УХВАЛА

03.11.2017Справа № 910/4811/15-г

Суддя Отрош І.М., розглянувши скаргу Державного підприємства "Укржитлосервіс" на дії та рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві у справі № 910/4811/15-г (щодо накладення арешту на грошові кошти, які містяться на рахунках № 9203 та № 9380)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"
доДержавного підприємства "Укржитлосервіс"
простягнення 11355883 грн. 27 коп.
Представники сторін:

від скаржника (боржника): Хіміч Б.С. - представник за довіреністю б/н від 03.01.2017;

від стягувача: Удод Т.В. - представник за довіреністю № 17071910 від 19.07.2017;

від ВДВС: не з'явились.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.04.2015 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Київенерго" задоволено частково; стягнуто з Державного підприємства "Укржитлосервіс" на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" суму основного боргу у розмірі 8261860 грн. 01 коп., пеню у розмірі 100589 грн. 15 коп., 3% річних у розмірі 492870 грн. 27 коп., інфляційні втрати у розмірі 2399974 грн. 69 коп. та судовий збір у розмірі 73080 грн. 00 коп.

08.05.2015 на виконання рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/4811/15-г видано наказ.

21.08.2017 до Господарського суду міста Києва від Державного підприємства "Укржитлосервіс" надійшла скарга (вих. № 429 від 19.08.2017) на дії та рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві у справі № 910/4811/15-г, в якій скаржник просить суд: 1) визнати дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковського Тараса Олександровича по винесенню постанови про арешт коштів боржника ВП№54469570 від 10.08.2017 в частині арешту рахунків Державного підприємства "Укржитлосервіс" № 9203 (код валюти рахунку 980), № 9380 (код валюти рахунку 980) в Печерській філії ПАТ КБ "Приватбанк" протиправними; 2) визнати недійсною постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковського Тараса Олександровича про арешт коштів боржника ВП№54469570 від 10.08.2017 в частині арешту рахунків Державного підприємства "Укржитлосервіс" № 9203 (код валюти рахунку 980), № 9380 (код валюти рахунку 980) в Печерській філії ПАТ КБ "Приватбанк"; 3) зняти арешт з грошових коштів Державного підприємства "Укржитлосервіс", що знаходяться на рахунках № 9203 (код валюти рахунку 980), № 9380 (код валюти рахунку 980) в Печерській філії ПАТ КБ "Приватбанк".

Обгрунтовуючи подану до суду скаргу, скаржник (боржник) зазначив, що рахунок № 9203 (код валюти рахунку 980) має спеціальне призначення та із вказаного рахунку скаржник проводить виплати по захищеним статтям видатків, а саме: заробітну плату, вихідну допомогу у разі звільнення, компенсації за невикористані відпустки, матеріальну допомогу, лікарняні за рахунок підприємства (5 днів непрацездатності), допомогу на оздоровлення, допомогу на поховання та інші соціальні виплати. За таких обставин, стягувач стверджує, що на грошові кошти, які знаходяться на рахунку № 9203 (код валюти рахунку 980), не може бути накладено арешт, оскільки вказані грошові кошти мають спеціальне призначення та на них не може бути звернуто стягнення.

Крім того, скаржник вказав на те, що рахунок № 9380 (код валюти рахунку 980) призначений для зарахування на нього страхових коштів, що надходять від фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в порядку Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», у зв'язку з чим кошти, що містяться на вказаному рахунку, мають окреме соціальне призначення та на них не може бути накладено арешт.

Також, у прохальній частині скарги скаржник (боржник) просив суд відновити пропущений строк на подання скарги у справі № 910/4147/15г.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.08.2017 відмовлено Державному підприємству "Укржитлосервіс" у задоволенні клопотання про відновлення строку на подання скарги на дії та рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві у справі № 910/4811/15-г; прийнято до розгляду скаргу Державного підприємства "Укржитлосервіс" на дії та рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві у справі № 910/4811/15-г; розгляд призначено на 29.09.2017.

Судове засідання, призначене на 29.09.2017 не відбулось.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2017 розгляд скарги призначено на 17.10.2017.

13.10.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від стягувача надійшли письмові пояснення по скарзі, в яких стягувач зазначив, що боржник не повідомив державного виконавця про рахунки зі спеціальним режимом використання, з огляду на що вина державного виконавця щодо накладення арешту на кошти, які на них знаходяться, відсутня. Крім того, стягувач зауважив, що на рахунку № 9203 містяться також грошові кошти, на які можливе звернення стягнення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2017, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд скарги відкладено на 03.11.2017.

Представник скаржника (боржника) у судовому засіданні 03.11.2017 надав усні пояснення по суті скарги, просив її задовольнити.

Представник стягувача у судовому засіданні 03.11.2017 надав усні пояснення по суті скарги, проти її задоволення заперечив.

Представник Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві у судове засідання 03.11.2017 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 787.

Розглянувши у судовому засіданні 03.11.2017 скаргу Державного підприємства "Укржитлосервіс" на дії та рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві у справі № 910/4811/15-г, суд дійшов висновку про часткове її задоволення з огляду на таке.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Судом встановлено, що 09.08.2017 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№54469570 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 08.05.2015 у справі № 910/4811/15-г.

Згідно з п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статей 19 1 та 26 1 Закону України "Про теплопостачання", статті 15 1 Закону України "Про електроенергетику", та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно зі ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача. Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи. Не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов'язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Судом встановлено, що 10.08.2017 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві було винесено постанову про арешт коштів боржника ВП№54469570, якою було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, які будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, та знаходяться в Печерській філії Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», Публічному акціонерному товаристві «державний експортно-імпортний банк України» та Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Глобус», та належать боржнику - Державному підприємству "Укржитлосервіс" у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору у розмірі 12276948 грн. 44 коп.

Звертаючись з даною скаргою до суду, скаржник зазначив, що ним відкрито у Публічному акціонерному товаристві Комерційному банку «Приватбанк» рахунки № 9203 (код валюти рахунку 980) та № 9380 (код валюти рахунку 980).

Скаржник (боржник) зауважив, що рахунок № 9203 (код валюти рахунку 980) має спеціальне призначення та із вказаного рахунку скаржник проводить виплати по захищеним статтям видатків, а саме: заробітну плату, вихідну допомогу у разі звільнення, компенсації за невикористані відпустки, матеріальну допомогу, лікарняні за рахунок підприємства (5 днів непрацездатності), допомогу на оздоровлення, допомогу на поховання та інші соціальні виплати. За таких обставин, стягувач стверджує, що на грошові кошти, які знаходяться на рахунку № 9203 (код валюти рахунку 980), не може бути накладено арешт, оскільки вказані грошові кошти мають спеціальне призначення та на них не може бути звернуто стягнення.

Крім того, скаржник вказав на те, що рахунок № 9380 (код валюти рахунку 980) призначений для зарахування на нього страхових коштів, що надходять від фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в порядку Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», у зв'язку з чим кошти, що містяться на вказаному рахунку, мають окреме соціальне призначення та на них не може бути накладено арешт.

З огляду на викладене, скаржник просить суд: 1) визнати дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковського Тараса Олександровича по винесенню постанови про арешт коштів боржника ВП№54469570 від 10.08.2017 в частині арешту рахунків Державного підприємства "Укржитлосервіс" № 9203 (код валюти рахунку 980), № 9380 (код валюти рахунку 980) в Печерській філії ПАТ КБ "Приватбанк" протиправними; 2) визнати недійсною постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковського Тараса Олександровича про арешт коштів боржника ВП№54469570 від 10.08.2017 в частині арешту рахунків Державного підприємства "Укржитлосервіс" № 9203 (код валюти рахунку 980), № 9380 (код валюти рахунку 980) в Печерській філії ПАТ КБ "Приватбанк"; 3) зняти арешт з грошових коштів Державного підприємства "Укржитлосервіс", що знаходяться на рахунках № 9203 (код валюти рахунку 980), № 9380 (код валюти рахунку 980) в Печерській філії ПАТ КБ "Приватбанк".

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров'я відповідно до Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначає Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» законодавство про соціальне страхування складається із Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, Кодексу законів про працю України, цього Закону, інших законодавчих актів та прийнятих відповідно до них інших нормативно-правових актів.

Згідно з частиною 1 статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», фінансування страхувальників-роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється районними, міжрайонними, міськими виконавчими дирекціями відділень Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» страхувальник-роботодавець відкриває окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів у банках у порядку, встановленому Національним банком України. Страхувальник-роботодавець, який є бюджетною установою, відкриває окремий рахунок для зарахування страхових коштів в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. Кошти Фонду, що надходять на зазначений рахунок, обліковуються на окремому субрахунку. Страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок у банку або на окремий рахунок в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (далі - окремий рахунок), можуть бути використані страхувальником виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам. Страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону.

Згідно з роз'яснень Національного банку України у листі № 25-111/2972-22535 від 14.12.2010 «Щодо відкриття страхувальникам - роботодавцям окремих поточних рахунків» у відповідності до Закону банк відкриває страхувальнику - роботодавцю окремий рахунок за балансовим рахунком 2604 «Цільові кошти на вимогу суб'єктів господарювання» (План рахунків бухгалтерського обліку банків України, затверджений постановою НБУ № 280 від 17.06.2004).

Скаржником до скарги долучено копію довідки ПАТ КБ «Приватбанк» № 11540826/5971260 від 30.09.2016 про те, що рахунок № 9380 (код валюти рахунку 980), відкритий Державним підприємством «Укржитлосервіс», призначений для зарахування на нього страхових коштів, що надходять від фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Крім того, 29.09.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва скаржником (боржником) долучено до матеріалів скарги копію довідки ПАТ КБ «Приватбанк» про те, що рахунок № 9380 (код валюти рахунку 980) призначений для соціальних виплат.

При цьому, 29.09.2017 скаржником (боржником) долучено до матеріалів справи копії банківських виписок з рахунку № 9380 (код валюти рахунку 980) за період з 01.03.2017 по 28.09.2017, з яких вбачається, що рахунок № 9380 (код валюти рахунку 980) використовується скаржником виключно для зарахування страхових коштів, що надходять від фондів соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (лікарняні, військовий збір за лікарняні, податок на доходи з лікарняних, перерахування фінансування страхувальнику для надання застрахованим особам матеріального забезпечення).

Із вказаних банківських виписок з рахунку скаржника (боржника) № 9380 (код валюти рахунку 980) не вбачається, що вказаний рахунок використовується Державним підприємством «Укржитлосервіс» для будь-яких інших, відмінних від вказаних, операцій, з огляду на що суд дійшов висновку, що рахунок № 9380 (код валюти рахунку 980), відкритий Державним підприємством «Укржитлосервіс» в ПАТ КБ «Приватбанк», має спеціальний режим використання, а саме використовується скаржником (боржником) відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» для зарахування на нього страхових коштів, що надходять від фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що арешт коштів, які знаходяться на рахунку № 9380 (код валюти рахунку 980), відкритому скаржником (боржником) в ПАТ КБ «Приватбанк», порушує права та охоронювані законом інтереси працівників боржника, які обмежені у праві на отримання коштів (отримання страхових виплат) відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими вимоги Державного підприємства «Укржитлосервіс» щодо визнання недійсною постанови про арешт коштів боржника ВП№54469570 від 10.08.2017 в частині накладення арешту на кошти, що містяться на рахунку № 9380 (код валюти рахунку 980), оскільки страхові кошти не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону (ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування»).

Що стосується вимог скаржника щодо визнання дій головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковського Тараса Олександровича по винесенню постанови про арешт коштів боржника ВП№54469570 від 10.08.2017 в частині арешту рахунку Державного підприємства "Укржитлосервіс" № 9380 (код валюти рахунку 980) в Печерській філії ПАТ КБ "Приватбанк" протиправними, суд не вбачає підстав для задоволення скарги в цій частині вимог з огляду на таке.

Згідно з п. 9.1, 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» прийняття органами Державної виконавчої служби, їх посадовими особами будь-яких рішень (постанов тощо) в процесі здійснення виконання судових рішень господарських судів підпадає в розумінні статті 121-2 ГПК під ознаки дій цих органів та осіб, тому відповідні рішення також підлягають оскарженню до названих судів. За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Таким чином, зважаючи на положення п.п. 9.1, 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» та те, що дії державного виконавця мають форму конкретного процесуального документу - постанови про арешт коштів боржника ВП№54469570 від 10.08.2017 (оскаржуваної постанови), суд дійшов висновку, що належним способом захисту в даному випадку є визнання постанови про арешт коштів боржника ВП№54469570 від 10.08.2017 в частині накладення арешту на кошти, що містяться на рахунку № 9380 (код валюти рахунку 980), недійсною.

Саме такий спосіб захисту є ефективним, так як спрямований на реальне відновлення порушеного права, водночас, такий спосіб захисту як визнання дій державного виконавця протиправними, в даному випадку, не може поновити порушені права скаржника, так як такі дії були реалізовані у формі постанови, а тому саме остання підлягає оскарженню (за аналогією оскарженню підлягає судове рішення, а не дії судді щодо винесення останнього).

При цьому, суд вважає необгрунтованими твердження стягувача щодо того, що боржник не повідомив державного виконавця про рахунки зі спеціальним режимом використання, з огляду на що вина державного виконавця щодо накладення арешту на кошти, які на них знаходяться, відсутня.

Відповідно до п. 21 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківською таємницею, зокрема, є відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками органам державної виконавчої служби, приватним виконавцям на їхню письмову вимогу з питань виконання рішень судів та рішень, що підлягають примусовому виконанню відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", стосовно наявності та/або стану рахунків боржника, руху коштів та операцій на рахунках боржника за конкретний проміжок часу, а також про інформацію щодо договорів боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження та до винесення ним постанови про арешт коштів боржника не позбавлений права в межах своєї компетенції звернутись до банку про отримання, зокрема, інформації щодо відкритих боржником рахунків та їх цільового використання (цільового призначення), зокрема, чи мають такі рахунки спеціальне призначення.

Крім того, скаржник просив суд зняти арешт з грошових коштів Державного підприємства "Укржитлосервіс", що знаходяться на рахунку № 9380 (код валюти рахунку 980) в Печерській філії ПАТ КБ "Приватбанк".

Суд зазначає, що повноваження відповідних органів щодо зняття арешту з коштів на рахунку викладені у статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Таким чином, у вказаному випадку компетентним органом щодо зняття арешту з майна (коштів) боржника є суд.

Крім того, абзацом 2 частиною 2 та частиною 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені випадки, коли арешт з майна (коштів) боржника може зняти сам державний виконавець.

Зокрема, відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

При цьому, у частині 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, суд може зняти арешт з коштів боржника у випадках, визначених у ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», та у всіх інших випадках, про які не зазначено у ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що зняття арешту з коштів боржника на рахунку, на які заборонено звертати стягнення, та на які постановою державного виконавця було накладено арешт, є виключною компетенцією державного виконавця, та до компетенції суду не входить.

Що стосується заявлених скаржником (боржником) вимог про визнання дій головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковського Тараса Олександровича по винесенню постанови про арешт коштів боржника ВП№54469570 від 10.08.2017 в частині арешту рахунку Державного підприємства "Укржитлосервіс" № 9203 (код валюти рахунку 980) в Печерській філії ПАТ КБ "Приватбанк" протиправними; визнання недійсною постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковського Тараса Олександровича про арешт коштів боржника ВП№54469570 від 10.08.2017 в частині арешту рахунку Державного підприємства "Укржитлосервіс" № 9203 (код валюти рахунку 980) в Печерській філії ПАТ КБ "Приватбанк"; зняття арешту з грошових коштів Державного підприємства "Укржитлосервіс", що знаходяться на рахунку № 9203 (код валюти рахунку 980) в Печерській філії ПАТ КБ "Приватбанк", суд не вбачає підстав для їх задоволення з огляду на таке.

Так, скаржник зазначає, що рахунок № 9203 (код валюти рахунку 980), відкритий в ПАТ КБ «Приватбанк», має спеціальне призначення та із вказаного рахунку скаржник проводить виплати по захищеним статтям видатків, а саме: заробітну плату, вихідну допомогу у разі звільнення, компенсації за невикористані відпустки, матеріальну допомогу, лікарняні за рахунок підприємства (5 днів непрацездатності), допомогу на оздоровлення, допомогу на поховання та інші соціальні виплати. За таких обставин, стягувач стверджує, що на грошові кошти, які знаходяться на рахунку № 9203 (код валюти рахунку 980), не може бути накладено арешт, оскільки вказані грошові кошти мають спеціальне призначення та на них не може бути звернуто стягнення.

Відповідно до частини 1 статті 2, частини 2 статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 року № 95, ратифікованої Україною 04.08.1961 року, ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата.

Відповідно до ст. 10 Конвенції заробітна плата може стати об'єктом арешту або передачі лише у такій формі й у таких межах, які визначено національним законодавством. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім'ї.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з частиною 2 статті 55, пункту 9 розділу VI Бюджетного кодексу України захищеними видатками Державного бюджету України визначаються видатки загального фонду в т.ч. на: оплату праці працівників бюджетних установ; нарахування на заробітну плату.

У відповідності до ч. 5 ст. 97 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Згідно зі ст. 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно зі ст. 24 Закону України «Про оплату праці» своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Згідно з п. 1.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 42 від 12.11.2003, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.12.2003 за № 1172/8493, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки; поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України; до поточних рахунків також належать, зокрема, рахунки за спеціальними режимами їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в даному випадку скаржник (боржник) повинен довести суду належними та допустимими доказами, що рахунок № 9203 (код валюти рахунку 980), відкритий в ПАТ КБ «Приватбанк», має спеціальний режим використання, а саме призначений, як стверджує скаржник, виключно для нарахування та виплати заробітної плати, лікарняних, матеріальної допомоги, тощо.

У випадку встановлення судом факту, що рахунок № 9203 (код валюти рахунку 980) має виключно спеціальний режим використання, наявні підстави для визнання недійсною постанови про арешт коштів боржника ВП№54469570 від 10.08.2017 в частині накладення арешту на кошти, що містяться на рахунку № 9203 (код валюти рахунку 980).

Скаржником долучено до скарги копію довідки ПАТ КБ «Приватбанк» № 11540826/5971260 від 30.09.2016 про те, що з рахунку № 9203 (код валюти рахунку 980) Державне підприємство «Укржитлосервіс» проводить виплати по захищеним статтям видатків: на заробітну плату, вихідну допомогу у разі звільнення, компенсації за невикористані відпустки, матеріальну допомогу, лікарняні, допомогу на оздоровлення, допомогу на поховання та інші соціальні виплати.

Суд зазначає, що з метою встановлення обставин, що рахунок № 9203 (код валюти рахунку 980) використовується скаржником виключно для здійснення виплати по захищеним статтям видатків (на заробітну плату, вихідну допомогу у разі звільнення, компенсації за невикористані відпустки, матеріальну допомогу, лікарняні, допомогу на оздоровлення, допомогу на поховання та інші соціальні виплати) та ньому не обліковуються грошові кошти, на які можливе звернення стягнення, суд неодноразово ухвалами від 23.08.2017 та від 02.10.2017 зобов'язував скаржника (боржника) надати суду докази, що підтверджують, що рахунок № 9203 є рахунком зі спеціальним режимом використання (для виплати заробітної плати, вихідної допомоги у разі звільнення, компенсації за невикористані відпустки, тощо), в тому числі, банківські виписки з відповідного рахунку за останні шість місяців до винесення оскаржуваної постанови.

Однак, скаржником не було виконано вимог ухвал суду.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що скаржником (боржником) не доведено суду належними та допустимими доказами, що рахунок № 9203 (код валюти рахунку 980) має спеціальний режим використання, використовується виключно для здійснення виплати по захищеним статтям видатків (на заробітну плату, вихідну допомогу у разі звільнення, компенсації за невикористані відпустки, матеріальну допомогу, лікарняні, допомогу на оздоровлення, допомогу на поховання та інші соціальні виплати) та ньому не обліковуються грошові кошти, на які можливе звернення стягнення.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для визнання недійсною постанови про арешт коштів боржника ВП№54469570 від 10.08.2017 в частині накладення арешту на кошти, що знаходяться на рахунку № 9203 (код валюти рахунку 980), відкритому в ПАТ КБ «Приватбанк», так як доказів того, що вказаний рахунок є рахунком зі спеціальним режимом використання скаржником (боржником) суду не надано.

При цьому, суд зазначає, що у випадку визнання судом недійсною постанови про арешт коштів боржника ВП№54469570 від 10.08.2017 в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку № 9203 (код валюти рахунку 980), в той час як скаржником не доведено, що вказаний рахунок виключно є рахунком зі спеціальним режимом використання, - будуть порушені права стягувача на належне та своєчасне виконання рішення суду, оскільки державний виконавець буде позбавлений можливості контролювати надходження коштів на відповідний рахунок боржника та, відповідно, звернути стягнення на кошти, які можуть надійти на такий рахунок у обсязі більшому, ніж необхідно для виплати заробітної плати чи інших соціальних виплат.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції від 05.10.2016) визначено підстави для зняття виконавцем арешту з коштів (в тому числі, частини), зокрема, такою підставою є отримання виконавцем документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Тобто, у випадку нарахування працівникам боржника заробітної плати, останній має право звернутись до виконавця із заявою про зняття арешту з тієї суми грошових коштів, яка необхідна для виплати заробітної плати (в тому числі, сплати пов'язаних платежів: податку на доходи із заробітної плати; комісії банку за проведення вказаної операції) із відповідним документальним підтвердженням (бухгалтерською довідкою тощо) такої суми коштів, в свою чергу виконавець зобов'язаний зняти арешти з такої суми коштів. У випадку відмови виконавця від вчинення таких дій - боржник має право оскаржити бездіяльність виконавця до суду.

Таким чином, саме такий алгоритм дій зможе забезпечити баланс інтересів стягувача (його права на належне забезпечення та гарантії виконання судового рішення) та боржника (на виплату працівникам заробітної плати, інших соціальних виплат) у даному випадку.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги Державного підприємства "Укржитлосервіс" в частині визнання дій головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковського Тараса Олександровича по винесенню постанови про арешт коштів боржника ВП№54469570 від 10.08.2017 в частині арешту рахунку Державного підприємства "Укржитлосервіс" № 9203 (код валюти рахунку 980) в Печерській філії ПАТ КБ "Приватбанк" протиправними; визнання недійсною постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковського Тараса Олександровича про арешт коштів боржника ВП№54469570 від 10.08.2017 в частині арешту рахунку Державного підприємства "Укржитлосервіс" № 9203 (код валюти рахунку 980) в Печерській філії ПАТ КБ "Приватбанк"; зняття арешту з грошових коштів Державного підприємства "Укржитлосервіс", що знаходяться на рахунку № 9203 (код валюти рахунку 980) в Печерській філії ПАТ КБ "Приватбанк".

Керуючись ст.ст. 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Державного підприємства «Укржитлосервіс» на дії та рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві у справі № 910/4811/15-г задовольнити частково.

2. Визнати недійсною постанову про арешт коштів боржника ВП№54469570 від 10.08.2017 в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку № 9380 (код валюти рахунку 980), відкритому в Публічному акціонерному товаристві Комерційному банку «Приватбанк».

3 В іншій частині скарги відмовити.

Суддя І.М. Отрош