УХВАЛА

про повернення позовної заяви

13.11.2017Справа № 911/3239/17
Суддя господарського суду міста Києва Удалова О.Г., розглянувши

позовну заяву приватного підприємства «Хутірець»

до дочірнього підприємства «Аромат»

про стягнення 98 584,46 грн.,

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва за підсудністю надійшли матеріали позовної заяви приватного підприємства «Хутірець» (далі - ПП «Хутірець», позивач) до дочірного підприємства «Аромат» (далі - ДП «Аромат», відповідач) про стягнення 98 584,46 грн.

Дослідивши подані матеріали, суд дійшов висновку, що позовна заява ПП «Хутірець» і додані до неї документи підлягають поверненню позивачеві без розгляду з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Одночасно приписами ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України на позивача покладений обов'язок при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Згідно з ч. 1 ст. 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

При цьому відповідно до положень ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до єдиного державного реєстру.

Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» встановлено, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Таким чином, у позовній заяві має бути вказано місцезнаходження сторони - юридичної особи відповідно до відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

На доведення надсилання відповідачу копії позовної заяви з доданими до неї документами позивачем до позовної заяви додано фіскальний чек від 30.10.2017 р. та опис вкладення у цінний лист від 30.10.2017 р.

З вищевказаного опису вкладення у цінний лист та чеку вбачається, що позивачем направлено позовну заяву з доданими до неї документами відповідачу на адресу: 09000, Київська обл., м. Сквира, вул. Р. Люксенбург, 14.

У той же час, з витягу № від 06.11.2017 р. з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що місцезнаходженням відповідача є: 01010, м. Київ, вул. Івана Мазепи, 10.

Отже, позивачем не надано суду доказів направлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів за адресою місцезнаходження відповідача, що визначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Зважаючи на викладене, позивач не дотримався приписів п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, що є підставою для повернення позовної заяви без розгляду згідно з п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суд повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

У п. 2.21 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» роз'яснено, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Водночас відсутність таких відомостей не є підставою для повернення позовної заяви (заяви, скарги), оскільки суд самостійно перевіряє сплату позивачем (заявником, скаржником) належної суми судового збору. Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Суд також доводить до відома позивача, що відповідно до п. 3.1 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22 (далі - Інструкція), платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.

Як встановлено у додатку 2 і 8 зазначеної Інструкції для заповнення реквізиту № 51 (дата виконання) зазначаються число, місяць та рік списання коштів з рахунку платника цифрами у форматі ДД/ММ/РРРР або число зазначається цифрами ДД, місяць - словами, рік - цифрами РРРР, які засвідчуються підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку.

Позивачем додано до матеріалів позовної заяви платіжне доручення № 97 від 25.10.2017 р., яке судом не приймається як належний та допустимий доказ сплати судового збору, оскільки вказаний розрахунковий документ поданий до суду у вигляді копії (незасвідченої ксерокопії).

Зважаючи на викладене, позивач не дотримався приписів п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, що є підставою для повернення позовної заяви без розгляду згідно з п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суд повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Також суд зазначає, що згідно з правовою позицією Вищого господарського суду України, викладеною у Постанові від 04.12.2012 р. по справі № 5/5005/7237/2012, виконання позивачем вимог процесуального законодавства, які він зобов'язаний вчиняти до подання позову, не може здійснюватися після порушення провадження у справі.

Перевірити зарахування судового збору до Державного бюджету України не вбачається за можливе, оскільки згідно з наданою позивачем копією платіжного доручення судовий збір сплачено за подання позовної заяви саме до господарського суду Київської області.

Отже, суд позбавлений права прийняти позовну заяву до розгляду, а потім зобов'язувати позивача усувати вказані недоліки.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду.

Суд звертає увагу позивача, що після усунення недоліків, які стали підставою повернення позовної заяви без розгляду, він може повторно звернутися до господарського суду міста Києва з позовом відповідно до ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись п.п. 4, 6 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву та додані до неї документи без розгляду.

Додаток:

- позовна заява приватного підприємства «Хутірець» до дочірного підприємства «Аромат» про стягнення 98 584,46 грн. з додатками.

Суддя О.Г. Удалова