ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2017 р. Справа № 921/459/17-г/7

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Скрипчук О.С.

суддів Зварич О.В.

ОСОБА_1

При секретарі судового засідання: Лагутіні В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд боргових зобовязань» б/н від 06.10.2017 року

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 02.10.2017 року

у справі № 921/459/17-г/7

за позовом: Приватного підприємства «Золотопотіцьке», с. Зазимє Броварського району Київської області

до відповідача: Фермерського господарства «Весела Гора», м.Бучач Тернопільської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд боргових зобовязань», м. Київ

про стягнення 14 815 170,00 грн.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 довіреність б/н від 03.04.2017 року

від відповідача: ОСОБА_3 довіреність № 03/17 від 10.07.2017 року

від третьої особи: ОСОБА_4 довіреність № 07/11-17 від 07.11.2017 року

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 02.10.2017 року у справі № 921/459/17-г/7 (суддя Стадник М.С.) припинено провадження у справі у звязку із затвердженням мирової угоди, укладеної між Приватним підприємством «Золотопотіцьке» в особі директора ОСОБА_5, який діяв на підставі повноважень, наданих Статутом, та Фермерським господарством «Весела Гора» в особі директора ОСОБА_6, який діяв на підставі повноважень, наданих Статутом.

Не погоджуючись із даною ухвалою ТзОВ «Факторингова компанія «Фонд боргових зобовязань» (особа, яка не брала участі у справі) подало апеляційну скаргу б/н від 06.10.2017 року, в якій просить ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 02.10.2017 року скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при винесенні ухвали порушено норми матеріального і процесуального права. А саме скаржник стверджує, що суд першої інстанції не мав права затверджувати зазначену мирову угоду, оскільки остання суперечить інтересам осіб, які не брали участі у справі.

Позивачем подано до суду додаткові пояснення б/н від 15.11.2017 року по справі № 921/459/17-г/7, в яких зазначає, що ухвала Господарського суду Тернопільської області від 02.10.2017 року у даній справі порушує права та інтереси позивача та скаржника, ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим повністю підтримує апеляційну скаргу ТОВ «Факторингова компанія «Фонд боргових зобовязань».

Відповідачем подано клопотання б/н від 13.11.2017 року про припинення апеляційного провадження у справі № 921/459/17-г/7. Також останнім подано клопотання б/н і дати, в якому просить замінити ПП «Золотопотіцьк» на правонаступника ТОВ «ФК «Фонд боргових зобовязань» з огляду на договір факторингу № 19/07-Ф від 19.07.2017 року. В задоволенні даних клопотань колегією суддів відмовлено.

Розглянувши матеріали справи, апеляційної скарги, зясувавши всі фактичні обставини, судом встановлено.

Апеляційна скарга подано до суду апеляційної інстанції особою, яка не брала участі у суді першої інстанції - ТзОВ «Факторингова компанія «Фонд боргових зобовязань».

Відповідно до ст. 91 ГПК України особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Предметом позову у даній справі є вимога про застосування реституції за визнаним недійсним договором купівлі-продажу посівів соняшнику б/н від 05.04.2016 року, який був укладений між Фермерським господарством «Весела Гора» та Приватним підприємством «Золотопотіцьке», а саме стягнення з Фермерського господарства «Весела Гора» на користь ПП «Золотопотіцьке» 14 815 170,00 грн.

Апелянт стверджує, що 19.07.2017 року між ТзОВ «Факторингова компанія «Фонд боргових зобовязань» та Приватним підприємством «Золотопотіцьке» було укладено договір факторингу № 19/07-Ф від 19.07.2017 року, за яким право вимоги до Фермерського господарства «Весела Гора» у розмірі 14 815 170,00 грн. відшкодування вартості посівів соняшнику в порядку реституції за недійсним договором купівлі-продажу посівів соняшнику від 05.04.2016 року (укладеного між ПП «Золотопотіцьке» та ФГ «Весела Гора») перейшло до ТзОВ «Факторингова компанія «Фонд боргових зобовязань». Апелянтом долучено до матеріалів справи копію договору факторингу № 19/07-Ф від 19.07.2017 року.

Апелянт, зважаючи на викладене, зазначає, що суд першої інстанції (в оскаржуваній ухвалі) вирішив питання про його право на відшкодування вартості посівів соняшнику в порядку реституції за недійсним договором купівлі-продажу посівів соняшнику від 05.04.2016 року (укладеного між ПП «Золотопотіцьке» та ФГ «Весела Гора»).

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 08.11.2017 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ТзОВ «Факторингова компанія «Фонд боргових зобовязань», з огляду на те, що рішення у даній справі може вплинути на його права та обовязки.

Відповідно до ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Судом встановлено, що 31.07.2017 року позивач звернувся до суду першої інстанції із позовом до відповідача про застосування реституції за визнаним недійсним договором купівлі-продажу посівів соняшнику б/н від 05.04.2016 року, який був укладений між Фермерським господарством «Весела Гора» та Приватним підприємством «Золотопотіцьке», а саме стягнення з Фермерського господарства «Весела Гора» на користь ПП «Золотопотіцьке» 14 815 170,00 грн.

Позовна заява була підписана директором ПП «Золотопотіцьке» ОСОБА_7

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 23.01.2017 року, засновниками ПП «Золотопотіцьке» були ОСОБА_8 (розмір статутного внеску 1 200 000,00 грн.) та ОСОБА_5 (розмір статутного внеску 80 000,00 грн.).

02.10.2017 року сторонами у справі було подано до суду заяву б/н і дати (вх. № 17760 від 02.12.2017 року), в якій просили суд затвердити мирову угоду у даній справі. Зазначена заява та подана сторонами мирова угода підписана директором ПП «Золотопотіцьке» ОСОБА_5 та директором ФГ «ОСОБА_3 гора» ОСОБА_6, (який був призначений на посаду на підставі рішенням № 1 від 01.09.2017 року засновника ФГ «ОСОБА_3 гора» ОСОБА_5 та наказу № 23 від 01.09.2017 року голови ФГ «ОСОБА_3 гора» ОСОБА_5Я.).

Суд першої інстанції затвердив мирову угоду у справі № 921/459/17-г/7 від 01.10.2017р., укладену між Приватним підприємством «Золотопотіцьке» в особі директора ОСОБА_5, який діяв на підставі повноважень, наданих Статутом, та Фермерським господарством «Весела Гора» в особі директора ОСОБА_6, який діяв на підставі повноважень, наданих Статутом, про наступне:

« 1. 01.02.2017р. постановою Львівського апеляційного господарського суду у справі №921/570/16-г/13 було визнано недійсним договір купівлі-продажу посівів соняшнику на суму 1 020 000 гривень від 05.04.2016р., б/н (надалі - Договір).

На виконання вказаного рішення суду, Позивач застосовує реституцію за визнаним недійсним Договором та стягує з ФГ "Весела Гора" () на користь ПП «Золотопотіцьке» () договірну вартість сходів соняшнику у сумі 1020000 гривень, зазначену у п.2.1. Договору.

Позовні вимоги в частині майнових прав на майбутній врожай соняшнику Позивач знімає як безпідставні.

2. Відповідач визнає заборгованість перед Позивачем у сумі, яка зазначена у пункті 1 цієї мирової угоди.

3. Сторони дійшли згоди про те, що сума заборгованості, яка зазначена у пункті 1 цієї мирової угоди, буде сплачена на користь Позивача протягом 1 (одного) року з моменту затвердження цієї мирової угоди Господарським судом Тернопільської області.

4. Сторони дійшли згоди судові витрати розподілити порівну.

5. У випадках, не передбачених цією мировою угодою, Сторони керуються діючим законодавством України.

6. Угода складена у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, по одному примірнику для кожної із Сторін та один - Господарському суду Тернопільської області.

7. Дана мирова угода набирає чинності з моменту її затвердження Господарським судом Тернопільської області та діє до повного виконання Сторонами своїх зобовязань за угодою.».

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Відповідно до п. 3.19. постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011, № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" одним із способів вирішення господарського спору є мирова угода сторін, яка може стосуватися лише прав і обов'язків сторін щодо предмета позову (частини перша і третя статті 78 ГПК). Мирова угода підписується особами, уповноваженими представляти сторони в господарському суді (стаття 28 ГПК).

Умови мирової угоди мають бути викладені чітко й недвозначно з тим, щоб не виникало неясності і спорів з приводу її змісту під час виконання.

В ухвалі про затвердження мирової угоди у резолютивній частині докладно й чітко викладаються її умови і зазначається про припинення провадження у справі (пункт 7 частини першої статті 80 ГПК), а також вирішуються питання, пов'язані з судовими витратами у справі. Затвердження судом мирової угоди з одночасним припиненням провадження у справі є одноактною (нерозривною) процесуальною дією і не може розглядатися як два самостійних акти - окремо щодо затвердження мирової угоди і щодо припинення провадження.

Господарський суд не затверджує мирову угоду, якщо вона не відповідає закону, або за своїм змістом вона є такою, що не може бути виконана у відповідності з її умовами, або якщо така угода остаточно не вирішує спору чи може призвести до виникнення нового спору. Мирова угода не може вирішувати питання про права і обов'язки сторін, які можуть виникнути у майбутньому, а також стосуватися прав і обов'язків інших юридичних чи фізичних осіб, які не беруть участі у справі або, хоча й беруть таку участь, але не є учасниками мирової угоди. Укладення мирової угоди неможливе і в тих випадках, коли ті чи інші відносини однозначно врегульовані законом і не можуть змінюватись волевиявленням сторін.

Умови мирової угоди повинні безпосередньо стосуватися предмета позову, що виключає зазначення в ній дій, коштів чи майна, які не відносяться до цього предмета. У зв'язку з цим, зокрема, не можуть включатися до мирової угоди умови щодо застосування неустойки (штрафу, пені) за невиконання її умов.

Суд першої інстанції виносячи оскаржувану ухвалу не звернув уваги на те, що мирова угода (яка була подана сторонами до суду) суперечить вимогам ч.3 ст.238 ЦК України, згідно якої представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Адже, судом встановлено, що мирова угода підписана директором ПП «Золотопотіцьке» ОСОБА_5 та директором ФГ «ОСОБА_3 гора» ОСОБА_6, (який був призначений на посаду на підставі рішенням № 1 від 01.09.2017 року засновника ФГ «ОСОБА_3 гора» ОСОБА_5 та наказу № 23 від 01.09.2017 року голови ФГ «ОСОБА_3 гора» ОСОБА_5Я.).

Матеріалами справи підтверджується, що при укладенні мирової угоди від імені ПП «Золотопотіцьке» діяв ОСОБА_5, який також мав право діяти без доручення як представник ФГ «ОСОБА_3 гора».

За таких обставин, слід вважати, що ОСОБА_5 виступав одночасно представником обох сторін мирової угоди, оскільки він лише передоручив виконання своїх обовязків як представника юридичної особи іншій особі, що суперечить п. 3 ст. 238 ЦК України.

Зазначені обставини свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції ст.78 ГПК України та наявність достатніх правових підстав для скасування оскаржуваної ухвали з передачею справи на новий розгляд.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 78, 99, 101, 103, 105 - 106 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 02.10.2017 року скасувати. Справу направити на розгляд до Господарського суду Тернопільської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий - суддя Скрипчук О.С.

Судді Зварич О.В.

ОСОБА_1