ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2017 р.Справа № 922/3117/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

при секретарі судового засідання Сінченко І.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", м. Київ
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Харків
про стягнення 229667,76 грн.
за участю представників:

позивача - Левицької А.В., довіреність №2319-К-О від 11.01.2017;

відповідача - ОСОБА_3, довіреність №240 від 30.01.2017

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з відповідача - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 заборгованості за договором №б/н від 24.12.2012 за послугою "Кредитний ліміт" у загальному розмірі 229667,76 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 37500,00 грн., заборгованості за відсотками - 75733,10 грн., заборгованості по комісії - 13775,00 грн. та заборгованості по пені - 102659,66 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24.12.2012 між сторонами укладений договір банківського обслуговування (поточного рахунку) б/н зі встановленням кредитного ліміту на рахунок № НОМЕР_2 шляхом підписання відповідачем заяви про відкриття поточного рахунку, заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг і карточки з зразками підписів і відбитка печатки. Позивач зазначає, що свої зобов'язання за вказаним Договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитний ліміт в розмірі 37500 грн., що підтверджується випискою про рух коштів по рахунку відповідача № НОМЕР_2, проте відповідач в порушення своїх зобов'язань отримані кошти в розмірі 37500 грн. не повернув, а також за період з 02.12.2013 по 01.09.2017 виникла заборгованість за відсотками в сумі 75733,10 грн., за період з 01.03.2014 по 01.09.2017 виникла заборгованість по комісії в сумі 13775,00 грн. та за період 04.03.2014 по 01.09.2017 позивачем нараховано заявлену до стягнення пеню в сумі 102659,66 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18 вересня 2017 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 04 жовтня 2017 року о 12:00 годині. Цією ж ухвалою суду витребувано у сторін додаткові докази.

02.10.2017 відповідач надав клопотання (вх. №32185), в якому просить суд застосувати позовну давність до вимог ПАТ КБ "Приватбанк" та повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування поданого клопотання відповідач зазначає про те, що як вбачається з роздруківки розрахунку заборгованості наданої банком перебіг строку позовної давності почався 10.02.2014, тобто з моменту останнього платежу, проте згідно з "Умовами та Правилами надання банківських послуг", до яких приєднався відповідач шляхом подачі заяви на відкриття поточного рахунку, строк позовної давності встановлений тривалістю в п'ять років, однак указані "Умови" не містять підпису відповідача. Будь-яких доказів, які б підтверджували, що саме із цими Умовами ознайомлений відповідач, у матеріалах справи немає, а тому вважає, що застосуванню підлягає положення статті 257 ЦК України, якою встановлено загальну позовну давність тривалістю в три роки.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04 жовтня 2017 року розгляд справи відкладено на 25 жовтня 2017 р. о 12:00 год.

В судовому засіданні 25 жовтня 2017 року було оголошено перерву до 10:30 год. 14 листопада 2017 року відповідно до приписів ст. 77 ГПК України, для надання можливості представнику позивача надати всі документи витребувані ухвалою господарського суду Харківської області про порушення провадження у справі від 18.09.2017, зокрема якісної копії заяви про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відбитками печатки.

Представник відповідача 13.11.2017 надав письмові пояснення (вх. №37319), які судом долучені до матеріалів справи.

У наданих до суду письмових поясненнях відповідач заперечує проти задоволення позову, зокрема посилаючись на те, що він не оспорює дані правовідносини і не заперечує факт користування коштами, проте договір банківського обслуговування і умови та правила надання банківських послуг, в яких міститься умова про збільшення строку позовної давності не укладав у письмовій формі і доказів, що саме ці умови розумів відповідач позивач не надав. Також, відповідач посилається на правову позицію Верховного Суду України , викладену у постановах № 6-240цс14 від 11.02.2015, № 6-16цс15 від 11.03.2015, 6-698цс15 від 10.06.2015 та № 6-757цс15 від 01.07.2015.

Представник позивача 14.11.2017 надав додаткові письмові пояснення (вх. №37558), які судом долучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні та у наданих до суду додаткових письмових поясненнях позивач підтримує позов, а також зазначає, що відповідач підписавши особисто заяву про відкриття рахунку від 24.12.2012 підтвердив свою згоду на те, що заява підписана разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку і складає договір про надання банківських послуг, отже укладення договору між сторонами відбулося на підставі ст. 634 ЦК України шляхом приєднання відповідачем до запропонованих банком умов та тарифів. При цьому, відповідачем не надано доказів того, що під час підписання ним вказаної заяви діяли якісь інші Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку, ніж ті, на які посилається позивач. Стосовно посилання відповідача на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постановах № 6-240цс14 від 11.02.2015, № 6-16цс15 від 11.03.2015, 6-698цс15 від 10.06.2015 та № 6-757цс15 від 01.07.2015, позивач зазначає, що вони не підлягають застосуванню під час вирішення даної справи, оскільки стосується споживчого кредитування фізичних осіб, в той час як спірні правовідносини у даній справі стосуються відкриття та обслуговування поточного рахунка суб'єкта господарювання та картки зі зразками підписів та відбитка печатки.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову та просив суд застосувати позовну давність.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, суд встановив наступне.

24.12.2012 фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (відповідач) було підписано заяву про відкриття поточного рахунку та картку зі зразками підписів і відбитка печатки.

У заяві зазначено, що у разі відсутності або недостатності коштів на рахунку клієнта (у разі перевищення суми платежу над залишком власних коштів) банк може встановити клієнту на рахунку кредитний ліміт. Банк за наявності вільних грошових ресурсів здійснює обслуговування кредитного ліміту клієнта за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, про розмір якого банк повідомляє клієнту на свій розсуд або в письмовій формі або через встановлені засоби електронного зв'язку банку та клієнта. Порядок встановлення, зміни ліміту, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки за користування кредитним лімітом регламентуються Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua, які разом з даною анкетою (заявою) складають договір банківського обслуговування.

Підписавши зазначену заяву, відповідач також підтвердив погодження з Умовами та правилами надання банківських послуг (далі - Умови), в т.ч. з Умовами та правилами обслуговування за Розрахунковими картками (що розміщені на сайті банку http://privatbank.ua, http://client-banc.privatbank.ua), Тарифами банку, які разом з цією заявою, карткою зі зразками підписів та відбитку печатки складають договір банківського обслуговування. Цим підписом відповідач приєднався та зобов'язався виконувати умови, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, Тарифах Приватбанку - Договорі банківського обслуговування в цілому. Відносини між банком та клієнтом можуть вирішуватись як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження з питань банківського обслуговування з клієнтом через веб-сайт банку (http://privatbank.ua, http://client-banc.privatbank.ua, або інший інтернет/sms-ресурс, вказаний банком).

Відповідно до умов Договору відповідачу встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок № НОМЕР_2.

Згідно з п. 3.2.1.1.1 Умов кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту. Техніко-економічне обґрунтування кредиту - фінансування поточної діяльності. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт-банк, sms-повідомлення або інших). Банк здійснює обслуговування ліміту клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо.

Відповідно до п. 3.2.1.1.3 Умов кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта з повернення кредиту, сплаті відсотків та винагороди. Кредитний ліміт може бути збільшений для оплати судових витрат у порядку, передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг. Сторони погодились, що кредитний ліміт може бути збільшений для оплати судових витрат у порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг. Ліміт овердрафту встановлюється банком на кожний операційний день. У випадку зниження банком ліміту в односторонньому порядку, передбаченому даними "Умовами та правилами надання банківських послуг", клієнт зобов'язується погасити різницю між фактичною заборгованістю і сумою нового ліміту не пізніше дня, вказаного у повідомленні банку про зміну ліміту, спрямованого клієнту у будь-якій з форм, передбачених "Умовами та правилами надання банківських послуг". В іншому випадку грошове зобов'язання вважається порушеним, а зазначена різниця між фактичною заборгованістю і новою сумою ліміту вважається простроченою з дня, зазначеного в повідомленні.

За змістом п. 3.2.1.1.6 Умов ліміт може бути змінений банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів передбачених внутрішніми нормативними документами банку. Підписавши угоду, клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт-банк, sms-повідомлення або інших).

Проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до "Умов та правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі) (п. 3.2.1.1.8 Умов).

Відповідно до п. 3.2.1.1.16 Умов при укладенні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до "Умов та правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладення договорів та угод у письмовій формі.

За змістом п. 3.2.1.2.2 Умов клієнт зобов'язується використовувати кредит на цілі, визначені п. 3.2.1.1.1 даних Умов, сплатити відсотки за весь час фактичного користування кредитом згідно з п. п. 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3, повернути кредит у строки, встановлені п. п. 3.2.1.1.10, 3.2.1.2.3.4, 3.2.1.2.2.17, сплатити банку винагороду відповідно до пунктів 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6, 3.2.1.4.11.

У п. 3.2.1.4.1.1 Умов передбачено, що за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат до 25-го числа поточного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилось з 1-го до 20-го (включно) числа поточного місяця або до 25-го числа наступного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилось з 21-го до кінцевого числа поточного місяця, в який дебетове сальдо підлягає обнуленню, розрахунок відсотків проводиться за процентною ставкою у розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

У випадку необнулювання дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулюванню, протягом 90 днів з кінцевої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулюванню, клієнт сплачує банку за користування кредитом відсотки в розмірі 36% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулюванню. (п. 3.2.1.4.1.2. Умов)

При порушенні клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 56% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права банку на встановлення іншого терміну повернення кредиту, передбаченого Умовами та правилами надання банківських послуг, клієнт сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, виходячи з 360 днів у році. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань (п. 3.2.1.4.1.3 Умов).

Сплата відсотків за користування кредитом, розрахованих згідно з п.п. 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, проводиться в порядку, зазначеному в п. 3.2.1.1.1, 3.2.1.2.1.4, 3.2.1.2.2.8; відсотки, несплачені після закінчення періоду безперервного користування кредитом, вважаються простроченими (крім випадків розірвання кредиту згідно з п. 3.2.1.2.3.4). Сплата відсотків може бути проведена клієнтом також з інших належних йому рахунків у встановленому законом порядку (п. 3.2.1.4.3 Умов).

Згідно з п. 3.2.1.4.4 Умов клієнт сплачує банку комісію за використання ліміту у відповідності з п. 3.2.1.1.6, 3.2.1.2.3.2, 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг. Банк може за своїм розсудом не стягувати зазначену комісію у разі, якщо максимальне сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній календарний місяць, не перевищувало 100 грн. Сума комісії не менш 200 грн.

За приписами п. 3.2.1.4.5 Умов клієнт сплачує банку винагороду за користування кредитом згідно п. 3.2.1.4.4. Сплата винагороди здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, винагорода оплачується в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату визначеної в даному пункті строку. Нарахування здійснюється в дату сплати.

У п. 3.18.5.7. Умов та правил надання банківських послуг було передбачено, що Терміни позовної давності щодо вимоги про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів встановлюються сторонами тривалістю 5 років (арк.104).

На виконання договору банк встановив кредитний ліміт на відкритий відповідачу поточний рахунок № НОМЕР_2.

Наявною в матеріалах справи випискою про рух коштів по рахунку відповідача № НОМЕР_2 підтверджується факт отримання відповідачем кредиту в сумі 37500 грн., що також не заперечується відповідачем.

04.03.2014 позивачем винесено на прострочення повернення кредиту в сумі 37500 грн.

Відповідач на час розгляду справи заборгованість за кредитом в сумі 37500 грн. не сплатив, грошові кошти в сумі 37500 грн. позивачу не повернув.

Предметом даного спору є вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитом, комісії за користування кредитом та пені за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з приписами ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, у яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов'язку.

За змістом ст. 526 ЦК Україні та ст. 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Цими ж статтями передбачено також, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Статтею 633 ЦК України встановлено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1067 ЦК України закріплено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

З огляду на зазначене, суд вважає, що даний договір, який укладено між сторонами даного спору є змішаним договором банківського рахунка та кредитного договору згідно з ч. 2 ст. 628 ЦК України.

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань, з урахуванням Умов та Правил надання банківських послуг, здійснив прострочення повернення кредитних коштів, сплати процентів та комісії за користування кредитом, суд вважає, що позов в частині стягнення заборгованості за кредитом - 37500,00 грн., заборгованості за відсотками - 75733,10 грн. та заборгованості по комісії - 13775,00 грн. є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідач у заяві про застосування позовної давності посилається на те, що позивачем не доведено, що відповідач, підписавши заяву від 24.12.2012, приєднався саме до наданих позивачем до матеріалів справи Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку, а також на те, що вказані Умови та Тарифи не містять підпису відповідача.

Проте, суд вважає ці доводи безпідставними з огляду на таке.

Заява відповідача про відкриття рахунку від 24.12.2012 підписана ним особисто. При цьому, у заяві зазначено, що відповідач не заперечує, що цим підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між сторонами у справі договір про надання банківських послуг. Отже, укладання договору між сторонами відбулося на підставі ст. 634 ЦК України шляхом приєднання відповідачем до запропонованих банком умов та тарифів.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з врахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України договір вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими обмінялись сторони.

Матеріалами справи підтверджено, що сторонами були здійсненні всі необхідні дії, які вказують на вчинення двостороннього договору, складовими якого виступають заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку, з якими відповідач ознайомлений, про що свідчить його підпис на відповідній заяві.

При цьому відповідачем не надано доказів того, що під час підписання ним заяви від 24.12.2012 діяли якісь інші Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку, ніж ті, на які посилається позивач.

Суд також враховує посилання відповідача на постанови Верховного Суду України № 6-240цс14 від 11.02.2015, № 6-16цс15 від 11.03.2015, 6-698цс15 від 10.06.2015 та № 6-757цс15 від 01.07.2015, однак вважає за необхідне звернути увагу на те, що викладені у зазначених постановах правові позиції стосуються споживчого кредитування фізичних осіб, в той час як спірні правовідносини у даній справі стосуються відкриття та обслуговування поточного рахунка суб'єкта господарювання та картки зі зразками підписів та відбитка печатки.

Щодо позовних вимог в частині стягнення пені, суд зазначає наступне.

Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені статтею 611 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч.1 та ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч.2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців. Проте законом або договором можуть бути передбачені інші умови нарахування.

Відповідно до п. 3.2.1.5.4 Умов, нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбаченої п. 3.2.1.5.1., 3.2.1.5.2., 3.2.1.5.3, здійснюється протягом 15 років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано Клієнтом.

У п. 1.9. Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17.12.2013 р. за № 14, господарським судам роз`яснено, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Крім того, у п. 1.12. Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17.12.2013 р. за № 14 господарським судам роз`яснено, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Перевіривши правомірність та правильність нарахування позивачем пені, судом встановлено, що заявлений до стягнення розмір пені в сумі 102659,66 грн. відповідає вимогам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Крім того, суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про застосування позовної давності, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з ч.1 ст. 259 Цивільного кодексу України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч.3, ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вищевстановлено судом, пунктом 3.18.5.7. Умов та правил надання банківських послуг було передбачено, що Терміни позовної давності щодо вимоги про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів встановлюються сторонами тривалістю 5 років, а відтак приймаючи до уваги те, що позивачем заявлено вимоги в межах позовної давності встановленої у п.3.18.5.7. Умов та правил надання банківських послуг, клопотання відповідача про застосування позовної давності не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 611, 612, 624 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (61157, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001, м.Київ, вул. М.Грушевського, буд.1Д, ідентифікаційний код 14360570) заборгованість за договором №б/н від 24.12.2012 за послугою "Кредитний ліміт" у загальному розмірі 229667,76 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 37500,00 грн., заборгованості за відсотками - 75733,10 грн., заборгованості по комісії - 13775,00 грн. та заборгованості по пені - 102659,66 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору за подання позову до господарського суду в розмірі 3445,02 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 20.11.2017 р.

Суддя І.О. Чистякова