номер провадження справи 28/63/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2017 Справа № 908/1841/17

Суддя Федорова Олена Владиславівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго (69035, м.Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14)

до відповідачів:

1. товариства з обмеженою відповідальністю Будінжинірінг компані (72563, Запорізька область, Якимівський район, смт. Кирилівка, вул. Коса Пересип, 152)

2. Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області (69001, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 50)

про:

1. визнання частково недійсним п. 1.1 договору купівлі-продажу від 11.01.2007р. № 1087 в частині передачі у власність ТОВ Будінжинірінг компані - лінії електропередач;

2. визнання права власності ПАТ Запоріжжяобленерго на лінію електропередач 10 кВ Ф-117, Якимівський район, смт. Кирилівка, коса Пересип, ПС Пересип, протяжністю 2,250км. (49 опор).

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №46 від 06.02.2017р.;

від відповідача-1: не зявився;

від відповідача-2: ОСОБА_2, довіреність №22/18 від 13.01.2017р.;

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області 12.09.2017 р. звернувся позивач публічне акціонерне товариство Запоріжжяобленерго з позовною заявою до відповідачів товариства з обмеженою відповідальністю Будінжинірінг компані та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області про визнання частково недійсним п. 1.1 договору купівлі-продажу від 11.01.2007р. № 1087 в частині передачі у власність ТОВ Будінжинірінг компані - лінії електропередач та про визнання права власності ПАТ Запоріжжяобленерго на лінію електропередач 10 кВ Ф-117, Якимівський район, смт. Кирилівка, коса Пересип, ПС Пересип, протяжністю 2,250км. (49 опор).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №908/1841/17 призначено до розгляду судді Федорової О.В.

Ухвалою суду від 12.09.2017 р. порушено провадження у справі №908/1841/17, присвоєно справі номер провадження 28/63/17, судове засідання призначено на 26.09.2017 р. В порядку ст. 65 ГПК України, суд зобовязав сторони надати документи для всебічного та повного зясування фактичних обставин справи.

Ухвалою суду від 26.09.2017р. відкладено розгляд справи на 10.10.2017р. з метою встановлення фактичних обставин справи, надання сторонам часу для виконання вимог суду.

Відповідачем-2 09.10.2017р. заявлені клопотання про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-2 Фонду державного майна України та на стороні позивача Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, оскільки рішення по справі може вплинути на їх права та обовязки. Крім того, відповідач-2 просив суд витребувати у Фонду державного майна України перелік майна, переданого до статутного капіталу фонду ВАТ Запоріжжяобленерго.

Ухвалою суду від 10.10.2017р. відмовлено в задоволенні клопотань відповідача-2 про залучення третіх осіб та витребування документів на підставі ст. ст. 27, 38 ГПК України та відкладено розгляд справи на 23.10.2017р. з метою витребування у сторін документів і матеріалів, які необхідні для розгляду справи.

Ухвалою суду від 23.10.2017 р. за клопотанням відповідача відкладено розгляд справи на 13.11.2017 р.

В судовому засіданні 13.11.2017 р. були присутні представники позивача та відповідача-2, за їх заявою фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Відповідач-2 письмового відзиву на позов не надав. Представник відповідача-2 в судовому засіданні повідомив, що питання про вирішення спору по суті залишає на розсуд суду.

Відповідач-1 відзиву на позов не надав, причин неявки не повідомив.

В ч. 1 ст. 64 ГПК України зазначено, що ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 23.10.20176 р. відповідач-1 не є припиненим і його місцезнаходженням є вул. Коса Пересип, буд. 152, смт. Кирилівка, Якимівський район, Запорізька область, 72563.

Про час та місце розгляду справи відповідач-1 повідомлявся ухвалами суду від 12.09.2017 р., від 26.09.2017 р., від 10.10.2017 р., від 23.10.2017 р., які надсилались за вищезазначеною адресою місцезнаходження відповідача-1

Ухвали від 12.09.2017 р. про порушення провадження у справі та від 26.09.2017 р. про відкладення розгляду справи повернулись до суду з відміткою поштової установи про закінчення терміну зберігання.

За таких обставин, враховуючи положення ч. 1 ст. 64 ГПК України, суд вважає відповідача-1 таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Суд дійшов висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, і розгляд справи можливий в даному судовому засіданні без присутності представника відповідача-1.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-2, суд

ВСТАНОВИВ:

06.04.2017 р. на адресу публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго (позивач) надійшов лист товариства з обмеженою відповідальністю Будінжинірінг компані (відповідач-1) вих. №01/04/17 від 05.04.2017 р. щодо надання підтвердження законності володіння лінією електропередач 10 кВ Ф-117, яка розташована за адресою: Запорізька область, Якимівський район, смт. Кирилівка, вул. Коса Пересип, 152 (надалі лінія електропередач). До листа було додано копію акту приймання-передачі обєкта незавершеного будівництва від 24.02.2007 р., складеного на підставі договору купівлі-продажу від 11.01.2007 р. №1087, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю Будінжинірінг компані (відповідач-1) та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Запорізькій області (відповідач-2), відповідно до якого у власність відповідача-1 було передано лінію електропередач до території будівельного майданчика від підстанції «Пересип» (п. 6 акту).

Листом вих. №001-32/7031 від 28.04.2017 р. позивач звернувся до відповідача-1 щодо надання копії договору купівлі-продажу №1087 та копій інших документів, які містять підтвердження про передачу лінії електропередач у власність відповідача-1, однак відповіді не отримав.

З метою зясування обставин укладення договору та передачі лінії електропередач у власність відповідача-1 позивач звернувся до відповідача-2 та Фонду державного майна України із відповідними листами.

Згідно відповіді Фонду державного майна України (лист вих. №10-17-13404 від 10.07.2017 р.) позивач поінформований про те, що обєкт повітряна лінія 10 кВ Ф-117, інв. № 48031063, Якимівський район, смт. Кирилівка, коса Пересип, ПС «Пересип» відноситься до переліку обєктів, переданих до статутного капіталу позивача, а вирішення питання щодо лінії електропередач можливе шляхом звернення позивача до суду із позовом про визнання договору та акту приймання-передачі обєкта незавершеного будівництва пансіонату частково недійсним.

Позивач вважає, що пункт 1.1 договору купівлі-продажу від 11.01.2007 р. №1087, укладеного між відповідачами, має бути визнаний судом частково недійсним (в частині передачі у власність відповідача-1 лінії електропередач), оскільки власником лінії електропередач є позивач, а право власності на лінію електропередач має бути визнано судом за позивачем. У звязку з цим позивач звернувся до господарського суду з відповідним позовом на підставі ст. ст. 15, 16, 115, 116, 316, 317, 320, 321, 388, 392 Цивільного кодексу України, ст. ст. 66, 85, 144, 147 Господарського кодексу України.

Статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1, п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним.

Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту статей 1, 41 ГПК України, господарські суди вирішують господарські спори у порядку позовного провадження у випадку звернення осіб до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Таким чином, для захисту права власності в господарському процесі шляхом визнання права власності особа повинна довести, що вона є власником спірного майна на момент предявлення позову, а також довести факт порушення або невизнання цього права відповідачем (відповідачами).

Як вбачається з матеріалів справи, 11.01.2007 р. Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Запорізькій області (продавець, відповідач-2) та товариством з обмеженою відповідальністю Будінжинірінг компані (відповідач-1, покупець) укладено договір №1087 купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва шляхом викупу.

Відповідно до п. 1.1 договору продавець зобовязується передати у власність покупцю державне майно обєкт незавершеного будівництва пансіонат на 250 місць, розташований за адресою: Запорізька область, Якимівський район, смт. Кирилівка, коса Пересип, на земельній ділянці площею 3,17 га (далі обєкт приватизації), а покупець зобовязується прийняти обєкт приватизації і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені у цьому договорі.

До складу обєкта входить:

- цегляний трьохповерховий спальний корпус;

- цегляний двоповерховий клуб-їдальня;

- цегляний двоповерховий приймально-медичний корпус;

- цегляний двоповерховий господарський корпус;

- секційна огорожа з металевої сітки;

- лінія електропередач.

Пунктом 1.2 договору встановлено, що право власності на обєкт приватизації виникає у покупця з моменту підписання акта приймання передачі.

У п. 1.3 договору зазначено, що згідно з висновком субєкта оціночної діяльності про вартість обєкта приватизації, затвердженого наказом регіонального відділення від 30.08.2006 р. №310, ціна продажу обєкта незавершеного будівництва становить:

- 1729590,00 грн. без урахування ПДВ;

- 345918,00 грн. ПДВ;

- 2075508,00 грн. з урахуванням ПДВ.

Пунктом 1.4 договору встановлено, що згідно з наказом регіонального відділення від 26.12.2006 р. №466 ціна продажу обєкта приватизації становить: 1729590,00 грн. без урахування ПДВ; 345918,00 грн. ПДВ; 2075508,00 грн. з урахуванням ПДВ.

Відповідно до п. 1.5 договору вказаний в цьому договорі обєкт приватизації продано з урахуванням ПДВ за 2075508,00 грн.

Згідно з п. п. 3.1, 3.2 договору передача обєкта приватизації продавцем покупцю здійснюється у 5-денний термін після сплати покупцем повної вартості обєкта приватизації за умов додержання покупцем термінів сплати за обєкт, визначених п. 2.1 цього договору. Передача обєкта приватизації продавцем і прийняття обєкта приватизації покупцем здійснюється за актом приймання-передачі, який підписується сторонами.

На виконання цього договору сторонами 24.02.2007 р. підписаний акт приймання-передачі обєкта незавершеного будівництва пансіонату на 250 місць, розташованого за адресою: Запорізька область, Якимівський район, смт. Кирилівка, коса Пересип. Серед іншого, в п. 6 акту зазначено, що до обєкту входить лінія електропередач до території будівельного майданчика від підстанції «Пересип».

Таким чином, відповідно до пункту 1.1 договору купівлі-продажу у власність відповідача-1 відповідачем-2 передана лінія електропередач, що є предметом спору.

Разом із тим, згідно звіту, затвердженого заступником начальника регіонального відділення ФДМУ по Запорізькій області 30.08.2006 р., про оцінку майна: обєкту незавершеного будівництва пансіонату на 250 місць, розташованого за адресою: Запорізька область, Якимівський район, смт. Кирилівка, коса Пересип, до складу цього обєкту не входить лінія електропередач ВЛ-10 кВ Ф-117. Оцінка ринкової вартості обєкта незавершеного будівництва в розмірі 1729590,00 грн. без ПДВ станом на 30.06.2006 р. визначена без урахування вартості лінії електропередач. Таким чином, зазначена в договорі ціна продажу обєкта в загальному розмірі 1729590,00 грн. без ПДВ (2075508,00 грн. з урахуванням ПДВ) не враховує вартість лінії електропередач, а тому лінія електропередач була безпідставно включена до складу обєкту незавершеного будівництва, що був відчужений відповідачу-1 за договором купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва №1087 від 11.01.2007 р. Оскільки спірна лінія електропередач фактично не входила до складу обєкту приватизації та до ціни продажу обєкта приватизації, вона не була оплачена відповідачем-1, а отже останній не набув право власності на неї відповідно до договору купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва №1087 від 11.01.2007 р.

З листа відповідача-1 вих. №01/04/17 від 05.04.2017 р. щодо надання підтвердження законності володіння лінією електропередач 10 кВ Ф-117 вбачається, що він оспорює право власності позивача на вказану лінію електропередач.

Натомість з матеріалів справи вбачається, що спірна лінія електропередач ВЛ-10 КВ Ф-117 є власністю публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго і знаходиться на балансі Якимівського РЕМ ПАТ Запоріжжяобленерго.

Так, відповідно до Указу Президента України №282/95 від 04.04.1995 р. «Про структурну перебудову в електроенергетичному комплексі України» постановлено Міністерству енергетики і електрифікації України створити до 01.07.1995 р. державні акціонерні енергопостачальні компанії згідно з переліком (додаток №2), до якого входить «Запоріжжяобленерго», м. Запоріжжя.

Наказом Міністерства енергетики та електрифікації України від 03.07.1995 р. №115 «Про створення Державної акціонерної енергопостачальної компанії «Запоріжжяобленерго» затверджено акт оцінки цілісного майнового комплексу виробничого енергетичного обєднання «Дніпроенерго», засновано на базі виробничого енергетичного обєднання «Дніпроенерго» Державну акціонерну енергопостачальну компанію «Запоріжжяобленерго» та затверджено її статут. Визнано Державну акціонерну енергопостачальну компанію «Запоріжжяобленерго» правонаступником виробничого енергетичного обєднання «Дніпроенерго» щодо відособлених підрозділів, розташованих на території Запорізької області, які увійшли до складу компанії.

Наказом Міністерства енергетики та електрифікації України від 11.08.1995 р. №151 на доповнення до наказу від 03.07.1995 р. №115 визначено, що виробниче енергетичне обєднання «Дніпроенерго» припинило свою діяльність з 11.08.1995 р. і акціонерна енергопостачальна компанія «Запоріжжяобленерго» є правонаступником виробничого енергетичного обєднання «Дніпроенерго» щодо відособлених підрозділів, розташованих на території Запорізької області, які увійшли до складу компанії.

Відповідно до Переліку майна, переданого до статутного фонду ВАТ «Запоріжжяобленерго» згідно з наказом про створення Державної акціонерної енергопостачальної компанії «Запоріжжяобленерго» шляхом корпоратизації виробничого енергетичного обєднання «Дніпроенерго» (згідно з новою редакцією статуту ВАТ «Запоріжжяобленерго») від 03.07.1995 р. №115, Міністерство енергетики та електрифікації України передало у статутний фонд ВАТ «Запоріжжяобленрего» лінію електропередач ВЛ-10 КВ Ф-117, що знаходиться в Якимівському районі, смт. Кирилівка, коса Пересип.

Пунктом 1 частини 1 статті 115 Цивільного кодексу України встановлено, що господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу.

Отже, ПАТ «Запоріжжяобленрего» набуло право власності на лінію електропередач шляхом включення її до статутного капіталу товариства в процесі його створення на базі майна виробничого енергетичного обєднання «Дніпроенерго».

Відповідно до акту обстеження обєкта незавершеного будівництва пансіонату на 250 місць, розташованого за адресою: Якимівський район, смт. Кирилівка, коса Пересип, що повертається в державну власність, затвердженого заступником начальника регіонального відділення ФДМУ по Запорізькій області 02.06.2006 р., обєкт незавершеного будівництва розташований на косі «Пересип» на відстані 8 км від смт. Кирилівка. До території будівельного майданчика виконана лінія електропередач від підстанції «Пересип».

Згідно довідки ПАТ «Запоріжжяобленерго» від 11.08.2017 р. №011-06/14497 на балансі Якимівського РЕМ ПАТ «Запоріжжяобленерго» станом на 31.07.2017 р. обліковується ВЛ-10 кВ Ф-117, інвентарний номер 53_034941, дата оприбуткування 01.05.1982 р.

Позивач надав суду довідку від 11.10.2017 р. №56-13/1030, в якій зазначено, що в Якимівському РЕМ ПАТ Запоріжжяобленерго енергопостачання споживача ТОВ Будінжинірінг компані здійснюється лінією електропередач 10 кВ Ф-117, Якимівський район, смт. Кирилівка, коса Пересип, ПС Пересип, протяжністю 2,250 км, а також надав опорну схему лінії електропередач.

Отже, спірна лінія електропередач 10 кВ Ф-117 фактично не входила до складу обєкту продажу за договором від 11.01.2007 р. №1087 купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва шляхом викупу та залишилась у власності позивача.

Статтею 316 Цивільного кодексу України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. ст. 317, 320 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За таких обставин пункт 1.1 договору від 11.01.2007 р. №1087 купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва шляхом викупу щодо включення спірної лінії електропередач до складу обєкту продажу суперечить вимогам законодавства та порушує право позивача на вільне володіння, користування та розпорядження своєю власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Підставою недійсності правочину відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Враховуючи викладене, суд визнав правомірними позовні вимоги про визнання недійсним п. 1.1 договору купівлі-продажу від 11.01.2007р. № 1087 в частині передачі у власність ТОВ Будінжинірінг компані лінії електропередач та про визнання права власності ПАТ Запоріжжяобленерго на лінію електропередач 10 кВ Ф-117, Якимівський район, смт. Кирилівка, коса Пересип, ПС Пересип, протяжністю 2,250км. (49 опор).

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору за розгляд позовної заяви покладаються на відповідачів пропорційно до задоволених вимог щодо кожного з відповідачів, а саме: судовий збір за вимогою про визнання договору частково недійсним в розмірі 1600,00 грн. покладається на обох відповідачів порівну як сторін спірного договору, а судовий збір за вимогою про визнання права власності на лінію електропередач покладається на відповідача-1 як особу, що неправомірно набула у власність даний обєкт та оспорює право власності позивача. Таким чином, з відповідача-1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2400,00 грн., а з відповідача-2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 800,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним п. 1.1 договору купівлі-продажу від 11.01.2007р. № 1087, укладеного Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Запорізькій області та товариством з обмеженою відповідальністю Будінжинірінг компані, в частині передачі у власність ТОВ Будінжинірінг компані лінії електропередач.

Визнати право власності публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14, ідентифікаційний код 00130926) на лінію електропередач 10 кВ Ф-117, Якимівський район, смт. Кирилівка, коса Пересип, ПС Пересип, протяжністю 2,250км. (49 опор).

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Будінжинірінг компані (72563, Запорізька область, Якимівський район, смт. Кирилівка, вул. Коса Пересип, 152, ідентифікаційний код 33235196) на користь публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14, ідентифікаційний код 00130926) витрати на сплату судового збору в розмірі 2400,00 грн. (дві тисячі чотириста грн. 00 коп.). Видати наказ.

Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області (69001, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 50, ідентифікаційний код 20495280) на користь публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14, ідентифікаційний код 00130926) витрати на сплату судового збору в розмірі 800,00 грн. (вісімсот грн. 00 коп.). Видати наказ.

Суддя О.В.Федорова

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 20 листопада 2017 р.