ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.11.2017 Справа № 904/8668/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 10 231 грн. 86 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача: Кожемятов К.М., дов. №3414/01 від 03.10.2017 року;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" звернулося до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 10 231 грн. 86 коп., з яких: 7 976 грн. 40 коп. - сума основного боргу, 1 299 грн. 92 коп. - інфляційні втрати, 306 грн. 17 коп. - 3% річних, 406 грн. 09 коп. - пеня, 243 грн. 28 коп. - 7% штрафу, відповідно до умов договору купівлі-продажу теплової енергії № 846 від 23.12.2013 року.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх господарських зобов'язань.

Відповідач явку повноважного представника у призначені судові засідання не забезпечив та не надав витребувані судом документи.

На адресу господарського суду повернувся конверт з ухвалою, що направлялась на адресу відповідача, з відміткою відділення поштового зв'язку: «Повернуто за закінченням встановленого строку зберігання».

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, оскільки позовна заява з доданими до неї документами й ухвали суду направлялися за юридичною адресою відповідача, яка значаться у витязі з ЄДРЮОФОПГФ від 28.09.2017р. № , наданому за електронним запитом суду.

Відповідно до п.3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом зазначеної статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За вказаних вище підстав, відповідач вважається повідомленим про час та місце судового розгляду справи належним чином.

Відповідно до ст.75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст.85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

23.12.2013р. між Публічним акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" (теплопостачальна організація - продавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (споживач - покупець) було укладено договір купівлі-продажу теплової енергії № 846 (далі - договір), відповідно до умова якого теплопостачальна організація - продавець бере на себе зобов'язання постачати споживачеві - покупцю теплову енергію в потрібних йому обсягах, а споживач - покупець зобов'язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими згідно чинного законодавства тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором (п. 1.1. договору).

Сторони зобов'язуються керуватись цим договором, чинним законодавством України та наступними нормативно-правовими актами: Законом України "Про теплопостачання", Законом України "Про житлово-комунальні послуги", "Правилами технічної експлуатації електричних станцій і мереж" ГКД 34-20.507-2003, "Правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж" № 71 від 14.02.2007, "Правилами користування тепловою енергією", затвердженими постановою КМУ №1198 від 03.10.2007 року, Рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради № 343 від 12.10.2011 року (п. 1.2. договору).

Теплова енергія постачається споживачу - покупцю в обсягах згідно з додатком 1 до цього договору що є його невід'ємною частиною, на такі потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального періоду; гаряче водопостачання - протягом року (за наявності виділеного об'єму породного газу) (п. 2.1. договору).

Відповідно до п. 3.2.5. договору споживач - покупець зобов'язаний виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які визначені договором.

Обов'язки теплопостачальної організації - продавця: забезпечувати протягом зазначеного в договорі часу безперервне (за винятком нормативно встановлених перерв), або за затвердженим уповноваженим органом місцевого самоврядування режимом (графіком) постачання теплової енергії для потреб опалення, гарячого водопостачання, вентиляції, кондиціювання та інших технологічних потреб (п. 4.2.1. договору).

Облік споживання споживачем-покупцем теплової енергії проводиться за приладами комерційного обліку, у разі їх відсутності - розрахунковим способом (п. 5.1. договору).

Облік обсягу споживання теплової енергії і параметрів теплоносія проводиться за комерційними приладами обліку на межі балансової належності теплових мереж теплопостачальної організації-продавця та споживача-покупця або за домовленістю сторін в іншому місці (п. 5.2. договору).

Розрахунки за теплову енергію, що споживається споживачем-покупцем, проводяться в грошовій формі за розрахунковий період, відповідно до тарифів, встановлених згідно чинного законодавства України (п. 6.1. договору).

Відповідно до п. 6.2. договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Пунктом 6.3. договору визначено, що оплата за теплову енергію здійснюється споживачем - покупцем виключно грошовими коштами відповідно до тарифів, встановлених згідно чинного законодавства України, шляхом 30 (тридцяти) відсоткової попередньої оплати вартості планових обсягів споживання теплової енергії за 5 (п'ять) днів до початку здійснення споживання. Решта 70 (сімдесят) відсотків вартості планових обсягів споживання теплової енергії сплачується споживачем - покупцем протягом місяця споживання теплової енергії. Кошти, які надійшли при цьому від споживача - покупця, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості споживача - покупця за цим договором. Остаточний розрахунок за фактично спожиту споживачем - покупцем теплову енергію здійснюється до 20-го числа місяця, наступного за місяцем споживання теплової енергії.

За порушення строків сплати споживачем - покупцем за отриману теплову енергію, у нього стягується пеня у розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, за які допущено прострочення за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної суми. Період, за який нараховуються штрафні санкції, становить три роки. Строк позовної давності, щодо стягнення штрафних санкцій, встановлено у три роки (п. 7.3. договору).

Цей договір набуває чинності з моменту фактичного надання послуг з теплопостачання та діє до 31.12.2014 року, з урахуванням частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України (п. 10.1. договору).

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення дії договору не буде письмово заявлено однією із сторін (п. 10.3. договору).

Сторонами підписано додаток № 1 до договору «Обсяги та порядок постачання теплової енергії споживачу» (а.с. 14), додаток № 2 до договору «Умови припинення постачання теплової енергії» (а.с. 14), додаток № 3 «Дислокація об'єктів» (а.с. 15).

На виконання умов договору, позивач поставив відповідачу теплову енергію на загальну суму 8 053 грн. 10 коп., на підтвердження чого надав акти здачі-прийняття робіт (надання послуг):

- № 2198 від 28.02.2015р. про постачання теплової енергії за лютий 2015 року на суму 868 грн. 48 коп. з ПДВ (а.с. 23), вказаний акт підписаний сторонами без жодних зауважень чи заперечень;

- № 2799 від 31.03.2015р. про постачання теплової енергії за березень 2015 року на суму 898 грн. 02 коп. з ПДВ (а.с. 24), вказаний акт підписаний лише зі сторони теплопостачальної організації;

- № 4456 від 30.04.2015р. про постачання теплової енергії за квітень 2015 року на суму 387 грн. 25 коп. з ПДВ (а.с. 26), вказаний акт підписаний лише зі сторони теплопостачальної організації;

- № 6469 від 30.11.2015р. про постачання теплової енергії за листопад 2015 року на суму 600 грн. 07 коп. з ПДВ (а.с. 27), вказаний акт підписаний сторонами без жодних зауважень чи заперечень;

- № 7662 від 31.12.2015р. про постачання теплової енергії за грудень 2015 року на суму 778 грн. 48 коп. з ПДВ (а.с. 28), вказаний акт підписаний сторонами без жодних зауважень чи заперечень;

- № 3338 від 31.03.2016р. про постачання теплової енергії за березень 2016 року на суму 686 грн. 54 коп. з ПДВ (а.с. 29), вказаний акт підписаний сторонами без жодних зауважень чи заперечень;

- № 4373 від 28.04.2016р. про постачання теплової енергії за квітень 2016 року на суму 358 грн. 87 коп. з ПДВ (а.с. 30), вказаний акт підписаний сторонами без жодних зауважень чи заперечень;

- № 438 від 31.01.2017р. про постачання теплової енергії за січень 2017 року на суму 1 527 грн. 62 коп. з ПДВ (а.с. 31), вказаний акт підписаний сторонами без жодних зауважень чи заперечень;

- № 2245 від 28.02.2017р. про постачання теплової енергії за лютий 2017 року на суму 1 313 грн. 86 коп. з ПДВ (а.с. 32), вказаний акт підписаний сторонами без жодних зауважень чи заперечень;

- № 3017 від 31.03.2017р. про постачання теплової енергії за березень 2017 року на суму 633 грн. 91 коп. з ПДВ (а.с. 33), вказаний акт підписаний сторонами без жодних зауважень чи заперечень.

Господарський суд зазначає, що акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 2799 від 31.03.2015р. про постачання теплової енергії за березень 2015 року на суму 898 грн. 02 коп. з ПДВ (а.с. 24) та № 4456 від 30.04.2015р. про постачання теплової енергії за квітень 2015 року на суму 387 грн. 25 коп. з ПДВ (а.с. 26) підписані лише зі сторони теплопостачальної організації.

Позивач подав до суду супровідний лист № 2511/30 від 03.06.2015р. (а.с. 25), відповідно до якого направив відповідачу для підписання акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 2799 від 31.03.2015р. про постачання теплової енергії за березень 2015 року на суму 898 грн. 02 коп. з ПДВ та № 4456 від 30.04.2015р. про постачання теплової енергії за квітень 2015 року на суму 387 грн. 25 коп. з ПДВ.

Позивач зазначає, що вказані акти йому повернуто відділенням поштового зв'язку із відміткою на конверті «Повернуто за закінченням терміну зберігання» (копія якого наявна в матеріалах справи а.с. 24, 26).

Відповідно до п. 7.4. договору відмова споживача-покупця від підписання акту не звільняє його від оплати за отриману теплову енергію.

Враховуючи викладене, оскільки позивачем вказані вище акти направлялись на адресу відповідача, однак відповідно до відмітки поштового відділення на конверті повернуті відправнику, суд дійшов до висновку, що відповідно до п. 7.4. договору не підписання відповідачем вказаних актів не звільняє його від оплати за отриману теплову енергію.

Як вказано вище, відповідно до п. 6.3. договору, оплата за теплову енергію здійснюється споживачем - покупцем виключно грошовими коштами відповідно до тарифів, встановлених згідно чинного законодавства України, шляхом 30 (тридцяти) відсоткової попередньої оплати вартості планових обсягів споживання теплової енергії за 5 (п'ять) днів до початку здійснення споживання. Решта 70 (сімдесят) відсотків вартості планових обсягів споживання теплової енергії сплачується споживачем - покупцем протягом місяця споживання теплової енергії. Кошти, які надійшли при цьому від споживача - покупця, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості споживача - покупця за цим договором. Остаточний розрахунок за фактично спожиту споживачем - покупцем теплову енергію здійснюється до 20-го числа місяця, наступного за місяцем споживання теплової енергії.

Однак, як стверджує позивач, відповідач в порушення умов договору за отриману теплову енергію розрахувався частково, в наслідок чого у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 7 976 грн. 40 коп. за період лютий - квітень, листопад, грудень 2015р.; березень, квітень 2016р.; січень-березень 2017р.

Відповідно до п. 7.3. договору, за порушення строків сплати споживачем - покупцем за отриману теплову енергію, у нього стягується пеня у розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, за які допущено прострочення за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної суми. Період, за який нараховуються штрафні санкції, становить три роки. Строк позовної давності, щодо стягнення штрафних санкцій, встановлено у три роки.

За розрахунком позивача підлягає стягненню з відповідача пеня за загальний період з 21.02.2017р. по 30.08.2017р. (за зобов'язаннями відповідача за січень-березень 2017р.), розрахована за кожним актом окремо, у загальному розмірі 406 грн. 09 коп. та 7% штрафу у розмірі 243 грн. 28 коп.

На підставі положень ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував додатково до суми основного боргу та вимагає стягнути з відповідача 306 грн. 17 коп. 3% річних за період з 21.03.2015р. по 30.08.2017р. та 1 299 грн. 92 коп. інфляційних втрат за період з 01.04.2015р. по 01.08.2017р.

На час розгляду справи доказів сплати заборгованості відповідачем не надано.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Умови та порядок постачання теплової енергії споживачу здійснюється у відповідності до цього договору, вимог Законів України "Про теплопостачання", "Про житлово-комунальні послуги", Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 03.10.2007 №1198, а також іншими правовими актами.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу; виконавцем - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Таким чином, позивач і відповідач є учасниками правовідносин з приводу надання виконавцем та своєчасної оплати споживачем вартості одержаних житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору, є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується (ч.1 ст. 275 Господарського кодексу України).

Приписами статті 180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є обов'язковим до виконання.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно положень ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, щ о порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно із п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.13р. № 14 з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Перевіривши виконаний позивачем розрахунок пені, судом встановлено, що позивачем при розрахунку пені за зобов'язаннями відповідача за січень 2017р. не враховано приписи ч.6 ст.232 Господарського Кодексу України, відповідно до яких нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. У зв'язку із чим, згідно розрахунку, виконаного господарським судом, до стягнення з відповідача підлягає пеня в сумі 405 грн. 97 коп. Решта позовних вимог в цій частині задоволенню не підлягає.

Розрахунок 3% річних та інфляційних втрат позивачем також виконано не правильно, відповідно до розрахунку здійсненого господарським судом, розміри 3 % річних та інфляційних втрат є більшими, однак суд не виходить за межі позовних вимог.

Також господарський суд зазначає, що при складанні розмірів інфляційних втрат, які розраховані за кожним актом окремо, позивачем допущено арифметичну помилку, позивачем зазначено: 1299,92 грн., в той час коли скласти всі розраховані позивачем суми інфляційних втрат буде 1299,90 грн., яка і підлягає задоволенню. Решта позовних вимог в цій частині задоволенню не підлягає.

Перевіркою нарахованого позивачем 7% штрафу порушень діючого законодавства та умов договору судом не встановлено.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої, визначені договором, майново-господарські зобов'язання перед позивачем з оплати поставленої теплової енергії, чим порушив умови укладеної із позивачем договору та вищевказані приписи діючого законодавства, тому позовні вимоги позивача про примусове стягнення з відповідача 7 976 грн. 40 коп. основного боргу, 1 299 грн. 90 коп. інфляційних втрат, 306 грн. 17 коп. 3% річних, 405 грн. 97 коп. пені, 243 грн. 28 коп. - 7% штрафу - є обґрунтованими і підлягають задоволенню. В решті позову слід відмовити.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст. 4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (50000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (50014, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, б. 1, ) 7 976 грн. 40 коп. (сім тисяч дев'ятсот сімдесят шість грн.. 40 коп.) основного боргу, 1 299 грн. 90 коп. (одну тисячу двісті дев'яносто дев'ять грн.. 90 коп.) інфляційних втрат, 306 грн. 17 коп. (триста шість грн.. 17 коп.) 3% річних, 405 грн. 97 коп. (чотириста п'ять грн.. 97 коп.) пені, 243 грн. 28 коп. (двісті сорок три грн.. 28 коп.) 7% штрафу, 1 599 грн. 98 коп. (одну тисячу п'ятсот дев'яносто дев'ять грн.. 98 коп.) витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя І.А. Рудь

Повне рішення складено 14.11.2017