РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2017Справа №910/17113/17

За позовом Міністерства оборони України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК-Домашній текстиль»

про стягнення 153 446,40 грн

Суддя Лиськов М.О.
Представники :
від позивача: Кривошея Д.А. (дов. №220/381/д від 04.11.2016

від відповідача: Солодний Р.В. (дов. б/н від 04.01.2017)

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 08.11.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
03.10.2017 до канцелярії Господарського суду м. Києва надійшла позовна заява від позивача, Міністерства оборони України, до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК-Домашній текстиль», про стягнення 153 446,40 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2017 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі № 910/17113/17, розгляд справи призначено на 25.10.2017.

У судовому засіданні 25.10.2017 було оголошено перерву до 08.11.2017.

В судове засідання, призначене на 08.11.2017, представник позивача з`явився, надав пояснення по суті справи, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

В судове засідання, призначене на 08.11.2017, представник відповідача з`явився, надав документи по справі та усні пояснення по суті справи, заперечив проти позовних вимог.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв`язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об`єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:
24.04.2017 року між Міністерством оборони України (далі Позивач, Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТК-Домашній Текстиль» (далі Відповідач, Постачальник), відповідно до рішення тендерного комітету Міністерства оборони України (протокол від 14.09.2016 №75/351/7) був укладений договір про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) №286/3/16/117 (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору Постачальник зобов`язується у 2016 році поставити Замовнику вироби текстильні готові для домашнього господарства (постільна білизна) (наволочка бавовняна) (далі - Товар) а Замовник забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни) вказані у цьому Договорі.

Згідно п.1.2. Договору номенклатура товару, передбаченого до поставки за Договором, вимоги згідно яких виготовляється товар, строки (терміни) виконання Договору, визначаються такою специфікацією: наволочка бавовняна, відповідність ДСТУ 3119-95, зразку еталону та затвердженому робочому зразку, строком постачання до 30.09.2016 (включно), загальною кількістю 40000 шт., ціна товару складає 691 200,00 грн в т.ч. ПДВ.

Згідно з п.3.7 Договору, приймання товару оформлюється актом приймального контролю (якості), який повинен бути складений представником замовника. Належним чином оформлений і підписаний акт є підтвердженням приймання товару за якістю та направляється замовнику після відправки товару разом з рахунком-фактурою.

Датою поставки товару вважається дата, вказана одержувачем замовника в акті приймального контролю якості товару та видатковій накладній постачальника (п.6.3 Договору).

Відповідно до п.8.3.3. Договору за порушення строків виконання зобов`язання Постачальник сплачує пеню в розмірі 0,2% від вартості непоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 10 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості Договору.

Договір набирає чинності з дати його підписання Сторонами і діє до 31.12.2016 (включно), а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення. (п.11.1. Договору).

В подальшому Сторонами вносились зміни та доповнення в частині порядку затвердження робочих зразків товару та порядку приймання товару за якістю (Додаткова угода від 22.11.2016 №1 до Договору).

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов договору Товариство з обмеженою відповідальністю «ТК-Домашній Текстиль» передало, а Міноборони України прийняло відповідно до акту приймального контролю (якості) від 14.12.2016 №1 товар у кількості 40000 шт. за найменуванням наволочка бавовняна відповідність ДСТУ 3119-95, зразку еталону та затвердженому робочому зразку, при цьому, вказаний товар, відповідно до дати вказаної одержувачем Замовника у зазначеному акті, був поставлений на склад військової частини №А2678 16.12.2016;

Таким чином, Відповідач виконав обов`язок поставити товар у повному обсязі, проте зазначений товар був поставлений Товариством з обмеженою відповідальністю «ТК-Домашній Текстиль» з порушенням строку поставки, визначеного умовами укладеного сторонами Договору, на 76 діб.

У зв`язку з цим, Міністерство оборони України звернулось до суду та просило стягнути з Товариством з обмеженою відповідальністю «ТК-Домашній Текстиль» пеню в розмірі 105 062,40 грн та штраф у розмірі 48 384,00 грн.

Проаналізувавши умови Договору, суд дійшов до висновку про те, що укладений між сторонами Договір за своєю юридичною природою є договором поставки.

Відповідно до ч.1 ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.2 ст.267 Господарського кодексу України строки поставки встановлюються сторонами в договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів споживачам, якщо інше не передбачено законодавством.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч.1 ст.174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею ст.610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом, пунктом 1.2 Договору визначений строк поставки товару до 30.09.2016 (включно), а Відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «ТК-Домашній Текстиль» товар було поставлена Позивачу лише 16.12.2016, тобто із порушенням строку, визначеного умовами Договору. Отже, Відповідачем допущене порушення зобов`язання.

Судом встановлено, що Позивач на адресу Відповідача направляв претензію від 21.12.2016 №286/11/9072, проте відповіді на неї отримано не було.

Відповідно до статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем не було надано суду жодного доказу на спростування доводів Позивача щодо неналежного виконання Відповідачем своїх зобов`язань за Договором в частині дотримання строків поставки товару.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 ст.549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

На підставі наведених правових норм, зважаючи на допущене відповідачем порушення зобов`язання, суд дійшов висновку, що у Позивача в силу п. 8.3.3 Договору виникло право вимагати від Відповідача сплати неустойки, а саме пені за прострочення поставки товару.

Враховуючи вищевикладене, оскільки прострочення виконання обов`язку своєчасно поставити товар почалось 01.10.2016, а 16.12.2016 - припинилось у зв`язку з його виконанням, суд дійшов висновку про те, що нарахування пені є правомірним протягом 76 днів за період з 01.10.2016 до 15.12.2016.

Отже, враховуючи розмір вартості несвоєчасно поставленого товару 691 200,00 грн, період нарахування 01.10.2016 (76 днів), визначену умовами договору ставку пені 0,2%, сума пені за розрахунком суду становить 105 062,40 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Міністерства оборони України в частині стягнення з Товариством з обмеженою відповідальністю «ТК-Домашній Текстиль» пені є правомірними та такими, що підлягають задоволенню в розмірі 105 062,40 грн.

Щодо заявлених Позивачем до стягнення з Відповідача штрафу у розмірі 48 384,00 грн, суд повідомляє наступне.

Як вже встановлено судом, відповідно до п.8.3.3. Договору сторони погодили, що за порушення строків виконання зобов`язання Постачальник сплачує пеню в розмірі 0,2% від вартості непоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 10 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості Договору.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в частині першій статті 193 Господарського кодексу України, яка також передбачає, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором.

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено ст. 549 Цивільного кодексу України, ст. 231 Господарського кодексу України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 09.04.2012 у справі № 3-88гс11.

Відповідно до ч. 1 ст. 111-28 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111 16 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Судом здійснено перерахунок заявлених Позивачем до стягнення з Відповідача суми штрафу та встановлено, що Позивачем вірно розраховано вказану суму, а відтак з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню штраф в розмірі 48 384,00 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача пені та штрафу в загальному розмірі 153 446,40 грн підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, оскільки позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 4, 49, 82 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК-Домашній Текстиль» (02081, м.Київ, вулиця Сортувальна, будинок 2; ідентифікаційний код: 38192655) на користь Міністерства оборони України (03168, м.Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6; ідентифікаційний код: 00034022) пеню у розмірі 105 062 грн 40 коп, штраф в розмірі 48 384 грн 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 301 грн 70 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 15.11.2017

Суддя М.О. Лиськов