РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2017Справа №910/16166/17

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "МАЙСТЕРЛІФТ";

до: комунального підприємства "ДИРЕКЦІЯ З УПРАВЛІННЯ ТА ОБСЛУГОВУВАННЯ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ" Деснянського району м. Києва;

про: стягнення 105.193,18 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Лелюх Л.П. - за довіреністю від 07.08.2017 № б/н;

відповідача-2: не з'явилися.

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МАЙСТЕРЛІФТ" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до комунального підприємства "ДИРЕКЦІЯ З УПРАВЛІННЯ ТА ОБСЛУГОВУВАННЯ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ" Деснянського району м. Києва про стягнення 105.193,18 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач на підставі укладеного між сторонами спору договору на технічне обслуговування і ремонт ліфтів та ОДС від 01.09.2014 № 8 ТО надав відповідачу послуги в період з вересня 2014 по січень 2015, які відповідач прийняв, але оплатив частково, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 105.193,18 грн., з яких: 76.388,85 грн. - сума основної заборгованості, 4.623,26 грн. - 3 % річних та 24.181,07 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.09.2017 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/16166/17. Розгляд справи призначено на 06.11.2017.

Ухвала про порушення провадження у справі надсилалася відповідачеві на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Більш того, в матеріалах даної справи міститься повідомлення поштового зв'язку про вручення уповноваженій особі відповідача поштового відправлення суду. Враховуючи наведене, відповідач повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Відповідачі правом наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України не скористалися, відзиву на позов від останніх до суду не надійшло. Відтак, відповідно до положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 06.11.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважного представника позивача та дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між товариством з обмеженою відповідальністю "МАЙСТЕРЛІФТ", як підрядником, (далі - позивач) та комунальним підприємством "ДИРЕКЦІЯ З УПРАВЛІННЯ ТА ОБСЛУГОВУВАННЯ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ" Деснянського району м. Києва, як замовником, (далі - відповідач-2) укладено договір на технічне обслуговування і ремонт ліфтів та ОДС від 01.09.2014 № 8 ТО (далі - Договір), відповідно до предмету якого відповідач доручає, а позивач бере на себе обов'язки на свій ризик у відповідності до даного Договору та положень чинного законодавства України надавати відповідачу послуги по технічному обслуговуванню і ремонту ліфтів та ОДС відповідно до переліку, вказаного в п. 1.2 Договору (далі - послуги) ліфтового обладнання в житлових будинках за адресою м. Київ, вул.. Милославська, 2 та вул. Милославська , 2б, додаток № 1 та № 2 (п. 1.1 Договору).

Пунктом 2.1 Договору визначено, що вартість послуги із розрахунку на одиницю обладнання вказана в додатку до Договору, який є його невід'ємною частиною. Загальна вартість послуг, наданих позивачем кожного конкретного місяця визначається як добуток вартості послуги одиниці обладнання на кількість одиниць обладнання, стосовно якого були надані послуги в такому місяці.

Положеннями п. 3.1 Договору передбачено, що прийняття відповідачем наданих послуг здійснюється щомісячно та оформляється актами передання-прийняття наданих послуг.

Відповідно до п. 3.1.3 Договору, оплата послуг здійснюється щомісячно згідно з актами передання-прийняття наданих послуг за відповідний місяць протягом п'яти робочих днів з моменту підписання відповідачем відповідного акту.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором підряду.

Положеннями ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Так, позивач, виконуючи взяті на себе зобов'язання за Договором та на його умовах, надав відповідачу послуги в період з вересня 2014 по січень 2015 загальною вартістю 102.781,80 грн., що підтверджується актами надання послуг, а саме:

- від 25.09.2014 № 2237 на суму 18.150,19 грн.,

- від 25.09.2014 № 2238 на суму 2.406,17 грн.,

- від 27.10.2014 № 2388 на суму 18.150,19 грн.,

- від 27.10.2014 № 2389 на суму 2.406,17 грн.,

- від 25.11.2014 № 2560 на суму 18.150,19 грн.,

- від 25.11.2014 № 2561 на суму 2.406,17 грн.,

- від 25.12.2014 № 2615 на суму 18.150,19 грн.,

- від 25.12.2014 № 2616 на суму 2.406,17 грн.,

- від 26.01.2015 № 114 на суму 2.406,17 грн.,

- від 26.01.2015 № 115 на суму 18.150,19 грн.,

які підписані сторонами спору, скріплені відбитками їх печаток та наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій.

Спір між сторонами судового процесу виник внаслідок порушення відповідачем строку оплати наданих позивачем послуг в період з вересня 2014 по січень 2015, відповідач, у строк, визначений 3.1.3 Договору, отримані ним послуги на користь позивача сплатив частково в сумі 26.392,95 грн., що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 76.388,85 грн.

Крім того, враховуючи, що у правовідносинах сторін даного спору має місце допущене з боку відповідача порушення грошового зобов'язання за Угодою, позивачем заявлені вимоги про застосування до відповідача відповідальності на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України шляхом стягнення 3 % річних в сумі 4.623,26 грн. та інфляційних втрат в сумі 24.181,07 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, з урахуванням такого.

Відповідно частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Суд відзначає, жодного підтвердження факту сплати відповідачем заборгованості за Договором в сумі 76.388,85 грн. сторонами спору до суду не подано.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, а відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості в сумі 76.388,85 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

А тому, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат є законними та обґрунтованими.

Надані позивачем розрахунки 3 % річних та інфляційних втрат є арифметично вірними, а тому вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат у розмірі 24.181,07 грн. та 3 % річних у розмірі 4.623,26 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49 та статтями 82-85, 89 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з комунального підприємства "ДИРЕКЦІЯ З УПРАВЛІННЯ ТА ОБСЛУГОВУВАННЯ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ" Деснянського району м. Києва (02217, м. Київ, вул. Закревського, буд. 15; ідентифікаційний код 36657100) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "МАЙСТЕРЛІФТ" (04073, м. Київ, пров. Куренівський, буд. 17, літ Ш; ідентифікаційний код 33308688) основну заборгованість в сумі 76.388 (сімдесят шість тисяч триста вісімсот вісім) грн. 85 коп.; 3 % річних в сумі 4.623 (чотири тисячі шістсот двадцять три) грн. 26 коп.; інфляційні втрати в розмірі 24.181 (двадцять чотири тисячі сто вісімдесят одна) грн. 07 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 1.600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 14 листопада 2017 року

Суддя С.В. Балац