РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2017Справа №910/15088/17
За позовом Полтавського обласного комунальному виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго"

до Благодійної організації "Благодійний фонд сприяння соціально незахищеним верствам населення"

про стягнення 36 938,94 грн.

Суддя О.М.Ярмак

Представники сторін:

від позивача: Стасовська Н.І. за довіреністю

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Пред'явлені вимоги про стягнення 32436,39 грн. заборгованості за відпущену теплову енергію в період з 01.10.2016 по 30.04.2017 за договором № 4150 від 11.03.2016, а також стягнення 2923,69 грн. пені, 331,74 грн. 3% річних та 1274,12 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 08.09.2017 порушено провадження у справі №910/15088/17, розгляд призначено на 10.10.2017.

06.10.2017 від позивача надійшли документи по справі.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, подав клопотання про продовження строку розгляду справи.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав, свого представника у засідання суду не направив, про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином.

Ухвалою суду від 10.10.2017 продовжено строк розгляду справи та відкладено розгляд справи на 14.11.2017, в порядку ст. 77 ГПК України.

Відповідно до пункту 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011р., особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом зазначеної статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За відсутність письмового відзиву на позовну заяву, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними у ній матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.

У судовому засіданні 14.11.2017 оголошено вступну та резолютивну частину рішення у відповідності до вимог ст. 85 ГПК України.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва , -

ВСТАНОВИВ:

11.03.2016 між Полтавськоим обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства "Полтаватеплоенерго", як теплопостачальною організацією та Благодійню організацією "Благодійний фонд сприяння соціально незахищеним верствам населення", як споживачем укладено договір на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води №4150.

Предметом договору є постачання теплової енергії у вигляді гарячої води на опалення приміщення споживача до межі розподілу балансової належності теплової мережі будівлі по пров. Клубному, 4 в м. Полтаві - нежитлове приміщення (офіс). (п. 1 Договору)

Пунктом 3 Договору визначено, що якість теплопостачання повинна відповідати вимогам, встановленим Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою КМУ №1198 від 03.10.2007 та іншими нормами законодавства України.

Сторони погодили, що теплопостачальна організація забезпечує безперебійне постачання теплової енергії споживачу. (п. 5 Договору).

Позивач здійснював безперебійне постачання теплової енергії споживачу, від останнього претензій щодо постачання не надходило.

Враховуючи викладене, відповідач зобов'язувався здійснити оплату наданих послуг.

Сторони визначили у абз.2,3 п. 18 Договору, що оплата вартості теплової енергії, спожитої на опалення, визначається розрахунковим способом в п. 3 Додатку «Розрахунок теплової енергії» та проводиться споживачем плановим платежем до кінця поточного місяця. Кінцевий розрахунок вартості теплової енергії, визначеної з урахуванням фактичної температури повітря проводиться споживачем до 15 числа місця наступного за розрахунковим на підставі виписаного рахунку.

Так, на виконання вказаного пункту договору позивач виставив відповідачу рахунки на оплату теплової енергії, що наявні в матеріалах справи.

Пунктом 17 Договору визначено, що розрахунки за відпущену теплову енергію проводяться відповідно до тарифів, встановлених уповноваженим органом та діючих на період постачання теплової енергії, на підставі виконаних розрахунків відповідно до теплових навантажень.

Так постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг ( НКРЕП) були встановлені тарифи для бюджетних установ, релігійних організацій та інших споживачів у розмірі 1153, 45 грн/Гкал з 01 жовтня 2016 року, згідно постанови №1757, 1389, 88 грн/Гкал з 30.12.2016, згідно постанови №2126, 1513, 28 грн/Гкал з 24.02.2017, згідно постанови №151.

Отже, тарифи на послуги централізованого опалення та постачання гарячої води, що затверджені постановою Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України застосовуються для всіх споживачів, які знаходяться на території області і отримують послуги теплопостачання.

Пунктом 23 Постановою КМУ №1198 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією» визначено, що розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку.

Згідно вказаних тарифів відповідачу здійснювалося нарахування в період з 01.10.2016 по 30.04.2017 за спожиту теплову енергію у сумі 32 436, 39 грн. Однак відповідач за вказані послуги не розрахувався, внаслідок чого у нього утворилася перед позивачем заборгованість.

Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено обов'язок споживача щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України (Далі - ЦК України), зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Положеннями ч. 6. та ч. 7 ст. 276 ГК України передбачено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Згідно із ст. 19-1 Закону України «Про теплопостачання», оплата теплової енергії, для виробництва якої повністю або частково постачається природний газ гарантованим постачальником, здійснюється споживачами теплової енергії та теплопостачальними організаціями, які купують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, шляхом перерахування коштів на рахунки із спеціальним режимом використання, які відкривають теплопостачальні та теплогенеруючі організації для зарахування коштів, у тому числі від теплопостачальних організацій, які отримують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, в уповноваженому банку. Оплата теплової енергії шляхом перерахування коштів на інші рахунки забороняється.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач довів наявність за відповідачем заборгованості у сумі 32 436, 39 грн.

Доказів оплати відповідачем суми 32 436,39 грн. боргу, у т.ч. у визначені договором строки, суду не надано.

За прострочення виконання зобов'язань позивач просить стягнути з відповідача 331, 74 грн. 3% річних, 1247, 12 грн. інфляційних втрат за період з 15.11.2016 по 14.06.2017 та 2 923, 69 грн. та пені у сумі 2 923, 69 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Так, п. 20 Договору сторони передбачили, що у випадку неоплати у вказані строки вводиться пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який оплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а також стягується 3% річних з прострочення суми та інфляційні втрати, згідно ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 року).

Нараховані позивачем 2 923, 69 грн. пені по кожному платежу окремо за шість місяців прострочення оплати, а також 331, 74 грн. 3% річних за період з 15.11.2016 по 14.06.2017, 1247, 12 грн. інфляційних втрат за період з грудня 2016 по травень 2017, після перевірки правильності розрахунку, визнаються обґрунтованими та задовольняються судом.

Відповідач свого контррозрахунку позову не надав, стверджувань позивача не спростував.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позові вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Благодійної організації "Благодійний фонд сприяння соціально незахищеним верствам населення" (04116, м. Київ, вул. Ванди Василевської, 7, м. Київ, код ЄДРПОУ) на користь Полтавського обласного комунальному виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (36008, м. Полтава, вул. Комарова, 2-А, ) 32 436 (тридцять дві тисячі чотириста тридцять шість) грн. 39 коп. основного боргу, 2 923 (дві тисячі двадцять три) грн. 69 коп. пені, 331 (триста тридцять одну) грн. 74 коп. 3% річних, 1247 (тисячу двісті сорок сім) грн. 12 коп. інфляційних втрат та 1600 (тисячу шістсот) грн. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 21.11.2017.

Суддя Ярмак О.М.