ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
У Х В А Л А

15 листопада 2017 р. Справа № 902/1016/17

Суддя господарського суду Нешик О.С., розглянувши без виклику представників сторін матеріали справи

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с.Петрик Літинського району Вінницької області

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.Жмеринка Жмеринського району Вінницької області

про стягнення заборгованості в сумі 11 044,03 грн за поставлений товар

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 заборгованості в сумі 11044,03 грн за поставлений товар.

Ухвалою суду від 15.11.20017 у даній справі порушено провадження, призначено її до розгляду на 14.12.2017.

У пункті 5 прохальної частини позовної заяви б/н від 31.10.2017 міститься клопотання позивача про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру ФОП ОСОБА_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, мотивована значною сумою позову та тим, що відповідач ігнорує свій обов'язок з погашення заборгованості, що в подальшому на думку останнього утруднить виконання рішення.

Розглянувши вимогу ФОП ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Як зазначається в п.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" №16 від 26.12.2011 особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В п.3 вказаної постанови зазначається, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" №9 від 22.12.2006 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи те, що позивачем не обґрунтовано необхідності вжиття заходів до забезпечення позову, не надано жодного доказу в підтвердження імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку про відхилення заяви про забезпечення позову в повному обсязі.

Відхиляючи заяву ФОП ОСОБА_1 про вжиття заходів до забезпечення позову, суд також зауважує, що відповідно до п.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" №16 від 26.12.2011 клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Беручи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 33, 66, 67, 86, 115 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Заяву ФОП ОСОБА_1 викладену в п.5 прохальної частини позовної заяви б/н від 31.10.2017 про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру ФОП ОСОБА_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1", відхилити.

2.Копію ухвали надіслати сторонам рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2,3 - позивачу - ФОП ОСОБА_1 (22326, АДРЕСА_2; 21020, АДРЕСА_4

3,4 - відповідачу - ФОП ОСОБА_2 (23100, АДРЕСА_3