ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2017 року Справа № 904/8655/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Науменка І.М. (доповідач)

суддів: Кузнецова В.О., Чус О.В.

Секретар судового засідання Ковзиков В.Ю.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник, нотаріально-посвідчена довіреність №1955 від 26.10.2017 р.;

від позивача: ОСОБА_2 представник, нотаріально-посвідчена довіреність №1777 від 26.10.2017 р.;

від відповідача: ОСОБА_3 представник, довіреність №ББУ/ПУ477/ВП/16 від 13.12.2016 р.;

від відповідача: ОСОБА_4 представник, довіреність №ББУ/ПУ455/ВП/16 від 13.12.2016р.;

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 02.10.2017 року у справі №904/8655/17

за позовом: публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до: приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м. Павлоград

про стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу у розмірі 229 544 грн.64коп.

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 02.10.2016р. у справі № 904/8655/17 (суддя Новікова Р.Г.) повернуто без розгляду позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу у розмірі 229544грн.64коп. разом з доданими до неї матеріалами.

Ухвала мотивована п. 5 ст. 63 ГПК України.

Не погодившись з зазначеною ухвалою, публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро, звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та передати справу на розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції зробив необґрунтовані висновки про те, що позивач обєднав вимоги, які виникли з різних підстав і не повязані між собою тотожними доказами, оскільки матеріали позовної заяви свідчать, що всі вимоги у даній справі повязані між собою однією підставою виникнення - порушення приписів, передбачених Статутом залізниць України та Правилами користування вагонами і контейнерами.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.11.16р. апеляційну скаргу призначено до розгляду на 14.11.17р.

14.11.17р. у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши викладені в апеляційній скарзі доводи та заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" з позовом про стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу у розмірі 229544грн.64коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на 67 наказів про затримку вагонів.

Наполягаючи на порушенні відповідачем правил користування вагонами, позивач просить стягнути плату за користування вагонами та збір за зберігання вантажу у розмірі 229544грн.64коп. Як вбачається з позовної заяви, позовні вимоги позивача складаються з нарахувань плати та зборів по 325 накладним.

Дослідивши позовну заяву та долучені до неї матеріали, господарським судом винесена оскаржувана ухвала.

У відповідності до ст. 58 Господарського процесуального кодексу України, в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами (зокрема, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки; про визнання недійсним акта і про відшкодування заподіяної у зв'язку з його виданням шкоди; про стягнення вартості недостачі товару, одержаного за кількома транспортними документами і оформленої одним актом приймання або коли такий товар сплачено за одним розрахунковим документом; про спонукання до виконання зобов'язань за господарським договором і про застосування заходів майнової відповідальності за його невиконання тощо).

При цьому ч. 1 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України визначає тільки можливість, а не обов'язковість об'єднання кількох вимог в одній позовній заяві.

Під вимогою слід розуміти матеріально - правову вимогу позову, яка складає його предмет.

Підставою позову є фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Отже, об'єднані вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтується позов в цілому.

Доказами відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України визнаються будь - які фактичні дані, отримані у визначеному законом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких обґрунтовуються вимоги і заперечення осіб, що беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відтак, на думку колегії, суд правомірно дійшов висновку, що сумісний розгляд об'єднаних позивачем вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору, оскільки при вирішенні спору судом має бути досліджено різні нараховані суми зборів, які виникли з різних підстав, та обґрунтовуються позивачем різними доказами.

В ст. 58 Господарського процесуального кодексу України господарському суду не надано права роз'єднати поєднані в одне провадження позовні вимоги.

Таким чином, для встановлення обставин справи, судом має бути досліджено окремі спори, підставами виникнення яких є різні підстави нарахованих зборів.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо порушено правила поєднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Згідно п. 3.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" якщо позивач порушив правила об'єднання вимог або об'єднання цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, суддя має право повернути позовну заяву (стаття 58 та пункт 5 частини першої статті 63 Господарського процесуального кодексу України). Наприклад, господарський суд повинен повернути позовну заяву без розгляду, якщо: позов поданий одночасно до залізниці та вантажовідправника (вантажоодержувача), і в цій позовній заяві об'єднані вимоги, що ґрунтуються на комерційному акті, з вимогами, які обґрунтовані іншими документами; об'єднано вимоги про стягнення сум боргу, який виник з різних договорів або інших правочинів, і т. п.

Сумісний розгляд об'єднаних позивачем вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору.

Так, при розгляді заявлених вимог суд має надати оцінку фактичним відносинам сторін за 67 наказами про затримку вагонів; встановити, чи дійсно обставини про наявність порушення відповідачем своїх зобов'язань, на які посилається позивач тощо.

Схожість 67 наказів про затримку вагоні, так само як і подібність документів, які мають бути доказами на підтвердження викладених в позовній заяві обставин, не дає підстав вважати за можливе об'єднати в одній позовній заяві вимоги про стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу за 67 наказами про затримку вагонів.

З огляду на викладене, судом першої інстанції правомірно повернуто позовну заяву для усунення допущеного порушення.

З урахуванням викладеного, оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою. Порушень процесуального права при винесенні ухвали, які б могли бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, судовою колегією не встановлено, а тому апеляційна скарга на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 02.10.2017 р. у справі № 904/8655/17 задоволенню не підлягає, а оскаржувана ухвала господарського суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро - залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 02.10.2017 року у справі №904/8655/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя І.М. Науменко

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя О.В. Чус