ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2017р. Справа № 917/1577/17

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" (36020, м. Полтава, вул. Козака, 2-а, )

до Науково - виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "Енергобуд" (36037, м. Полтава, вул. Харчовиків, 27А, )

про стягнення 1431,28 грн.

Суддя Ореховська О.О.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 15.12.2016р. № 70

від відповідача: не з"явився

В судовому засіданні суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення у відповідності до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України та повідомив, що повне рішення буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення вступної і резолютивної частини рішення.

Суть справи: розглядається позовна заява Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" (позивач у справі) до Науково - виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "Енергобуд" (відповідач у справі) про стягнення заборгованості за ОСОБА_2 № 10-19/33/16 на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами) від 04.01.2016р. в сумі 1 431,28 грн., у тому числі 1 055,39грн. - основний борг, 26,17 - 3% річних, 232,32грн. - пеня, 117,40грн. - інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 25.09.2017р. зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 917/1577/17. Справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 24.10.2017р.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 24.10.2017р. розгляд справи відкладено на 14.11.2017р.

Відповідач відзив на позов не надав, в судове засідання не з"явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час, дату та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення - копії ухвали суду від 24.10.2017р. (а.с. 30).

Також, ухвала господарського суду Полтавської області від 24.10.2017р. у даній справі була розміщена в Єдиному Державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua). Відповідно до Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Таким чином, господарським судом вчинені всі дії з метою належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, проте відповідач не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні.

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України у пп. 3.9.2 постанови від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (із змінами та доповненнями), у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

В зв'язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних в матеріалах справи, достатньо, а неявка відповідача, повідомленого належним чином про дату, час і місце проведення судового розгляду, не перешкоджає розгляду справи, справа розглядається за наявними в ній матеріалами, на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, на їх задоволенні наполягає.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні уповноваженого представника позивача, суд встановив:

Між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" (позивачем) та Науково - виробничим товариством з обмеженою відповідальністю "Енергобуд" (відповідачем) був укладений Договір № 10-19/33/16 на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами) від 04.01.2016р. (далі - Договір).

ОСОБА_2 сторони узгодили, зокрема, наступне:

- за цим ОСОБА_2 відповідач (за умовами договору - Замовник) передає позивачу (за умовами договору - Виконавець) в експлуатацію складові Єдиної газотранспортної системи, які безпосередньо приєднані до газових мереж Виконавця, який є газорозподільним підприємством, та використовуються для забезпечення розподілу природного газу (Договір укладається з газорозподільним підприємством) (п. 1.1. ОСОБА_2);

- під складовими Єдиної газотранспортної системи розуміється об"єкт газопостачання, наданий Замовником для експлуатації Виконавцем, що перебуває у власності Замовника, вказаний Сторонами у додатку 1 до цього ОСОБА_2 (п. 1.2. ОСОБА_2);

- надання послуг в експлуатацію об"єкта включає здійснення Виконавцем комплексу технічних заходів, необхідних для забезпечення розподілу (транспортування) природного газу, виконання робіт з технічного обслуговування, огляду, обстеження та поточного ремонту, в строки та порядку, що передбачені цим ОСОБА_2 та чинними нормативно-правовими актами (далі - послуги (роботи))(п. 1.3. ОСОБА_2);

- перелік послуг (робіт) з експлуатації об"єкта газопостачання, що надаються Виконавцем (додаток 2), у якому вказується, зокрема, графік виконання та вартість таких послуг (робіт) є невід"ємною частиною цього ОСОБА_2 (п. 1.4. ОСОБА_2);

- вартість послуг (робіт) визначається сторонами відповідно до переліку послуг (робіт) з експлуатації об"єкта постачання, що надаються Виконавцем Замовнику та становить 2 130,96грн., крім того податок на додану вартість 426,19грн. (п. 2.1. ОСОБА_2);

- фактичні обсяги наданих послуг (робіт) оформлюються щокварталу актом наданих послуг (робіт), який складається та подається виконавцем на розгляд Замовника у двох примірниках. Замовник зобов"язується протягом 5 (п"яти) днів від дати передачі актів наданих послуг (робіт) підписати їх та повернути один примірник кожного акта Виконавцю або надати в письмові формі вмотивовану відмову від підписання такого акта. У випадку неповернення Замовником акта наданих послуг (робіт) та ненадання обґрунтованих заперечень щодо нього у визначений строк, цей акт вважається погодженим Замовником в редакції Виконавця (п. 2.4. ОСОБА_2);

- остаточний розрахунок за послуги (роботи), визначені п. 2.3 розділу ІІ ОСОБА_2, а також надання додаткових послуг (робіт) власнику, пов"язаних з експлуатацією об"єкта здійснюється не раніше п"яти календарних днів після підписання акта наданих послуг (робіт) на підставі рахунка Виконавця (п. 2.5. ОСОБА_2);

- Договір є укладеним і набирає чинності з дати підписання його Сторонами діє з моменту його підписання і до 31.12.2016р. Якщо протягом 1 місяця до закінчення строку дії цього ОСОБА_2 жодна із сторін не заявляє про припинення його дії, цей Договір вважається укладеним на такий самий новий строк та на тих самих умовах (п. 6.1 ОСОБА_2).

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов ОСОБА_2 позивач виконав роботи на загальну суму 1 055,39грн. , що підтверджується актами приймання виконаних робіт № 42824/4/ від 30.12.2016р. на суму 541,01грн. та № 24570/3/від 30.09.2016р. на суму 514,38грн.

Дані акти підписані відповідачем без зауважень та заперечень.

Вартість виконаних робіт в сумі 1 055,39грн. відповідачем сплачена не була.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріали справи свідчать, що відповідач взяті на себе зобов'язання за ОСОБА_2 № 10-19/33/16 на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами) від 04.01.2016р. не виконав, своєчасно надані позивачем послуги (роботи) не оплатив, внаслідок чого у відповідача утворився борг в сумі 1 055,39грн.

Доказів, що спростовують вищевикладене, доказів сплати боргу відповідач суду не надав.

Суд встановив, що позовні вимоги в частині стягнення 1 055,39 грн. основного боргу обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 5.1 ОСОБА_2 за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за даним ОСОБА_2 сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

В п. 5.2 ОСОБА_2 сторони узгодили, що за несвоєчасну оплату послуг (робіт) Виконавця Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховувалася пеня, за кожний день прострочення.

На підставі вказаних положень ОСОБА_2 позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 232,32 грн. пені за період з 06.10.2016р. по 19.09.2017р.

Здійснивши перерахунок зазначеної суми, суд встановив, що позивач, визначаючи розмір пені, не врахував приписи ч. 6 ст. 232 ГК України, відповідно до якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Після проведення перерахунку пені, з врахуванням положень ОСОБА_2, ЦК України та ГК України, судом встановлено, що сума пені, яка є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача становить 145,13грн. (розрахунок здійснено за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості штрафних санкцій "Ліга. Закон" і залучено до справи). В іншій частині вимоги про стягнення пені слід відхилити, як безпідставні.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі даної норми позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 26,17 грн. 3 % річних за період з 06.10.2017 по 19.09.2017р. та 117,40грн. інфляційних за період з 06.10.2016р. по 31.07.2017р.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача інфляційних нарахувань в сумі 117,40грн., суд дійшов до висновку, що позивачем завищено суму інфляційних втрат, яка підлягає стягненню. Зокрема, позивачем при здійсненні розрахунку інфляційних втрат не враховано приписи Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань". Так в п. 3.2. зазначеної Постанови зазначається, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Судом здійснено перерахунок інфляційних втрат ( з урахуванням моменту виникнення зобов'язань щодо оплати за кожним актом приймання виконаних робіт та вказаного позивачем періоду) за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості штрафних санкцій "Ліга. Закон" та встановлено, що стягненню підлягають інфляційні в сумі 94,91грн. (розрахунок залучено судом до матеріалів справи). В цій частині позов підлягає задоволенню. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача інфляційних нарахувань позов задоволенню не підлягає.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунків в частині стягнення з відповідача 3% річних, суд дійшов до висновку, що заявлений розмір 3% річних в сумі 26,17грн. є правомірним (розрахунок здійснено за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості штрафних санкцій "Ліга. Закон").

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 1 ст. 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 1 055,39грн. основного боргу, 145,13грн. пені, 94,91грн. інфляційних втрат та 26,17грн. 3 % річних обґрунтовані, підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню, в іншій частині - позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 49 ГПК України понесені позивачем при зверненні з даним позовом судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Науково - виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "Енергобуд" (36037, м. Полтава, вул. Харчовиків, 27А, ) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" (36020, м. Полтава, вул. Козака, 2-а, , п/р 545 в філії - Полтавське управління ПАТ "Державний ощадний банк України", МФО 331467) 1 055,39грн. основного боргу, 145,13грн. пені, 94,91грн. інфляційних втрат та 26,17грн. 3 % річних та 1 477,39грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині - у позові відмовити.

Примітка: Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня прийняття рішення, а у разі якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення - з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 цього Кодексу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Повне рішення складено та підписано 16.11.2017 р.

Суддя О.О. Ореховська