РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2017Справа №910/15230/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будкапіталс"

до Міністерства оборони України

про визнання правочину недійсним

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін:

від позивача Хасін І.Б. (за дов.)

від відповідача Матвіюк М.А. (за дов.)

В судовому засіданні 15.11.2017 у відповідності до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Будкапіталс" до Міністерства оборони України про визнання п. 1.2, 1.3, 1.4, 2 додаткової угоди № 5-361П від 23.12.2016 до договору № 227/ДКБ-361П від 10.12.2014, укладеної між Міністерством оборони України та ТОВ "Будкапіталс" недійсними.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірний правочин не був спрямований на настання реальних наслідків, оскільки, квартири за договором № 227/ДКБ-361П від 10.12.2014 вже були передані МО України, а додаткова угода пункти якої позивач просить визнати недійсними була укладена, в зв'язку з тим, що міністерство за іншої умови відмовлялось перерахувати залишок коштів за отримані квартири.

Ухвалою суду від 14.09.2017 порушено провадження у справі № 910/15230/17, розгляд останньої призначено на 05.10.2017.

Позивач в судове засідання 05.10.2017 не з'явився, явку уповноваженого представника не забезпечив, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав, про причини неявки суд не повідомив.

05.10.2017 від відповідача надійшов відзив з додатками та клопотання про витребування від Генеральної прокуратури України документів. У відзиві відповідач просить у позові відмовити, оскільки, угода була спрямована на настання реальних наслідків, зокрема, приведення квартир у відповідність до чинних санітарних та технічних норм.

Ухвалою суду від 05.10.2017 розгляд справи відкладено на 02.11.2017.

Представником відповідача в судовому засіданні 02.11.2017 оголошено клопотання про витребування додаткових документів у Генеральної прокуратури України.

Представник позивача заперечував проти задоволення клопотання в зв'язку з його необґрунтованістю.

Судом перенесено розгляд клопотання.

В судовому засіданні 02.11.2017 оголошено перерву до 15.11.2017.

Через загальний відділ діловодства суду 03.11.2017 від позивача надійшли додаткові пояснення.

В судовому засіданні 15.11.2017 представник позивача підтримав позов у повному обсязі, просив суд позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив у позові відмовити повністю.

Суд розглянув клопотання відповідача про витребування доказів.

Відповідач просить витребувати завірені копії документів щодо результатів перевірки достовірності даних, зазначених у поданій Товариством з обмеженою відповідальністю "БУДКАПІТАЛС" декларації про готовність об'єкта за адресою: АДРЕСА_1 до експлуатації від 10.03.2015 за № 51; висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 22.06.2016 щодо зазначеного у згаданій декларації будівельного об'єкту; щодо результатів кримінального провадження № 0002517 від 13.11.2015.

Відповідно до ст. 38 ГПК України сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, що перешкоджають його наданню; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; 4) обставини, які може підтвердити цей доказ.

У своєму клопотанні відповідача не вказав, які саме обставини, що мають значення для правильного вирішення даної справи, будуть підтверджені тими доказами, що просить витребувати відповідач.

За таких умов суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про витребування доказів у порядку ст. 38 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10.12.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будкапіталс" (забудовник) та Міністерством оборони України (пайовик) було укладено Договір на придбання житла на умовах пайової участі за адресою: АДРЕСА_1 № 227/ДКБ-361 П.

Предметом Договору є придбання пайовиком у забудовника житла на умовах пайової участі, а саме квартири кількістю 96 (дев'яносто шість) шт., загальною площею 4 956,84 квадратних метрів, у житлових будинках розташованих за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до адресного переліку квартир (додаток № 2), які забудовник зобов'язується передати, а пайовик оплатити у порядку і строки, визначені Договором (п. 1.1 Договору).

У відповідності до п. 3.1 Договору ціна Договору, тобто ціна квартир, які забудовник за Договором зобов'язується передати пайовику становить 34450038,00 грн., в т.ч. ПДВ 5741673,00 грн. та складається із розрахунку загальної площі квартир 4956,84 квадратних метрів, що передаються і фіксованої вартості 6950,00 грн. за один квадратний метр загальної площі (згідно Постанови КМУ від 29.02.2012 № 193 - гранична вартість для населених пунктів, які розташовані у 15-кілометровій зоні від адміністративного центру регіону, гранична вартість може бути збільшена на 10 відсотків). Вказана договірна ціна є твердою.

25 грудня 2014 року сторонами було укладено Додаткову угоду № 1/361 П до Договору, відповідно до якої, у зв'язку із систематичним відключенням об'єкта будівництва, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, від мереж електропостачання (лист від 19.12.2014 № 6466) та затримкою фінансування (лист від 17.12.2014 № 97/1) сторони змінили Додаток № 3 "Графік фінансування робіт" до Договору, а також змінили пункти 4.2, 5.1, 5.2, 5.3, 7.2, 10.1 в п.п. "а" п. 6.4 Договору, виклавши їх у новій редакції.

Відповідно до п. 5.1 Договору передача пайовику квартир, зазначених у п. 1.1 Договору, здійснюється з оформленням акта прийому-передачі квартир, за наявності документів, що підтверджують введення об'єкта в експлуатацію, (нотаріально засвідченої копії сертифіката відповідності або декларації про готовність об'єкта до експлуатації), у термін до 10.03.2015.

Згідно з п.п. а п. 6.4 Договору забудовник зобов'язаний збудувати та передати пайовику квартири, зазначені у п. 1.1 Договору, у термін до 10.03.2015, у стані, що визначений п. 2.2 Договору, з оформленням акта прийому-передачі квартир, з їх реєстрацією в Державній реєстраційній службі України та обов'язковою державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно за Міністерством оборони України.

16 березня 2015 року сторонами було укладено Додаткову угоду № 2/361 П до Договору, відповідно до якої, у зв'язку із визначеним обсягом фінансування на 2015 рік, керуючись статтями 651,652 Цивільного кодексу України, пунктом 4.2 Договору 227/ДКБ-361 П від 10.12.2014 року (Договір), на придбання житла на умовах пайової участі, Сторони погодились внести зміни у пункт 4.2 та викласти його в наступній редакції: 4.2 Фінансування будівництва житла на умовах пайової участі здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України КЕКВ 3121, за програмою КПКВ 21011190 "Будівництво (придбання) житла для військовослужбовців Збройних сил України" у сумі 34450038,00 грн. в т.ч. ПДВ - 5741673,00 грн., у тому числі: у 2014 році, оплату здійснено за рахунок коштів спеціального фонду, у сумі 10 335011,40 грн., в тому числі ПДВ - 1722501,90 грн.; у 2015 році, оплату буде здійснено за рахунок коштів загального фонду у сумі 24115026,60 грн., в т.ч. ПДВ -4019171,10 грн.

В подальшому сторонами укладено додаткові угоди № 3/361П від 02.12.2015, № 4/361П від 23.12.2015, якими внесли зміни щодо порядку фінансування будівництва.

Господарським судом розглянуто справу № 910/20797/15 за первісним позовом Заступника генерального прокурора України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будкапіталс" про стягнення штрафних санкцій у розмірі 4594903,28 грн та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будкапіталс" до Міністерства оборони України про визнання господарського договору недійсним в частині встановлення п. 5.3 та 6.4 строків виконання зобов'язань з реєстрації права власності на передані квартири, а також в частині встановленої п. 7.2 відповідальності за порушення строків реєстрації права власності на квартири.

Так у постанові Київського апеляційного господарського суду від 08.12.2015 року у справі №910/20797/15, яка залишена без змін постановою Вищого Господарського суду України від 01.03.2016 року, встановлено, що ТОВ "Будкапітал" своєчасно виконано всі свої зобов'язання з передачі новозбудованих квартир. Зобов'язання ж щодо реєстрації права власності на квартири за позивачем також було виконано, проте, затримка в їх виконанні викликана не винними діями ТОВ "Будкапіталс". При цьому, суд звертає увагу, що предметом розгляду у справі № 910/20797/15 було стягнення неустойки за порушення термінів реєстрації квартир у Державній реєстраційній службі України, і у рішенні не досліджувались обставини щодо того, чи всі роботи, зокрема, опоряджувальні роботи у квартирах, були виконані відповідачем у відповідності до умов договору та приписів законодавства. Крім того судом відмовлено у визнанні п. 5.3, 6.4, 7.2 договору № 227/ДКБ-361П від 10.12.2014 недійсними.

Вже після набрання рішенням у справі № 910/20797/15 законної сили, сторони погодили укласти спірну додаткову угоду для врегулювання питань щодо передання міністерству квартир, з виконаними належними опоряджувальними роботами та сплатою міністерством на користь позивача залишку грошових коштів за договором.

23.12.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будкапіталс" та Міністерством оборони України укладено додаткову угоду № 5/361П.

Відповідно до п. 1.1. додаткової угоди №5 до договору пайовик у термін до 31.12.2016 здійснює перерахування на рахунок забудовника коштів у сумі 795 525,11 (сімсот дев'яносто п'ять тисяч п'ятсот двадцять п'ять) гривень одинадцять копійок (у тому числі ПДВ у сумі 132 587,52 (сто тридцять дві тисячі п'ятсот вісімдесят сім) грн. п'ятдесят дві копійки).

Акт приймання - передачі квартир від 16.03.2015 № 1 та Уточнений акт від 02.12.2015 до договору вважаються попередніми (неостаточними) та такими, що не звільняють забудовника від повного та належного виконання забудовником зобов'язань за договором та встановленої вимогами чинного законодавства та умовами договору юридичної відповідальності (п. 1.2. додаткової угоди №5/361 П до договору).

Згідно з п. 1.3. додаткової угоди №5/361 П до договору за отримані відповідно до п. 1.1 додаткової угоди кошти забудовник зобов'язується в термін до 31.03.2017:

- забезпечити та виконати відносно житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, вимоги Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461 із проведенням у повному обсязі всіх опоряджувальних робіт у квартирах згаданого будинку; забезпечити відповідність квартир встановленим санітарним та технічним вимогам: за актом прийому-передачі квартир №2 здійснити фактичну передачу Пайовику 96 квартир за адресою: АДРЕСА_1, стан яких відповідатиме вимогам чинних нормативно-правових актів (державним будівельним нормам, правилам та стандартам), санітарним та технічним вимогам щодо житлових приміщень, готових для проживання, та Додатку № 4 до Договору.

Відповідно до п. 1.4. додаткової угоди №5/361 П до договору сторони складають акт прийому-передачі квартир № 2 протягом 14 календарних днів з дати надходження на адресу пайовика письмового повідомлення забудовника, але не пізніше 14.04.2017 року. Складений та підписаний сторонами акт прийому-передачі квартир №2 засвідчує факт виконання сторонами зобов'язань за договором.

Пунктом 2 додаткової угоди №5/361 П до договору передбачено, що сторони домовились про встановлення штрафу у розмірі 20 % ціни договору, який забудовник зобов'язаний сплатити пайовику у разі порушення встановленого у п. З цієї додаткової угоди терміну або за відмови підписати акт, зазначений у п. 1.3 цієї додаткової угоди.

Додаткова угода відповідно до п. 3 набуває чинності з моменту її підписання сторонами.

Позивачем долучено до матеріалів справи уточнений акт до акту приймання-передачі квартир № 1 від 16.03.2015 до договору від 10.12.2014 № 227/ДКБ-361П, яким уточнено нумерацію, загальну площу та вартість квартир згідно з даними БТІ. В акті зазначено, що стан квартир відповідає проектно-кошторисній документації, містобудівельним та будівельним нормам та правилам, вимогам технічного та містобудівельного регламенту, санітарним нормам щодо житлових приміщень, опоряджувальні роботи виконані в повному обсязі відповідно до переліку опоряджувальних робіт. Житло готове під заселення. Акт підписаний представником ТОВ "Будкапіталс" Пінчуком Є.В. та представником Міністерства оборони України Саковим П.В. Вказаний акт не містить дати підписання (тільки рік 2015), проте позивач наполягає, а відповідач не спростовує цієї обставини, що уточнений акт зареєстрований в Міністерстві оборони 02.12.2015. Тобто в спірній додатковій угоді міститься посилання на підписання вказаного уточненого акту контрагентами 02.12.2015.

Спір виник в зв'язку з тим, що позивач вважає, що додаткова угода № 5 не була направлена на настання реальних наслідків в частині саме зобов'язань позивача, оскільки вони виконані ним у повному обсязі, квартири передані у належному стані. В зв'язку з цим позивач просить визнати недійсною додаткову угоду № 5/361П від 23.12.2016 в частині п. 1.2-1.4, 2.

Квартири згідно договору мають бути передані у стані згідно п. 2.2 договору - характеристики предмету договору на момент передачі пайовику визначено у переліку опоряджувальних робіт (додаток № 4). Квартири, які за договором забудовник зобов'язується передати пайовику, повинні відповідати санітарним нормам щодо житлових приміщень, опоряджувальні роботи виконані в повному обсязі відповідно до переліку опоряджувальних робіт (додаток 4) та житло готове під заселення.

Перелік опоряджувальних робіт (паспорт оздоблення) квартир, які розташовані по АДРЕСА_1: вхідні двері квартир - металеві броньовані противовиламні; внутрішні двері - ламіновані або пофарбовані; вікна та балконні двері - двокамерний склопакет з термозберігаючою поверхнею; стеля - клеєве пофарбування; підлоги - лінолеум, керамічна плитка; стіни та інші вертикальні елементи - шпалери, водоемульсійне пофарбування; стіни у ванних кімнатах та санвузлах - водоемульсійне пофарбування; кухня - газова плита, рукомийник; ванна кімната - ванна, рушнико-сушилка, рукомийник; санвузол - унітаз; електрообладнання та зв'язок - лічильник.

До матеріалів справи додано акт перевірки технічного та якісного стану квартир (109 квартир), які передаються Міністерству оборони України від ТОВ "Будкапіталс" та, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. Робочою комісією, що створена відповідно до наказу начальника Київського КЕУ від 22.10.2015 № 13 у складі: майора Сажієнко С.В. та працівника ЗСУ Капущака В.І. в присутності представника забудовника (власника) Шиманського В.М. 02.12.2015 проведено огляд квартири запропонованої до закупівлі для військовослужбовців Збройних Сил України на її відповідність технічним та санітарним нормам та встановлено наступне: асфальтування прибудинкової території виконано на 35 %, благоустрій на 50%. Внутрішнє опорядження та освітлення під'їздів будинку виконано на 98%. Трансформаторна підстанція в процесі реконструкції. Зовнішні мережі електропостачання будинку виконані на 60 %. Санітарно-технічні прилади встановлені на 0%. Газові плити не встановлені. Оздоблювальні роботи в квартирах (штукатурка, фарбування стін, стелі, підлога) виконані на 70%. Міжкімнатні двері в квартирах встановлені на 0%. (п. 6, 7, 8, 12, 13, 14 акту). Висновки комісії: оглянуті квартири мають 85% готовності та при усуненні вказаних в акті недоліків можуть бути розподілені військовослужбовцям ЗСУ гарнізону Київського, Гостомельського. Недоліки, що потребують усунення: в квартирах виконані штукатурні роботи, влаштовані інженерні мережі, влаштовано стяжки на підлогах, тому необхідно у всіх квартирах завершити роботи по оздобленню квартир, встановленню санітарно-технічних приладів. Акт підписаний всіма членами комісії та представником забудовника. З боку забудовника відсутні будь-які зауваження чи застереження щодо змісту акту.

Вказаний акт підписаний представниками обох контрагентів без застережень та підтверджує, що передані за актом приймання-передачі від 16.03.2015 квартири не придатні до заселення, опоряджувальні роботи в квартирах виконані не у повній мірі.

Також до матеріалів справи додано акт обстеження стану готовності квартир та житлового будинку під заселення від 11.04.2017, підписаний т.в.о. заступника начальника експлуатаційного відділу Київського КЕУ Сажієнко С.В. та представником Головного квартирно-експлуатаційного управління ЗСУ Логіним Р.А. Перевіркою встановлено по 96 квартирах у житловому будинку АДРЕСА_1 ряд недоліків: незавершені роботи з благоустрою території; будинок не підключено до трансформаторної підстанції, внаслідок чого електропостачання будинку не здійснюється; не проведено силовий електрокабель у стояку між електрощитовими на сходинкових маршах; у будинку відключено водопостачання через відсутність у 96 квартирах запірної арматури навіть за умови включення водопостачання, 13 квартир водопостачанням забезпечені не будуть; водовідведення будинку здійснюється у недобудовану зовнішню мережу водовідведення. За результатом візуального огляду зроблено висновок, що зовнішня мережа водовідведення будинку не підключена до центрального каналізаційного колектора через накопичення води у останньому колодязі; газопостачання будинку не здійснюється; ліфти не введені в експлуатацію, роботи щодо їх монтажу виконані не в повному обсязі. На час проведення обстеження будинку будівельні роботи не проводились. На об'єкті була присутня тільки охорона. Представники ТОВ "Будкапіталс" у зв'язку з відсутністю на будівельному майданчику не залучались до складання акту. Висновок комісії: 96 квартир у житловому будинку АДРЕСА_1, придбаних Міністерством оборони України у ТОВ "Будкапіталс" на підставі договору від 10.12.2014 № 227/ДКБ-361 до заселення не готові. Житловий будинок через неготовність зовнішніх та внутрішніх інженерних мереж до заселення не готовий.

Позивач вказує, що вищезазначений акт підписаний не уповноваженими представниками міністерства та не оскаржений. Проте, суду не надано доказів того, що особи, які підписали акт не мали повноважень його підписувати. Крім того, акт обстеження не є нормативно-правовим актом та не може бути оскаржений до суду, оскільки, він лише встановлює наявність чи відсутність зазначених у ньому обставин. Доказів на підтвердження того, що встановлені у акті обставини не відповідали дійсності позивачем суду не надано, натомість до матеріалів справи долучено лист самого позивача, в якому підтверджено, що не всі опоряджувальні роботи у квартирах виконані у повному обсязі. Позивач звернувся до відповідача з листом від 07.11.2016 № 365, в якому зазначено, що в зв'язку з непередбачуваним рівнем інфляції з 2014 по 2016 рік роботи за договором № 227/ДКБ-361П від 10.12.2014 частково не виконані, зокрема частковий благоустрій території; перезапуск системи газопостачання, оскільки минуло більше 6 місяців з її попереднього запуску і система протягом цього часу не функціонувала; внутрішні оздоблювальні роботи (частково).

Отже перед підписанням спірного правочину позивач своїм листом підтвердив, що не всі опоряджувальні роботи в квартирах виконані.

Відповідно до ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Відповідно до ст. 655, 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом. До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.

Відповідно до ст. 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 673, 674 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам. Продавець і покупець можуть домовитися про передання товару підвищеної якості порівняно з вимогами, встановленими законом. Відповідність товару вимогам законодавства підтверджується способом та в порядку, встановленими законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 675, 678 ЦК України товар, який продавець передає або зобов'язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк). Гарантія якості товару поширюється на всі комплектуючі вироби, якщо інше не встановлено договором. Покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Відповідно до ст. 680 ЦК України покупець має право пред'явити вимогу у зв'язку з недоліками товару за умови, що недоліки виявлені в строки, встановлені цією статтею, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо на товар не встановлений гарантійний строк або строк придатності, вимога у зв'язку з його недоліками може бути пред'явлена покупцем за умови, що недоліки були виявлені протягом розумного строку, але в межах двох років, а щодо нерухомого майна - в межах трьох років від дня передання товару покупцеві, якщо договором або законом не встановлений більший строк. Якщо встановити день передання нерухомого майна неможливо або якщо покупець володів нерухомим майном до укладення договору, зазначені строки обчислюються від дня укладення договору. Строк для виявлення недоліків товару, що перевозився або був відправлений поштою, обчислюється від дня одержання товару в місці призначення. Якщо на товар встановлено гарантійний строк, покупець має право пред'явити вимогу у зв'язку з недоліками товару, які були виявлені протягом цього строку. Якщо недоліки товару виявлені покупцем після спливу гарантійного строку або строку придатності, продавець несе відповідальність, якщо покупець доведе, що недоліки товару виникли до передання йому товару або з причин, які існували до цього моменту.

Відповідно до ст. 688 ЦК України покупець зобов'язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару. У разі невиконання покупцем цього обов'язку продавець має право частково або в повному обсязі відмовитися від задоволення відповідних вимог покупця, якщо продавець доведе, що невиконання покупцем обов'язку повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу спричинило неможливість задоволення його вимог або спричинить для продавця витрати, що перевищують його витрати у разі своєчасного повідомлення про порушення умов договору. Якщо продавець знав або міг знати про те, що переданий покупцеві товар не відповідає умовам договору купівлі-продажу, він не має права посилатися на те, що не одержав від покупця повідомлення про порушення умов договору, та на наслідки невиконання покупцем цього обов'язку, встановлені частиною першою цієї статті.

Отже, виявивши недоліки проданого товару сторони зобов'язання по виправленню недоліків у опорядженні квартир оформили шляхом укладення спірної додаткової угоди.

Отже судом у справі № 910/20797/15 встановлена та обставина, що квартири покупцю продавцем були передані та право власності на квартири за позивачем було зареєстроване. Проте факт реєстрації права власності не позбавляє покупця права на квартири не позбавляє його права вимагати усунення недоліків у переданому йому майні та приведення його у відповідність вимогам укладеного між сторонами договору № 227/ДКБ-361П від 10.12.2014. Підписання між контрагентами акту про приймання-передачу квартир з усунутими недоліками та з характеристиками передбаченими п. 2.2 договору № 227/ДКБ-361П від 10.12.2014 не є повторною передачею уже отриманих міністерством квартир, а виключно підтвердить передачу товару тієї якості, яку обумовили сторони у договорі.

Посилання позивача на те, що в судовому рішенні встановлено ті обставини, що за змістом акту приймання-передачі квартир від 16.03.2015 року, ТОВ «Будкапіталс» на виконання п.3.4 та 4.3. Договору було передано позивачу 96 квартир, які відповідають вимогам чинних нормативно-правових актів (ДБН, правил, стандартів) та санітарним нормам щодо житлових приміщень, готові до проживання в них, судом не приймаються, оскільки зазначені обставини не спростовують обставини щодо недотримання відповідачем вимог пункту 2.2. договору, підп. «В» п.6.4. договору №227/ДКБ -361 П від 10.12.2014 та додатку №4 до Договору (Перелік опоряджувальних робіт (паспорт оздоблювання) квартир, які розташовані по АДРЕСА_1.

Таким чином сторони не позбавлені права обумовити остаточний строк перерахування коштів та усунення недоліків оспорюваною додатковою угодою (наявність недоліків не спростована відповідачем), та обумовити підтвердження факту дотримання сторонами договору та прийняття квартир, що відповідають умовам договору саме підписанням акту приймання-передачі, як і будь-яким іншим документом.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з пунктом 2 статті 20 Господарського суду України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Порядок захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів визначається Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими законами.

За приписами статей 1 та 2 Господарського процесуального кодексу України звертаючись з позовами до господарських судів, підприємства, установи, організації реалізують надане їм право захищати в судовому порядку свої порушені або оспорюванні права та охоронювані законом інтереси у спосіб, передбачений, зокрема, статтею 16 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину, у відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а саме:

- зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (ч. 1 ст. 203);

- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2 ст. 203);

- волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3 ст. 203);

- правочин має вчинятись у формі, встановленій законом (ч.4 ст. 203)

- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5 ст. 203).

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч. 2 ст. 215 ЦК України).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

При розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи.

У п. 2.1. Постанови №11 від 29.05.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" зазначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Проаналізувавши спірну додаткову угоду суд дійшов висновку про відповідність умов даної угоди положенням цивільного законодавства та спрямованості волі сторін на реальне настання правових наслідків за цією додатковою угодою.

Доводи наведені позивачем суд вважає не підтвердженими належними та допустимими доказами та спростованими матеріалами справи.

Згідно з частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Суд дійшов висновку, що спірна угода була направлена на реальне настання наслідків по усуненню недоліків в опорядженні квартир. Суд звертає увагу позивача на те, що спірна додаткова угода не містить інших вимог щодо якості квартир, ніж ті, що визначені у первинному тексті договору. За таких умов, якщо позивач збудував квартири, які відповідають усім характеристикам, зазначеним у п. 2.2 договору, суд не вбачає підстав, які б могли йому перешкодити підписати з міністерством остаточного акту приймання-передачі квартир, що передбачений спірною додатковою угодою.

Суд вважає вимоги позивача не обґрунтованими та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому відмовляє у задоволенні вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 17.11.2017.

Суддя Усатенко І.В.