УХВАЛА

про повернення позовної заяви

20.11.2017 Справа № 910/20177/17

Суддя господарського суду міста Києва Удалова О.Г., розглянувши

позовну заяву приватного підприємства, що повністю належить іноземному інвестору «Овас»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Хауленд»

про стягнення 41 838,06 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство, що повністю належить іноземному інвестору «Овас» (далі - позивач), звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Хауленд» (далі - відповідач) про стягнення 41 838,06 грн.

Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Дослідивши матеріали позовної заяви та вищевказаного клопотання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відстрочення сплати судового збору з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

У пункті 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» вказано, що у розгляді питань, пов'язаних з відстроченням та розстроченням сплати судового збору, зменшенням його розміру або звільненням від його сплати (стаття 8 Закону) і застосуванням приписів Закону щодо пільг зі сплати судового збору (стаття 5 Закону) господарським судам слід враховувати, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Таким чином, відстрочення сплати судового збору є правом суду, а не його обов'язком, а обґрунтування пов'язаних з цим обставин та подання відповідних доказів, які свідчать про неможливість або ускладнення в здійсненні оплати судового збору, покладається на зацікавлену особу в силу вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України. При цьому така особа повинна навести доводи і подати докази також на підтвердження того, що при задоволенні її клопотання про відстрочення сплати судового збору така оплата стане можливою.

Разом з тим, заява позивача про відстрочення сплати судового збору обґрунтована тим, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законом порядку і розмірі, оскільки станом на 05.11.2017 р. підприємство - банкрут і грошові кошти на його рахунку відсутні.

При цьому позивачем не надано доказів в обґрунтування заявленого клопотання, які б свідчили про вжиття ним усіх необхідних заходів для своєчасної сплати судового збору, а також не надано доказів того, що при відстроченні судом сплати судового збору така оплата стане можливою для позивача та буде здійснена ним до ухвалення судового рішення у справі у строк, встановлений статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, а саме у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

Господарський суд зазначає, що статтею 129 Конституції України як однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а тому самі лише обставини, пов'язані із неплатоспроможністю позивача та відсутністю, як вказує позивач, у нього грошових коштів, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

У даному випадку позивачем є приватне підприємство, тобто юридична особа - суб'єкт господарювання, який в силу статті 42 Господарського кодексу України здійснює господарську (підприємницьку) діяльність на власний ризик з метою одержання прибутку.

Суд звертає увагу заявника на те, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 р. у справі «Пелевін проти України», від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р. зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відтак, обов'язок сплати судового збору, встановлена для всіх суб'єктів нормами Господарського процесуального кодексу України та Законом України «Про судовий збір», не може тлумачитися як обмеження права доступу до суду у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Враховуючи те, що заявником не було доведено наявності підстав для відстрочення сплати судового збору, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору за розгляд позову до товариства з обмеженою відповідальністю «Хауленд» про стягнення 41 838,06 грн.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Матеріали позову не містять доказів сплати позивачем судового збору у визначених законом порядку та розмірі, а судом у відстроченні сплати судового збору за подання даної позовної заяви відмовлено.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не подано доказів сплати судового збору.

За таких обставин, позовна заява і додані до неї документи підлягають поверненню заявникові без розгляду.

Враховуючи викладене та керуючись, ст.ст. 44, п. 4 ч. 1 ст. 63, 86 Господарського процесуального кодексу України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання приватного підприємства, що повністю належить іноземному інвестору «Овас» про відстрочення сплати судового збору відмовити.

2. Повернути позовну заяву та додані до неї документи без розгляду.

Додаток: позовна заява вих. № 01-21/1/173 від 10.11.2017 р. з додатками.

Суддя О.Г. Удалова