський район, Одеська область, 67570, ) 1600 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Видачу наказу із зазначенням повних реквізитів сторін доручити господарському суду Миколаївської області.

Постанова в порядку статті 105 Господарського процесуального кодексу

України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови

складено „17 листопада 2017 року

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя В.А. Лисенко