ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2017 р. Справа № 5023/5038/12

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тарасова І.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Пуль О.А.

при секретарі Марченко В.О.

за участю представників:

стягувача ОСОБА_1 за довіреністю №14-68 від 14.04.2017,

боржника - ОСОБА_2 за довіреністю №38-2071/471 від 10.05.2012,

відділу примусового виконання рішень ГТУЮ у Харківській області - ОСОБА_3 за довіреністю №117 від 29.12.2016.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ (вх. №3162 Х/2-8)

на ухвалу господарського суду Харківської області від 26.09.2017 у справі № 5023/5038/12, винесену за результатами розгляду скарги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ на дії Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області в особі відділу примусового виконання рішень

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків

про стягнення 42 369 287,29 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 26.09.2017 по справі № 5023/5038/12 (суддя Бринцев О.В.) припинено провадження у скарзі в частині визнання недійсною постанови від 14.07.2017 про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №39605437 в частині зупинення виконавчого провадження щодо стягнення 7971,44 грн. судового збору. В решті скарги відмовлено.

ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України із даною ухвалою суду першої інстанції не погодилось, звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти по справі нове рішення, яким:

- скаргу на дії Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області в особі Відділу примусового виконання рішень щодо зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження №39605437 задовольнити;

- визнати недійсною постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №39605437, яку було винесено 14.07.2017 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3

Зокрема, скаржник вважає, що судом першої інстанції безпідставно припинено провадження у скарзі в частині визнання недійсною постанови від 14.07.2017 про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №39605437 в частині зупинення виконавчого провадження щодо стягнення 7971,44 грн. судового збору, оскільки вважає, що постанова головного державного виконавця від 23.08.2017 про виправлення помилки не відповідає обсягу прав державного виконавця у розумінні приписів ст.74 Закону України «Про виконавче провадження». Також вважає, що законодавством розрізнено поняття заборгованості за спожитий природний газ (основного зобовязання) та інших нарахувань, що виникають у звязку із невиконанням грошового зобовязання боржником, а тому, в силу приписів статті 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» та положень ч. 4 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», необхідними умовами для зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні є наявність стягуваної заборгованості за спожитий природний газ основного грошового зобовязання. Водночас, основна заборгованість за наказом господарського суду Харківської області від 19.07.2013 №5023/5038/12 в межах виконавчого провадження ВП №39605437 не стягується, відповідно, на думку скаржника, виконавче провадження не підлягає зупиненню на підставі п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 23.10.2017 апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 07.11.2017 року.

06.11.2017 року боржник надав відзив на апеляційну скаргу (вх. №11190), в якому проти доводів викладених в апеляційній скарзі заперечує, вважає, що оскаржувану ухвалу суду першої інстанції від 26.09.2017 у справі №5023/5038/12 винесено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права та всебічним дослідженням обставин справи, просить залишити судове рішення без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги стягувача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши у судовому засіданні 07.11.2017 уповноважених представників боржника, стягувача, ВДВС, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням господарського суду Харківської області від 02.07.2013 року по справі №5023/5038/12 позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 2 668 419,70 грн. пені, 2 472 766,02 грн. штрафу, 7 971,44 грн. судового збору. В задоволенні 54457,54 грн. пені та 50464,60 грн. штрафу відмовлено.

На виконання вказаного рішення господарським судом Харківської області 19.07. 2013 був виданий відповідний наказ.

З метою виконання вказаного судового рішення стягувач звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області із заявою №14/2-1225 від 14.08.2013 р. та наказом суду №5023/5038/12 від 19.07.2013 р.

02.09.2013 року головним державним виконавцем Панюковою О.О. відкрито виконавче провадження ВП №39605437 з виконання наказу Господарського суду Харківської області №5023/5038/12 від 19.07.2013.

14.07.2017 Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області (головний державний виконавець Панюкова О.О.) було винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №39605437 на підставі пункту 10 частини першої статті 34, статті 35 Закону України Про виконавче провадження (а.с. 59 т. 4).

Зазначені обставини стали підставою для звернення стягувача зі скаргою на дії органу ДВС.

Зокрема, у скарзі від 10.08.2017 стягувач - ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" просив суд:

- визнати незаконними дії Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області в особі Відділу примусового виконання рішень щодо зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження №39605437;

- визнати недійсною постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №39605437, яку було винесено 14.07.2017 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3звернувся до господарського суду Харківської області зі скаргою на дії органу державної виконавчої служби.

В обґрунтування скарги заявник зазначав про незаконність та безпідставність постанови від 14.07.2017, оскільки вважав, що для прийняття рішення про зупинення виконавчих дій на підставі положень п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України Про виконавче провадження, державний виконавець повинен був встановити, чи є стягувачем у виконавчому провадженні НАК «Нафтогаз України», її дочірня компанія «ОСОБА_2 України», ПАТ «Укртрансгаз», а боржником підприємство, що виробляє теплову енергію, транспортує та постачає теплову елегію; чи включено боржника до відповідного реєстру; чи стягується за рішенням суду заборгованість такого боржника за спожитий природний газ, використаний станом на 01.07.2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з постачання гарячої води з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені, інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ) перед постачальником такого природного газу. Отже, за доводами скаржника, для застосування положень п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України Про виконавче провадження в межах виконавчого провадження №39605437 необхідною умовою є наявність кредиторської заборгованості боржника за спожитий природний газ.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції, посилаючись на приписи п. 10 ч.1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження", а також факт включення Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також норми ч. 2 ст. 625 ЦК України, дійшов висновку про правомірність дій головного державного виконавця Панюкової О.О. щодо винесення постанови від 14.07.2017 року ВП №39605437 про зупинення проведення виконавчих дій з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області №5023/5038/12 від 19.07.2013, з урахуванням постанови про виправлення помилки від 23.08.2017 року. В частині визнання недійсною постанови від 14.07.2017 про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №39605437 в частині зупинення виконавчого провадження щодо стягнення 7971,44 грн. судового збору провадження було припинено, оскільки постановою головного державного виконавця від 23.08.2017 було виправлено помилку в постанові від 14.07.2017 ВП №39605437 та виключено суму судового збору з розміру заборгованості, стягнення якої було зупинено в порядку п. 10 ч.1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження".

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно статті 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 18 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З матеріалів справи вбачається, що 02.09.2013 головним державним виконавцем Панюковою О.О. було відкрито виконавче провадження №39605437 з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області від 19.07.2013 по справі №5023/5038/12 про стягнення з Комунального підприємства Харківські теплові мережі на користь ПАТ НАК Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 2 668419,70 грн. пені, 2472766,02 грн. штрафу, 7971,44 грн. судового збору.

30.11.2016 набрав чинності Закон України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії № 1730-УІН від 03.11.2016, яким внесені зміни до Закону України Про виконавче провадження, зокрема, до ч. 1 та ч. 4 ст. 34, ч. 6 ст. 35 Закону України Про виконавче провадження доповнено підставами, що обумовлюють зупинення вчинення виконавчих дій.

Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", згідно з його преамбулою, визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

У відповідності до ст. 2 Закону, його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства. (ст. 3 Закону)

Реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості - державна відкрита, загальнодоступна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про підприємства та організації, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону. Реєстр розміщується на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства (абз. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії").

У відповідності до ст. 1 Закону, учасники процедури врегулювання заборгованості - підприємства та організації, включені до реєстру, постачальники природного газу та/або електричної енергії, оптовий постачальник електричної енергії, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону є:

кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води;

кредиторська заборгованість перед постачальником електричної енергії підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за електричну енергію, спожиту для виробництва та надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, з постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем);

заборгованість з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, установам і організаціям, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, що постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) населенню, а також організаціям та установам, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, та залишилася не погашеною станом на 1 січня 2016 року.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України від 16.06.2017 № 152 Комунальне підприємство Харківські теплові мережі включене до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії. (а.с. 32 т. 4)

Листом від 07.07.2017 вих. №563юр КП Харківські теплові мережі підтверджено державній виконавчій службі, що за наказом №5023/5038/12 стягується заборгованість з пені та штрафних санкцій, ця заборгованість раніше не реструктурізована (розстрочена або відстрочена), у тому числі згідно з рішенням суду.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з рішення господарського суду Харківської області від 02.07.2013 року по справі №5023/5038/12 та наказу суду від 19.07.2013 на примусове виконання даного рішення, стягувачем за даним наказом є - Публічне акціонерне товариство НАК «Нафтогаз України», боржником Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі». За результатом розгляду справи №5023/5038/12 від 02.07.2013 господарським судом Харківської області було частково задоволено вимоги ПАТ НАК «Нафтогаз України» та стягнуто з відповідача 2668419,70 грн. пені, 2472766,02 грн. штрафу, 7971,44 грн. судового збору, нарахованих внаслідок порушення відповідачем умов договору № 06/11-16БО купівлі продажу природного газу від 29.09.2011 року. .

Тобто, пеня та штраф нараховані на заборгованість, яка виникла до 01 липня 2016 року.

З урахуванням встановлених обставин, Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" є таким що внесено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" (з урахуванням змін, внесених Законом № 1730-УІН від 03.11.2016), виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "ОСОБА_2 України", Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 10 частини першої цієї статті, зупиняється у частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду (ч. 4 ст. 34 вказаного Закону).

З матеріалів справи вбачається, що приймаючи постанову від 14.07.2017 відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області (головний державний виконавець Панюкова О.О.) діяв на виконання вимог пункту 10 частини першої статті 34, статті 35 Закону України Про виконавче провадження.

Тобто, головним державним виконавцем було винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №39605437 у звязку із включенням КП "Харківські теплові мережі" до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії суб'єктів господарювання відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" та на виконання положень статті 34, статті 35 Закону України Про виконавче провадження.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується той факт, що Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" внесено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії., а пеня та штраф нараховані на заборгованість, яка виникла до 01 липня 2016 року, колегія суддів приходить до висновку, що державним виконавцем було правомірно зупинено вчинення виконавчих дій по виконавчому провадженню ВП № 39605437 в частині стягнення 2668419,70 грн. пені та 2472766,02 грн. штрафу на підставі п. 10 ч.1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження".

У звязку з цим оскаржувана ухвала в даній частині є правомірною.

Як вбачається з оскаржуваної постанови від 14.07.2017 року, державним виконавцем було в цілому зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області №5023/5038/12 від 19.07.2013 за яким предметом стягнення є не тільки пеня та штраф, а й 7971,44 грн. судового збору.

За приписами ч. 4 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу зупиняється лише в частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ).

Тобто, даною статтею наведено вичерпний перелік вимог, в якій саме частині має бути зупинено виконавче провадження, судовий збір же не віднесено до даного кола, а тому, зупинення виконавчого провадження в частині стягнення судового збору на підставі ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" не можливо вважати законним.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що постановою головного державного виконавця від 23.08.2017 про виправлення помилки (а.с. 61 т. 4), державним виконавцем викладено пункт 1 резолютивної частини постанови від 14.07.2017 ВП № 39605437 про зупинення вчинення дій у наступній редакції: зупинити вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу №5023/5038/12, виданого 19.07.2013 про: стягнути з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 2668419,70 грн. пені, 2472766,02 грн. штрафу, 7971,44 грн. судового збору, у частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду, до закінчення терміну дії зазначених обставин.

Таким чином, в оскаржуваній стягувачем постанові державного виконавця, з урахуванням внесених виправлень, вказано в якій частині зупиняється виконавче провадження - в частині примусового стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 01 липня 2016 року, зазначеної у Законі України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії, а не в частині стягнення судового збору.

У відповідності до ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Таким чином, виправлення виконавцем допущеної помилки прямо передбачено нормами Закону України «Про виконавче провадження», а тому, колегія суддів не може погодитись з доводами скаржника стосовно неможливості врахування постанови головного державного виконавця від 23.08.2017, якою було виправлено помилку в постанові від 14.07.2017 ВП № 39605437. Вказана постанова є чинною, у судовому порядку не визнавалась недійсною, а відтак, створює для сторін відповідні правові наслідки.

У пункті 9.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України міститься розяснення про те, що у вирішенні питань, які виникають у розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) мають застосовуватися положення ГПК України, якими врегульовано аналогічні питання.

Відповідно до пункту 1-1 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З огляду на те, що після прийняття скарги стягувача до розгляду, державним виконавцем було усунуто помилку стосовно зупинення виконавчого провадження в частині стягнення судового збору, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що провадження по скарзі на дії органу державної виконавчої служби в частині визнання недійсної постанови від 14 липня 2017 про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП №39605437 в частині зупинення виконавчого провадження щодо стягнення 7971,44 грн. судового збору підлягає припиненню на підставі пункту 1-1 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Доводи апелянта з приводу незаконності застосування державним виконавцем п. 10 ч.1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки предметом стягнення у справі №5023/5038/12 виступає не основна сума заборгованості за договором поставки природного газу, а наслідки неналежного виконання зобовязання у вигляді пені та штрафу колегія суддів вважає безпідставним, оскільки зміст даної норми прямо передбачає необхідність зупинення провадження у частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені).

Згідно пункту 9.13. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України № 9 від 17.10.2012 за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Колегія суддів вважає, що постанова про зупинення виконавчого провадження від 14.07.2017 з урахуванням постанови про виправлення помилки постановою від 23.08.2017 винесена державним виконавцем у відповідності до приписів Закону України Про виконавче провадження, а дії державного виконавця є правомірними, тому висновок місцевого господарського суду про відмову у задоволенні вимог скарги стягувача про визнання незаконними дії Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області в особі Відділу примусового виконання рішень щодо зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження №39605437 та визнання недійсною постанови про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №39605437, яку було винесено 14.07.2017 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3, є обґрунтованим.

Згідно статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для визнання доводів скаржника, викладених в апеляційній скарзі, обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, а також такими, що спростовують висновки суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що при прийнятті оскаржуваної ухвали Господарський суд Харківської області відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи, надав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що ухвалу від 26.09.2017 у справі №5023/5038/12 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд справи покладаються на скаржника.

На підставі викладеного та керуючись статтями 32, 33, 34, 43, 99, 101, 102, пунктом 1 статті 103, статтями 105, 106, 110 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 26.09.2017 у справі №5023/5038/12 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Тарасова І. В.

Суддя Крестьянінов О.О.

Суддя Пуль О.А.