РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2017Справа №910/10796/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Новий Гарлем"

До Приватного підприємства "Арт-Трейдінг"

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1) Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтек ЮЕЙ" (третя особа 1)

2) Товариство з обмеженою відповідальністю "Стрім-Україна" (третя особа 2)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фізична особа-підприємець ОСОБА_3

Про захист авторського права та суміжних прав та виплату коспенсаціїї.

Суддя О. В. Мандриченко

Представники:

Від позивача: Камишева К.В., представник, довіреність № б/н від 01.09.2017 р.;

Від відповідача не з'явилися;

Від третьої особи-1: не з'явилися;

Від третьої особи-2: Сікорська О.М., представник, довіреність б/н від 01.09.2017р.;

Від третьої особи-3: не з'явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача 515000,00 грн. компенсації за порушення авторського права та суміжних прав, 100000,00 грн. компенсації в рахунок відшкодування немайнової шкоди, а також 9180,00 грн. витрат по сплаті судового збору з мотивів, вказаних у позовній заяві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.07.2017 року порушено провадження у справі № 910/10796/17, розгляд справи призначено на 05.09.2017 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.09.2017 року до участі у справі № 910/10796/17 залучено третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтек ЮЕЙ" (третя особа 1) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Стрім-Україна" (третя особа 2).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.09.2017 року за клопотанням відповідача у справі до участі у справі № 910/10796/17 залучено Фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2017 року було відкладено розгляд справи на 24.10.2017 року та за клопотанням представника позивача у справі зобов'язано третю особу-2 подати додаткові документи у справі.

В судове засідання представники відповідача та третьої особи-1, третьої особи-3 не з'явились. Відповідач та зазначені треті особи були належним чином повідомлені про час, день і місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями, які повернулися на адресу суду, а також участю представника відповідача в попередніх судових засіданнях.

В судовому засідання 24.10.2017 року представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі з урахуванням уточнених розрахунків позовних вимог та додаткових пояснень, поданих до суду 19.09.2017 року, та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник третьої особи-2 надала витребувані ухвалою суду від 10.10.2016 року додаткові матеріали по справі, зокрема, копію ліцензійного договору № LD-004 від 01.01.2014 з додатком та розрахунків виплат відповідачу за використанню творів за період 01.11.2016-30.09.2017, копії платіжних доручень.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ ГАРЛЕМ» (надалі за текстом - Позивач) володіє виключними майновими правами на території всього світу на Твори громадянина Республіки Білорусь - ОСОБА_8, який виступає під творчим псевдонімом «ОСОБА_8» на підставі Ліцензійного договору № НГ-СП-ИЛ 2012 від «03» грудня 2012 р. та Додатку №6 до Договору (надалі за текстом - Договір).

Відповідно до частини першої статті 15 Закону майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

За приписами частини першої статті 31 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані. Частиною першою статті 1109 ЦК України передбачено, що за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону.

Отже, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що відповідно до умов Договору та норм чинного законодавства України, позивач має виключне майнове авторське право розміщення та /або надання дозволу на використання третім особам на наступні Твори та фонограми:

-«ІНФОРМАЦІЯ_1» (автор музики та слів ОСОБА_8, виконавець «ОСОБА_8»);

-«ІНФОРМАЦІЯ_2» (автор музики та слів ОСОБА_8, виконавець «ОСОБА_8»);

-«ІНФОРМАЦІЯ_3» (автор музики та слів ОСОБА_8, виконавець «ОСОБА_8»);

-«ІНФОРМАЦІЯ_4» (автор музики та слів ОСОБА_8, виконавець «ОСОБА_8») (надалі - Твори).

Позивач зазначає, що наприкінці січня 2017 року йому з відкритих джерел, а саме сайтів, розміщених в мережі «Internet», стало відомо про розміщення зазначених вище Творів та фонограм, виключні майнові права на які належать позивачеві, на ресурсах ПрАТ «Київстар», ПрАТ «МТС - Україна», зокрема сайтах «Ді-Джингл», «Музичний клуб».

При цьому прав на такі дії ТОВ «НОВИЙ ГАРЛЕМ» ПрАТ «Київстар» та ПрАТ «МТС - Україна» не надавало, відповідних угод не укладало, та взагалі не було повідомлено про таке розміщення та збір авторської винагороди, виплат за таке використання не отримувало.

Позивачем було направлено претензію за вих.№ 20/02/17 від 20.02.2017 р. до ПрАТ «Київстар» про припинення порушення авторських та суміжних прав позивача на вказані Твори, у відповідь на яку ПрАТ «Київстар» у листі за вих.№ 5221/02 від 22.02.2017 р., зазначив, що розміщення та використання музичних творів на сайтах, де було зафіксовано використання творів, права на які належать позивачу, а саме «Ді-джингл» та «Музичний клуб» здійснює Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕК ЮЕЙ» (надалі - ТОВ «ІНТЕК ЮЕЙ») на підставі договору про надання послуг від 07.04.2016 р. № 175365 між ПрАТ «Київстар» та ТОВ «ІНТЕК ЮЕЙ». В подальшому, ПрАТ «Київстар» надає користувачам доступ до контенту на Порталі, SMS, USSD,IVR, WEB, WAP, інші інтерфейси. Сервісами ПрАТ «Київстар» є Rington, Music Club. Відповідно до умов договору від 07.04.2016 р. № 175365 між ПрАТ «Київстар» та ТОВ «ІНТЕК ЮЕЙ», з метою надання якісних послуг, Провайдер (ТОВ «Інтек ЮЕЙ») зобов'язаний забезпечити укладання угод із належними третіми особами щодо створення та/або придбання прав інтелектуальної власності щодо Контенту, та /або отримання дозволів (ліцензій) щодо використання, розповсюдження Контенту та/або щодо надання доступу до Контенту. Провайдер зобов'язаний надати Оператору документи, що підтверджують наявність у Провайдера всіх необхідних прав, дозволів, ліцензій, тощо) та Контент (п.3.1. договору). Якщо Оператору будуть пред'явлені будь-які вимоги третіх осіб через порушення майнових авторських та/або суміжних прав третіх осіб у зв'язку з забезпеченням Оператором (ПрАТ «Київстар») доступу Користувачів до Контенту за цим Договором, Провайдер (ТОВ «ІНТЕК ЮЕЙ») зобов'язується виконати всі необхідні дії задля врегулювання таких вимог третіх осіб самостійно за власний рахунок. Таким чином, ПрАТ «Київстар» просив з врахуванням викладеного звернутись за роз'ясненнями та врегулюванням претензійних вимог до ТОВ «ІНТЕК ЮЕЙ» (Лист ПрАТ «Київстар» №5221/02 від 22.02.2017 р. наявний в матеріалах справи).

Представником позивача в порядку надання правової допомоги позивачеві, було направлено адвокатські запити до ТОВ «Інтек ЮЕЙ» та ТОВ «СТРІМ-Україна» з вимогою надати інформацію на підставі яких документів та на яких ресурсах вказані особи розміщувало наступні твори: «ІНФОРМАЦІЯ_1», «ІНФОРМАЦІЯ_2», «ІНФОРМАЦІЯ_3», «ІНФОРМАЦІЯ_4» (автор музики та слів ОСОБА_8, виконавець «ОСОБА_8», правовласник ТОВ «НОВИЙ ГАРЛЕМ»), чи отримували та в якому розмірі вказані особи винагороду за таке використання музичних творів, а також надати відповідні документи, що підтверджують вказану інформацію.

У відповідь на адвокатські запити, ТОВ «ІНТЕК ЮЕЙ» листом від 04.05.2017 р. повідомило, що тоариство здійснює реалізацію прав у відношенні Творів (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 - автор музики та слів ОСОБА_8, виконавець «ОСОБА_8») шляхом розміщення файлів для відтворення фонограм Творів для надання контент послуг доступу абонентів ПрАТ «Київстар» до вказаних Творів (файлів)при наданні ПрАТ «Київстар» своїм абонентам сервісів «Ді Джингл», «Музичний клуб». Права на використання Творів Компанія отримала: в період з 08.08.2016 по 30.10.2016 р. на підставі договору з ТОВ «УМИГ»: в період з 01.11.2016 по 31.12. 2016 р. на підставі договору з ПП«АРТ ТРЕЙДИНГ». Разом з тим, у наданні документів, на підставі яких здійснювалось таке розміщення, а також документів, що містять фінансову інформацію про збір винагороди - відмовлено на підставі ч.2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», оскільки в цих документах міститься інформація з обмеженим доступом.

У відповідь на адвокатський запит представника позивача, ТОВ «Стрім -Україна» листом №2804 від 28.04.2017 р. повідомило, що товариство використовувало наступні музичні твори («ІНФОРМАЦІЯ_1», «ІНФОРМАЦІЯ_2», «ІНФОРМАЦІЯ_3», «ІНФОРМАЦІЯ_4» - автор музики та слів ОСОБА_8, виконавець «ОСОБА_8») на підставі ліцензійної угоди, що була укладена між ТОВ «СТРІМ - Україна» та ПП «АРТ-ТРЕЙДИНГ», в якій приватне підприємство гарантувало наявність в нього майнових авторських прав на вказані вище музичні твори. На вимогу ТОВ «Стрім-Україна», ПП «АРТ-ТРЕЙДІНГ» не надало документального підтвердження щодо належного правоволодіння майновими авторськими і суміжними правами на Твори, в зв'язку з чим ТОВ «СТРІМ - Україна» направило запити ТОВ «НОВИЙ ГАРЛЕМ» та ПП «АРТ-ТРЕЙДІНГ» для вирішення питання по суті та встановлення правовласника Творів та перестало використовувати Твори, а також виплачувати винагороду ПП «АРТ-Трейдінг». В листі ТОВ «СТРІМ Україна» наводить сайти, номери та мобільні додатки, на яких було здійснено розміщення музичних Творів, виключні майнові права на які належать позивачеві. Однак, ТОВ «СТРІМ - Україна» відмовила у наданні за адвокатським запитом документів, на підставі яких здійснювалось таке розміщення, а також документів, що містять фінансову інформацію про збір винагороди, оскільки ліцензійна угода, що укладена між ТОВ «СТРІМ -Україна» та ПП «АРТ-ТРЕЙДІНГ» містить умови, що визначені сторонами, як конфіденційні.

На підставі інформації, отриманої позивачем від третіх осіб у справі на стороні позивача, у відповідь на адвокатські запити, а саме інформації від ТОВ «Інтек Юей» та ТОВ «Стрім Україна», позивачем було достовірно встановлено, що саме ПП «АРТ-ТРЕЙДІНГ», без будь-яких правових підстав (за відсутності будь-яких угод з правовласником) неправомірно розпоряджається об'єктами інтелектуальної власності, виключні майнові права на які належать позивачу, а саме ПП «Арт-Трейд» на свій розсуд укладає договори, надає права третім особам на використання та розпорядження вказаними Творами, збирає та отримує винагороду від третіх осіб за використання таких Творів, чим порушує виключні майнові авторські та суміжні права Позивача на вказані Твори.

З огляду на наведене Позивач просив суд стягнути з ПП «Арт-Трейдінг» компенсацію за порушення авторських та суміжних прав у розмірі 515000,00 грн. та 100000,00 грн. немайнової шкоди, завданої діловій репутації позивача у справі, неправомірними діями відповідача у справі, а також накласти на порушника штраф за порушення авторських та суміжних прав, а також стягнути з останнього судові витрати. В судовому засіданні 19.09.2017 року позивач у справі подав уточнений обґрунтований розрахунок розміру компенсації, яку позивач просить стягнути в розмірі 512000,00 гривень.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, поданому до суду 26.09.2017 року, проти заявлених позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що громадяни ОСОБА_8 та ОСОБА_12 як засновник та директор позивача у справі ввели в оману відповідача, а також шахрайським шляхом заволоділи коштами громадянина ОСОБА_3, який є засновником ПП «Арт-Трейдінг». Разом з тим, у відзиві на позовну заяву, відповідач не заперечував, що він використовував (надавав дозвіл на використання, укладав договори та отримував винагороду) з 01 листопада 2016 року за музичні твори «ІНФОРМАЦІЯ_2», «ІНФОРМАЦІЯ_3», «ІНФОРМАЦІЯ_4» та «ІНФОРМАЦІЯ_1», посилаючись при цьому на укладення між відповідачем у справі та ФОП ОСОБА_3 попереднього договору про передачу авторських та суміжних прав № САТ/01/11/16 від 01.11.2016 року, а також на те, що позивачу та його засновнику та директору було відомо про те, що відповідач використовує вказані вище музичні твори і таке використання відбувалось з відома та дозволу громадян ОСОБА_12 та ОСОБА_8 Крім того, відповідач у відзиві також вказав, що з листопада 2016 року по січень 2017 року включно він використовував, крім зазначених чотирьох музичних творів також музичний твір «ІНФОРМАЦІЯ_5». Відповідач також зазначав, що позивачем не доведено розмір компенсації, яку позивач просить стягнути та розмір шкоди, завданої діловій репутації позивача у справі.

Третя особа-2 надала на вимогу суду копію ліцензійної угоди № LD-004, укладеної між ПП «Арт-Трейдінг» та ТОВ «Стрім-Укаїна» та додаток № 39 до вказаного договору, відповідно до якої ПП «Арт-Трейдінг» гарантує та підтверджує, що він володіє виключними авторськими та/або суміжними правами на твори, зокрема і музичні твори, що є предметом спору у справі та права на які належать позивачеві у справі.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

На підставі наявних матеріалів справи (копії договору № НГ-СП-ИЛ 2012 від 03.12.2012 року, оригінал якого було оглянуто в судовому засіданні та додатку № 6 о вказаного договору), судом встановлено, що позивач володіє виключною ліцензією на використання в межах строку (до 03.12.2022 року) музичних творів, зокрема, і «ІНФОРМАЦІЯ_2», «ІНФОРМАЦІЯ_3», «ІНФОРМАЦІЯ_4» та «ІНФОРМАЦІЯ_1» автором та виконавцем яких є ОСОБА_8 (псевдонім -ОСОБА_8, ОСОБА_8 ).

Відповідно до частин першої - третьої статті 1108 ЦК України особа, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензіар), може надати іншій особі (ліцензіату) письмове повноваження, яке надає їй право на використання цього об'єкта в певній обмеженій сфері (ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності).

Виключна ліцензія видається лише одному ліцензіату і виключає можливість використання ліцензіаром об'єкта права інтелектуальної власності у сфері, що обмежена цією ліцензією, та видачі ним іншим особам ліцензій на використання цього об'єкта у зазначеній сфері.

Відповідно до статті 440 ЦК України та частини третьої статті 15 Закону майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Статтею 443 ЦК України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Статтею 445 ЦК України передбачено право автора на плату за використання його твору, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншим законом.

Частиною другою статті 32 Закону встановлено, що використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону.

У пункті 28 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» зазначено, що з огляду на приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

У прийнятті судового рішення зі спору, пов'язаного з порушенням авторського права та/або суміжних прав, не є достатнім загальне посилання суду на використання твору та/або об'єкта суміжних прав позивачем: мають бути з'ясовані конкретні форма і спосіб використання кожного об'єкта такого права.

Отже, використання відповідачем Твору шляхом передачі дозволу на його використання та публічного сповіщення та укладення відповідних договорів з третьою-особою -1 та третьою ообою-2 доведено наявними матеріалами справи, поясненнями Третьої особи-2 та поданою копією ліцензійної угоди № LD-004, а також не заперечується і самим відповідачем у справі. Позивачем доведено належність саме йому виключних майнових авторських та суміжних прав на твори саме йому та те, що використання відповідачем вказаних творів відбулося без дозволу відповідного правовласника та без сплати йому авторської винагороди. Відповідачем не доведено додержання ним вимог норм законодавства, а укладення Попереднього договору з ОСОБА_3, який не має ніяких прав на музичні твори, що є предметом спору у справі, не може свідчити про правомірне використання відповідачем зазначених творів.

Посилання відповідача на те, що засновник та директор позивача у справі були обізнані про використання музичних творів відповідачем, а громадянин ОСОБА_8 отримав кошти, не підтверджені жодними належними доказами по справі, та не спростовують того факту, що відповідач без достатніх та належних правових підстав та без дозволу належного правовласника (ТОВ «Новий Гарлем») та укладення з ним відповідного ліцензійного договору розпочав систематичне використання музичних творів та отримання винагороди за таке використання, що тягне за собою відповідну відповідальність.

Відповідно до ст. 431 Цивільного кодексу України - порушення права інтелектуальної власності, в тому числі невизнання цього права чи посягання на нього, тягне за собою відповідальність, встановлену цим Кодексом, іншим законом чи договором.

Згідно п.5 ч.1 ст. 50 Закону - порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для захисту таких прав, у тому числі судового, є вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21-25, 42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав.

Керуючись положеннями ч. 1 ст. 52 Закону - за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

Згідно п. «г» ч.2 ст. 52 Закону - при порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтею 50 цього Закону, недотриманні передбачених договором умов використання творів і (або) об'єктів суміжних прав, використанні творів і об'єктів суміжних прав з обходом технічних засобів захисту чи з підробленням інформації і (або) документів про управління правами чи створенні загрози неправомірного використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав та інших порушеннях особистих немайнових прав і майнових прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право, зокрема, подавати позови до суду про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій.

За п.«г», ч.2 ст.52 Закону - суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

Таким чином, надаючи дозвіл на використання музичних творів «ІНФОРМАЦІЯ_1», відповідачем було порушено виключне майнове право позивача щодо надання дозволу на використання Твору «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Згідно ст. 1 Закону, виключне право - це майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об'єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону - до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать:

а) виключне право на використання твору;

б) виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами.

За ст. 50 Закону - порушенням авторського права, що дає підстави для судового захисту, є, зокрема, вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті майнові права суб'єктів авторського права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону.

Підсумовуючи наведене вище, відповідачем було допущено порушення виключного майнового права позивача щодо надання дозволу на використання чотирьох музичних творів: «ІНФОРМАЦІЯ_1» (автор музики та слів ОСОБА_8, виконавець «ОСОБА_8»); «ІНФОРМАЦІЯ_2» (автор музики та слів ОСОБА_8, виконавець «ОСОБА_8»); «ІНФОРМАЦІЯ_3» (автор музики та слів ОСОБА_8, виконавець «ОСОБА_8»); «ІНФОРМАЦІЯ_4» (автор музики та слів ОСОБА_8, виконавець «ОСОБА_8»), а також на отримання винагороди за таке використання саме позивачем, що в свою чергу, кваліфікується як порушення авторського права у розумінні ст. 50 Закону та, відповідно є прямою підставою для стягнення компенсації у зв'язку із таким порушенням, передбаченої окремими положеннями ст. 52 Закону.

Так, у пункті 42 постанови пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 №5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» зазначено, що розмір компенсації визначається судом виходячи з позовних вимог, однак не може бути меншим від 10 і не може перевищувати 50 000 мінімальних заробітних плат (пункт «г» частини другої статті 52 Закону), які встановлені Законом на час ухвалення рішення у справі.

У підпункті 51.3 пункту 51 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» наведено, що у визначенні розміру такої компенсації господарським судам необхідно виходити з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, встановлених статтею 3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності.

Розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно- або багаторазове використання об'єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні.

Позивачем у зверненні до господарського суду з даним позовом (з урахуванням наданих пояснень щодо розрахунку позовних вимог від 19.09.2017 року) визначено суму компенсації в розмірі 80 (кількість м.з.п.) х 1600 (розмір м.з.п. з урахуванням п. 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.12.2016 № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та листа ВГСУ від 06.07.2017 за № 07.01-11/1085/17) =128 000 (сто двадцять вісім тисяч) грн.00коп. за кожний музичний твір (об'єкт авторського права).

128 000 х 4 (об'єкти авторського права, твори)=512 000, 00 (п'ятсот дванадцять тис.)грн.00 коп.

Суд вважає такий розрахунок обґрунтованим, виходячи з тривалого порушення відповідачем прав позивача (протягом чотирьох місяців), обізнаністю відповідача про відсутність в нього відповідних прав на використання вказаних музичних творів (об'єктів авторського права), введення в оману відповідачем третіх осіб щодо наявності в нього виключних майнових авторських та/або суміжних прав на зазначені музичні твори, розміром отриманого доходу за використання зазначених музичних творів, допущення відповідачем у справі аналогічних порушень авторського права інших осіб (рішення у господарських справах № 910/9092/17 та № 910/23039/16), а також можливості отримання позивачем у справі доходу від використання належних йому авторських та/або суміжних прав на зазначені Музичні твори, популярність виконавця та автора спірних музичних творів, а тому задовольняє заявлені позовні вимоги щодо стягнення компенсації за порушення авторських та/або суміжних прав позивача у повному обсязі.

При визначенні розміру відповідної компенсації слід виходити з приписів пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 06,12,2016 № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" та застосовувати розрахункову величину у розмірі 1600 грн.

Таким чином, беручи до уваги обставини порушення відповідачем виключних майнових авторських прав, з огляду на спрямованість застосовуваних судом компенсаційних заходів на захист порушеного права, з урахуванням загальних засад цивільного законодавства - справедливості, добросовісності, розумності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 512000,00 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав на чотири об`єкти авторського права (музичні твори).

Щодо заявлених позовних вимог про стягнення шкоди, нанесеної діловій репутації позивача у справі, у розмірі 100000,00 грн., то суд приходить до висновку, що дані позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі наступного:

Відповідно до п. в) частини 1 статті 52 Закону України «Про авторське право та суміжні права», при порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтею 50 цього Закону, недотриманні передбачених договором умов використання творів і (або) об'єктів суміжних прав, використанні творів і об'єктів суміжних прав з обходом технічних засобів захисту чи з підробленням інформації і (або) документів про управління правами чи створенні загрози неправомірного використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав та інших порушеннях особистих немайнових прав і майнових прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право подавати позови до суду про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 № 5, під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, а також вчинення дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

В поданій позовній заяві позивач обґрунтовує нанесення нематеріальної шкоди (шкоди діловій репутації) наступним: незаконними діями Відповідача щодо використання майнових прав на музичні твори, що належать позивачеві, було нанесено суттєвої шкоди діловій репутації Позивача, оскільки відповідачем, було розповсюджено недостовірну інформацію про наявність з боку Позивача (правовласника Творів) письмової згоди та передачу прав на подальше використання та прав на подальшу передачу невиключних прав третім особам, зокрема по справі, чим введено в оману потенційних партнерів та контрагентів позивача. В результаті незаконних дій Відповідача, до Позивача суттєво впала довіра щодо його порядності, надійності та професійності з боку потенційних контрагентів Позивача, з якими в тому числі проводились переговори щодо укладання ліцензійних договорів щодо Творів, у зв'язку із фактами оприлюднення Творів у цей же період Відповідачем та третіми особами по справі. Незаконне використання музичних творів з боку відповідача потягло за собою призупинення переговорів позивача з потенційними контрагентами, пониженні ділової репутації перед організаціями, з якими було розірвано попередні угоди та призупинено збирання винагороди, перед третіми особами та майбутніми контрагентами, у зв'язку із широким оповіщенням про існуючий конфлікт та публічним оголошенням Відповідача щодо надання йому позивачем прав на використання Творів. Усі зазначені обставини вплинули та суттєво зашкодили діловій репутації Позивача, як перед третіми особами, з якими було терміново розірвано угоди, так і перед потенційними контрагентами, з якими велись переговори щодо подальшої співпраці та третіми особами по справі. Такі обставини підірвали авторитет та довіру до Позивача з боку зацікавлених у законній співпраці щодо Творів осіб та на відповідному музичному ринку в цілому.

Суд погоджується та вважає обґрунтованими такі доводи позивача з огляду на те, що відповідно до поданих документів (зокрема статут) основною діяльністю позивача у справі є саме представницьку, агентські та посередницьку послуги, проведення концертів, діяльність концертних та театральних залів, діяльність у сфері радіомовлення та телебачення, тиражування аудіо- та відеозаписів, інша видовищно-розважальна діяльність тощо, а тому вважає, що позовні вимоги щодо стягнення немайнової шкоди, завданої діловій репутації позивача підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач заявлених позовних вимог та обставин порушення виключних майнових авторських прав не спростував.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача, оскільки позовні вимоги були задоволені в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Арт-Трейдінг" (03037, м. Київ, вул. Освіти, 4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Новий Гарлем" (02232, м. Київ, вул. Радунска, буд. 3, код ЄДРПОУ 81158) 512000 (п'ятсот дванадцять тисяч) грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав, 100000 (сто тисяч) грн. шкоди, завданій діловій репутації та 9180 (дев'ять тисяч сто вісімдесят) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

3. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко

Дата складання рішення 13.11.2017 р.