ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2017 р. Справа № 921/931/15-г/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Матущак О.І.

Мирутенко О.Л.

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" (надалі ПАТ "Український професійний банк") за вих. № 01-10/878 від 31.07.2017р. (вх.№ЛАГС 01-05/4073/17 від 28.08.2017р.)

на рішення господарського суду Тернопільської області від 17.07.2017р.

у справі № 921/931/15-г/16

за позовом: ПАТ "Український професійний банк", м. Київ

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Райз М" (надалі ТзОВ "Райз М"), смт. Підволочиськ, Тернопільська область

за участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, м Київ

за участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1) товариства з обмеженою відповідальністю "Прод-Колос" (надалі ТзОВ "Прод-Колос"), м. Одеса

2) товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Практика" (надалі ТзОВ "Компанія з управління активами "Практика"), м. Київ

3) товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Аурум Фінанс" (надалі ТзОВ "ФК Аурум Фінанс"), м. Київ

про стягнення заборгованості шляхом передачі права власності

за участю учасників судового процесу:

від позивача: Бондаренко М.Г. - представник (довіреність № 36 від 31.08.2017р.)

від відповідача: не з'явився

від третіх осіб: не з'явилися

Представнику позивача роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22, 27, 28 ГПК України. Заяв про відвід суддів та клопотань про здійснення технічної фіксації судового процесу від сторін не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 16.11.2015р., залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 25.05.2016р. у справі №921/931/15-г/16 відмовлено в задоволенні позову ПАТ "УПБ" до ТзОВ "Райз М" про стягнення заборгованості шляхом передачі ПАТ "УПБ" права власності на предмет іпотеки (а.с. 137-144 том ІІ, а.с. 41-57 том ІІІ).

Постановою Вищого господарського суду України від 27.09.2016р. постанову Львівського апеляційного господарського суду від 25.05.2016р. та рішення господарського суду Тернопільської області від 16.11.2015р. у справі № 921/931/15-г/16 скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Тернопільської області (а.с. 184-194 том ІІІ).

При новому розгляді рішенням господарського суду Тернопільської області від 17.07.2017р. у справі №921/931/15-г/16 (головуюча суддя І.М. Гирила, судді Г.З. Андрушків, М.С. Стадник) у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом про стягнення заборгованості шляхом передачі ПАТ "УПБ" права власності на предмет іпотеки, не вірно обрано спосіб захисту його порушеного права, оскільки останній є виключно позасудовим.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ПАТ "Український професійний банк" подало апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції не в повному обсязі з'ясовано всі обставини справи, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, не враховано надані ним докази, а відтак, винесено необ'єктивне рішення, просить його скасувати, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю. Зокрема, скаржник зазначає, що положення ч.1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх прав до суду у встановленому законом порядку.

Згідно з протоколом про автоматичний розподіл справ між суддями від 28.08.2017р. дану справу розподілено до розгляду судді-доповідачу Кравчук Н.М., склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. - головуючий суддя, Матущак О.І. та Мирутенко О.Л.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 31.08.2017р. прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено її розгляду на 14.09.2017р.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 14.09.2017р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 03.10.2017р.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 03.10.2017р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 24.10.2017р.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 24.10.2017р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 14.11.2017р.

Скаржник в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав повністю. На підтвердження своїх доводів надав суду письмові пояснення (зареєстровані в канцелярії суду за вх. № 01-04/7714/17 від 13.11.2017р.).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача участі уповноваженого представника в судові засідання жодного разу не забезпечила, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. У поясненнях на апеляційну скаргу (зареєстровані в канцелярії суду за вх№ 01-04/7481/17 від 06.11.2017р.) апеляційну скаргу скаржника підтримує, просить суд її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач участі уповноваженого представника в судові засідання жодного разу не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. У відзиві на апеляційну скаргу (зареєстрований в канцелярії суду за вх№ 01-04/6607/17 від 02.10.2017р., вх№ 01-04/6635/17 від 03.10.2017р.) рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, відтак просить суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача письмових пояснень щодо апеляційної скарги не подали, участі уповноважених представників в судові засідання жодного разу не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

01.08.2014р. між ПАТ "Український професійний банк" (банк) та ТзОВ "Прод-Колос" (позичальник) укладено договір про відкриття траншевої кредитної лінії №837 за умовам якого Банк зобов'язався відкрити позичальнику відкличну невідновлювальну кредитну лінію в межах суми 5 100 000 грн., терміном до 30.11.2015р. на поповнення обігових коштів (а.с. 16-18 том І).

Згідно з п. 1.2 кредитного договору зобов'язання банку щодо надання кредитів та зобов'язання позичальника щодо повернення кредитів та сплати процентів, а також інші права та зобов'язання сторін, передбачені цим договором, виникають з дати укладення сторонами додаткових договорів про надання кредитів, які є невід'ємними частинами цього договору, в сумах, зазначених в таких додаткових договорах. Строк користування кожним окремим кредитом в межах загальної суми, встановленої п. 1.1 цього договору, визначається додатковими договорами.

Відповідно до п. 3.1, п. 4.1 кредитного договору банк зобов'язався відкривати позичальникові рахунки для кожного кредиту в межах відкритої кредитної лінії в національній валюті, номери яких зазначені в додаткових договорах, та перерахувати на поточний рахунок позичальника, що буде відкритий у ПАТ "УПБ", грошові кошти в межах вказаної у п. 1.1 цього договору суми на умовах, визначених додатковими договорами. Позичальник зобов'язався повернути одержані кредитні ресурси в строк згідно з умовами, викладеними у відповідних додаткових договорах, які є невід'ємними частинами цього договору, та сплатити нараховані проценти шляхом перерахування грошових коштів на позичкові рахунки та рахунки нарахованих процентів відповідно до строків, встановлених додатковими договорами.

08.12.2014р. між банком та позичальником укладено додатковий договір №1 за умовами якого банк надає позичальнику кредит відповідно до цього додаткового договору в сумі 4 732 857 грн., терміном до 30.11.2015р., зі сплатою 18% річних, для виконання зобов'язань згідно з договором купівлі-продажу цінних паперів №БВ-826/14 від 03.12.2014р., який укладено з ТзОВ "Земіс". Зменшення кредитної заборгованості здійснюється щомісячно, починаючи з травня по вересень 2015 року (включно) в сумі 46 400,56 грн., починаючи з жовтня 2015 року по 30.11.2015р. (включно) в сумі 2 250 427,10 грн. (а.с. 21 том І).

30.12.2014р. між банком та позичальником укладено додатковий договір №2, згідно з умовами якого банк надає позичальнику кредит в сумі 42 015 грн., терміном до 30.11.2015р., зі сплатою 18% річних, для виконання зобов'язань згідно з договором купівлі-продажу цінних паперів №БВ-896/14 від 29.12.2014р., який укладено з ТзОВ "Реалізація". Зменшення кредитної заборгованості здійснюється щомісячно, а саме: з травня по вересень 2015 року в сумі 411,91 грн., в жовтні 2015 року в сумі 19 977,72 грн. Остаточне погашення здійснюється не пізніше 30.11.2015р. в сумі 19 977,73 грн. (а.с. 22 том І).

В забезпечення виконання грошових зобов'язань позичальника за кредитним договором № 837 від 01.08.2014р., між ПАТ "УПБ" (іпотекодержатель) та ТзОВ "Райз М" (іпотекодавець), який виступає майновим поручителем ТзОВ «Прод-Колос», 03.12.2014р. було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л. та зареєстрований у реєстрі за № 4802. (а.с. 25-31 том І). Предметом цього договору є надання іпотекодавцем в іпотеку майна, зазначеного в п. 6 цього договору, в забезпечення виконання грошових зобов'язань позичальника перед іпотекодержателем, в силу чого іпотекодержатель має право в разі невиконання іпотекодавцем грошових зобов'язань, забезпечених іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця.

В забезпечення виконання грошових зобов'язань позичальника за кредитним договором іпотекодавець надав в іпотеку наступне нерухоме майно: нежитлову будівлю тракторної майстерні, загальною площею 1 582,8 кв.м, яка розташована за адресою: Тернопільська область, Підволочиський район, с. Турівка, вул. Новий Світ, 1 Б (предмет іпотеки). (п. 6 Іпотечного договору).

Сторони оцінюють предмет іпотеки в загальній сумі 2 788 445 грн. Сторони погоджуються з тим, що оціночна вартість предмета іпотеки, зазначена в цьому пункті, є приблизною вартістю предмета іпотеки на момент передачі його в іпотеку. Реалізація предмета іпотеки в будь-якому випадку буде здійснюватись за цінами, що реально складуться на ринку нерухомості на момент його реалізації (п. 11 іпотечного договору).

Відповідно до пп. 16.4.2 п. 16.4 іпотечного договору, іпотекодержатель вправі звернути стягнення на предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця, зокрема, у разі невиконання чи неналежного виконання будь-якого із грошових зобов'язань, передбачених умовами кредитного договору та цього договору.

Пунктом 16.6 іпотечного договору передбачено, що у разі звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з п. 16.4 цього договору іпотекодержатель має право задовольнити за рахунок предмета іпотеки свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, неустойки, витрати на утримання предмета іпотеки, а також на здійснення забезпечених іпотекою вимог.

Факт виконання позивачем взятих на себе зобов'язань щодо надання позичальнику кредитних коштів підтверджується копіями меморіальних ордерів: №21707795 (#21707795) від 08.12.2014р. на суму 4 732 857 грн. та №21866476 (#21866476) від 30.12.2014р. на суму 42 015,00 грн. (а.с. 46-47 том І).

Однак, як стверджує позивач, позичальник, в порушення умов кредитного договору та додаткових договорів до нього не виконував взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування ними та пені, у зв'язку з чим у останнього станом на 28.08.2015р. утворилась заборгованість перед ПАТ "УПБ" у розмірі 5 428 516,48 грн., з яких:

- 5 381 555,07 грн. за додатковим договором від 08.12.2014р.;

- 46 961,41 грн. за додатковим договором від 30.12.2014р.

В підтвердження факту наявності у позичальника заборгованості по кредиту, відсотках за вказаними вище додатковими договорами позивачем до матеріалів справи долучено: уточнений розрахунок заборгованості, оборотно-сальдові відомості, меморіальні ордери, як доказ на підтвердження перенесення на прострочку сум основного боргу, меморіальні ордери, як доказ на підтвердження перенесення на прострочку нарахованих процентів, банківські виписки з рахунків клієнта - ТзОВ "Прод-Колос" (а.с. 100-105, 122-156 том І, а.с. 36-110 том ІІ).

Згідно з долученою позивачем до матеріалів справи довідки про відсутність погашень по кредиту та довідки №01-10/557 від 05.05.2017р. про стан кредитної заборгованості за період з 28.08.2015р. по 05.05.2017р. ані основним боржником по кредиту - ТзОВ "Прод-Колос", ані майновим поручителем-відповідачем у даній справі жодних погашень за договором про відкриття траншевої кредитної лінії №837 від 01.08.2014р. не здійснювалось (а.с. 106 том І).

07.05.2015р. позивач надіслав на адресу відповідача вимогу про усунення порушень (а.с. 50-51 том І), проте дана вимога була залишена без відповіді та задоволення, що стало підставою звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості шляхом передачі права власності (а.с. 10-15 том ІІ).

Окрім того, слід зазначити, що 28.05.2015р. між ПАТ "УПБ" (первісний кредитор) та ТзОВ "ФК Аурум Фінанс" (новий кредитор) було укладено договір про відступлення прав вимоги (посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смоляніновою О. Я. та зареєстрований у реєстрі за № 1619), відповідно до якого банк відступив (передав) ТзОВ "ФК Аурум Фінанс" належні банку майнові права за договором про відкриття траншевої кредитної лінії № 837 від 01.08.2014р., укладеним між ТзОВ "Прод-Колос" та ПАТ "УПБ" (а.с. 130-133 том ІІ).

Одночасно з відступленням права вимоги за кредитним договором відбулось відступлення прав за договорами забезпечення, в т.ч. і за іпотечним договором від 03.12.2014р., посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л. за реєстровим номером 4802, укладеним між ПАТ "УПБ" та ТзОВ "Райз М", предметом якого є нежитлова будівля тракторної майстерні загальною площею 1 582,8 кв.м, що знаходиться за адресою: вул. Новий Світ, 1 Б, с. Турівка, Підволочиський район, Тернопільська область (а.с. 130 том ІІ).

В свою чергу ТзОВ "ФК Аурум Фінанс" здійснило відступлення прав грошових вимог до позичальника та відповідача на користь ТзОВ "КУА "Практика", що підтверджується договором відступлення права вимоги від 02.07.2015р. (а.с. 78-81 том І).

28.05.2015р. Правлінням НБУ було прийнято постанову №348 "Про віднесення ПАТ "УПБ" до категорії неплатоспроможних", на підставі чого Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 107 від 28.05.2015р. "Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ "УПБ", згідно з яким з 29.05.2015р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "УПБ".

На виконання своїх обов'язків, передбачених ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб наказом №26/ТА від 29.05.2015р. було створено комісію з перевірки договорів (інших правочинів) укладених ПАТ "УПБ" (а.с. 21-25 том ІІ).

В результаті проведення даної перевірки було виявлено, що договір про відступлення прав вимоги від 28.05.2015р., укладений між ПАТ "УПБ" та ТОВ "ФК Аурум Фінанс" є нікчемним з визначених ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" підстав.

Враховуючи наведене, ПАТ "УПБ" звернулося до господарського суду міста Києва із позовною заявою до ТзОВ "ФК Аурум Фінанс", до ТзОВ "КУА "Практика" про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, про зобов'язання ТзОВ "ФК Аурум Фінанс" і ТзОВ "КУА "Практика" повернути на користь банку права майнової вимоги, отримані за вказаним договором про відступлення права вимоги та оригінали документів, отримані згідно акту приймання-передачі від 28.05.2015р., та про внесення змін до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме: змін про суб'єктів в записі про іпотеку: 7929307, 7930012, 7930455, 7930658, замінивши іпотекодержателя ТзОВ "КУА "Практика" на іпотекодержателя ПАТ "УПБ", та також змін про суб'єктів в записі обтяження: 7928919, 7929782, 7930308, 7930585, замінивши обтяжувача ТзОВ "КУА "Практика" на обтяжувача ПАТ "УПБ".

Рішенням господарського суду міста Києва від 08.08.2016р., залишеним без змін постановами Київського апеляційного господарського суду від 22.12.2016р. та Вищого господарського суду України від 14.02.2016р. у справі № 910/10163/16, позовні вимоги ПАТ "УПБ" задоволено частково: зобов'язано ТзОВ "ФК Аурум Фінанс" і ТзОВ "КУА "Практика" повернути ПАТ "УПБ" права майнової вимоги, отримані за договором відступлення прав вимоги від 28.05.2015р., посвідченим нотаріально та зареєстрованим у реєстрі за № 1619, а також зобов'язано ТзОВ "ФК Аурум Фінанс" і ТзОВ "КУА "Практика" повернути ПАТ "УПБ" оригінали документів, отримані згідно акту приймання-передачі від 28.05.2015р., згідно переліку, який міститься у позовній заяві. В задоволенні решти позовних вимог було відмовлено (а.с. 58-79 том IV).

01.02.2017р. на підставі заяви стягувача про примусове виконання наказу господарського суду міста Києва №910/10163 від 27.09.2016р. відкрито виконавче провадження №53316960 (а.с. 93-94 том V). На виконання даного наказу ТзОВ "КУА "Практика", згідно супровідного листа б/н від 28.02.2017р., передало ПАТ "УПБ" права майнової вимоги до ТзОВ "Прод-Колос" по договору про відкриття траншевої кредитної лінії №837 від 01.08.2014р. та договорах, які забезпечують його виконання, а також оригінали документів, отриманих від ТзОВ "ФК Аурум Фінанс", які були отримані банком 30.03.2017р. (а.с. 161-164 том V).

07.04.2017р. ПАТ "УПБ" звернулося до органу ДВС із заявою за вих. №01-10/441 від 05.04.2017р. про продовження виконавчих дій в межах виконавчого провадження №53316960, оскільки серед документів, надісланих ТзОВ "КУА "Практика" згідно супровідного листа б/н від 28.02.2017р. встановлено відсутність витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.12.2014 №30406273 (а.с. 95 том V).

10.05.2017 ПАТ "Український Професійний Банк" звернулося до Центру надання адміністративних послуг Підволочиської РДА із заявами про зміну відомостей щодо суб'єктів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме:

- внесення змін до запису про інше речове право (іпотека) за номером 7929307 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 46 (нежитлова будівля тракторної майстерні, загальною площею 1 582,8 кв.м, яка розташована за адресою: Тернопільська область, Підволочиський район, с. Турівка, вул. Новий Світ, буд 1 Б та належить на праві власності ТзОВ "Райз М") щодо зміни відомостей про іпотекодержателя з ТзОВ "КУП "Практика", ідентифікаційний код 34937396 на ПАТ "УПБ" (заява №86625943);

- внесення змін до запису про обтяження за номером 7928919 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 46 (нежитлова будівля тракторної майстерні, загальною площею 1 582,8 кв.м, яка розташована за адресою: Тернопільська область, Підволочиський район, с. Турівка, вул. Новий Світ, буд 1 Б та належить на праві власності ТзОВ "Райз М") щодо зміни відомостей про іпотекодержателя з ТзОВ "КУА "Практика", ідентифікаційний код 34937396 на ПАТ "УПБ" (заява №86637075).

За наслідками розгляду вказаних вище заяв банку, 10.05.2017р. державним реєстратором прав на нерухоме майно Підволочиської РДА прийнято рішення №35090325 та №35091289 про відмову у внесенні змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 165-166 том V).

22.05.2017р. ПАТ "УПБ" звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправними рішень державного реєстратора та зобов'язання вчинити дії. 05.07.2017р. постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від у справі №819/800/17 в задоволенні даного позову відмовлено (а.с. 71-73 том V).

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ст.1054 ЦК України).

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Статтею 1049 ЦК України встановлено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

В силу приписів ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

У відповідності до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Статтею 575 ЦК України передбачені окремі види застав. Так, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи; закладом є застава рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом -у володіння третій особі; правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.

Згідно з ч.1 ст. 583 ЦК України заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом; заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не було виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами ч. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" визначено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Як зазначалося вище, банком 07.05.2015р. було надіслано на адресу ТзОВ «Прод-Колос» та майнового поручителя (іпотекодавця) вимогу про усунення порушень (а.с. 50-51 том І, а.с.111-112 том ІІ), однак дана вимога була залишена останніми без задоволення, що стало підставою звернення позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості шляхом передачі права власності на іпотечне майно.

Тобто, предметом судового спору у даній справі є вимога позивача про стягнення кредитної заборгованості за договором про відкриття траншевої кредитної лінії № 837 від 01.08.2014р. у розмірі 5 428 516,48 грн., шляхом передачі ПАТ "УПБ" права власності на предмет іпотеки - нерухоме майно, яким є нежитлова будівля тракторної майстерні, загальною площею 1 582,8 кв.м, яка розташована за адресою: Тернопільська обл., Підволочиський р-н, с. Турівка, вул. Новий Світ, буд. 1Б, що належить ТзОВ "Райз М" на праві власності (відповідно до умов іпотечного договору, посвідченого 03.12.2014р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л. за реєстраційним № 4802 (а.с. 25-31 том І)).

Пунктом 23 вказаного іпотечного договору сторони передбачили, що звернення стягнення на предмет іпотеки буде здійснюватись одним з таких способів за вибором іпотекодержателя: за рішенням суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; шляхом позасудового врегулювання відповідно до передбачених цим договором застережень про задоволення вимог іпотекодержателя.

Поряд із цим, ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У ч. 1 ст. 36 Закону України "Про іпотеку" зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з ч. 3 зазначеної вище статті договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку"; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

При цьому згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку", правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачено лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч.1 ст. 328 ЦК України).

Ст. 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Таким чином, правовий аналіз положень ст. ст. 33, 36, 37, 39 Закону України "Про іпотеку", ст. ст. 328, 335, 376, 392 ЦК України свідчить про те, що законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку").

Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об'єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, визначено Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015р. (Порядок).

Відповідно до п. 40 Порядку державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та цим Порядком.

У п. 61 Порядку визначено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Зі змісту укладеного між сторонами у справі іпотечному договорі вбачається, що сторонами передбачено наступні способи звернення на предмет іпотеки:

- за рішенням суду;

- на підставі виконавчого напису нотаріуса;

- шляхом позасудового врегулювання відповідно до передбачених цим договором застережень про задоволення вимог іпотекодержателя.

У розділі 4 іпотечного договору сторони погодили наступні застереження про задоволення вимог іпотекодержателя:

- застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки;

- застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом продажу предмету іпотеки іпотекодержателем іпотеки будь-якій особі.

Зокрема, п. 26 іпотечного договору визначено, що у разі виникнення у іпотекодержателя права звернути стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки в порядку, передбаченому чинним законодавством України. Зазначене застереження, яке вважається договором про задоволення вимог іпотекодержателя, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Тобто, колегія суддів звертає увагу на те, що набуття права власності на предмет іпотеки за відповідним застереженням, передбаченим в іпотечному договорі, як спосіб захисту вимог кредитора, є позасудовим способом захисту, яке іпотекодержатель може реалізувати шляхом звернення до державного реєстратора для реєстрації права власності на підставі договору іпотеки. На підставі судового рішення можливо звернути стягнення на предмет іпотеки лише з дотриманням порядку, встановленого ст.ст. 38, 39 Закону України "Про іпотеку".

В матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до державного реєстратора для реєстрації права власності на майно, яке є предметом іпотеки за іпотечним договором б/н від 03.12.2014р., зареєстрованого у реєстрі за №4802, на підставі відповідного іпотечного застереження в іпотечному договорі, так само як і доказів відмови останнього у такій реєстрації.

Проаналізувавши умови іпотечного договору та беручи до уваги наведені вище приписи чинного законодавства, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом про стягнення заборгованості шляхом передачі ПАТ "УПБ" права власності на предмет іпотеки, не вірно обрано спосіб захисту його порушеного права, оскільки останній є виключно позасудовим.

Аналогічна позиція викладена у постановах ВСУ від 30.03.2016р. у справі № 6-1851цс15 та від 22.03.2017р. у справі №6-2967цс16, у постанові ВГСУ від 06.06.2017р. у справі №912/3429/15, зокрема про те, що звернення судом стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателем права власності на обтяжене іпотекою майно не відповідає положенням чинного законодавства, оскільки договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в ньому, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно.

Беручи до уваги вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є необґрунтованими, відтак до задоволення не підлягають.

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що приймаючи рішення про відмову у задоволені позову, місцевий господарський суд всебічно, повно і об'єктивно дослідив матеріали справи в їх сукупності, дав вірну юридичну оцінку обставинам справи та прийняв рішення, яке відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, при прийнятті оскаржуваного рішення, не знайшло свого підтвердження, в зв'язку з чим підстави для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення відсутні.

В ст. 42 ГПК України визначено, що правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Дана норма кореспондується зі ст. 22 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки.

Згідно зі ст. ст. 32 - 34 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Однак, скаржником всупереч вищенаведеним нормам права, не подано доказів, які б підтвердили факти, викладені в позовній заяві, а доводи, наведені в апеляційній скарзі не спростовують правомірність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.49 ГПК України при відмові у задоволенні позову судовий збір покладається на позивача.

Керуючись, ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Рішення господарського суду Тернопільської області від 17.07.2017р. у справі № 921/931/15-г/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з розділом ХІІ-1 ГПК України.

3. Справу повернути до господарського суду Тернопільської області.

Головуючий суддя Кравчук Н.М.

судді Матущак О.І.

Мирутенко О.Л.