ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2017 р. Справа № 911/2993/17

За позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АМАКО Україна»

про стягнення заборгованості

Суддя Горбасенко П.В.

За участю представників:

від позивача ОСОБА_1 (дов. № 09/12/502 від 02.10.2017),

ОСОБА_2 (дов. № 09/12/257 від 14.06.2017);

від відповідача ОСОБА_3 (дов. б/н від 13.10.2017),

ОСОБА_4 (дов. б/н від 13.10.2017).

Присутня: ОСОБА_5

Обставини справи:

У провадженні господарського суду Київської області перебуває справа № 911/2993/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «АМАКО Україна» про стягнення з відповідача 204 245 857,14 грн заборгованості, з яких: 189 882 000 грн заборгованості за кредитом, 6 898 178,95 грн заборгованості за процентами, 795 943,73 грн 3 % річних за несвоєчасну сплату тіла кредиту, 17 312,16 грн 3 % річних за несвоєчасну сплату процентів, 6 632 864,38 грн пені за несвоєчасну сплату тіла кредиту, 19 557,92 грн пені за простроченими процентами.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобовязань за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 20-3671/2-1 від 26.12.2011.

Ухвалою господарського суду Київської області від 09.10.2017 порушено провадження у справі № 911/2993/17, розгляд справи призначено на 10.11.2017.

Ухвалою господарського суду Київської області від 09.10.2017 заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк про забезпечення позову задоволено частково, накладено арешт на грошові кошти, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю АМАКО Україна (08322, Київська обл., Бориспільський район, село Проліски, вулиця Броварська, будинок 2; ідентифікаційний код 21665011) на рахунках в банківських установах:

- ПАТ ОСОБА_6 ОСОБА_5 (МФО 380805) п/р 9;

- ПАТ ОСОБА_7 ОСОБА_6 (МФО 300379, МФО 300614) п/р 2010; п/р 8754;

- ПАТ Сітібанк (МФО 300584), п/р 4006, п/р 4049, п/р 4014, п/р 4081, п/р 4111;

- ПАТ УкрСибБанк (МФО 351005), п/р 1700;

- ПАТ Приватбанк (МФО 321842), п/р 6720, п/р 8075,

та на будь-яких інших виявлених рахунках, у межах суми 204 245 857 (двісті чотири мільйони двісті сорок п'ять тисяч вісімсот п'ятдесят сім гривень) 14 коп., до винесення господарським судом рішення по суті справи; у задоволенні решти заяви Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк про забезпечення позову відмовлено.

10.11.2017 до канцелярії господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу від 10.11.2017 (вх. № 23758/17 від 10.11.2017), згідно якого останній просив суд на підставі ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, яке задоволено судом.

10.11.2017 до канцелярії господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «АМАКО Україна» надійшов зустрічний позов від 10.11.2017 (вх. № 23780/17 від 10.11.2017) до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про тлумачення окремої частини договору № 20-3671/2-1-28072016 від 28.07.2016, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АМАКО Україна» шляхом розяснення: поняття «неправомірне користування кредитними коштами», застосоване у п. 4.2. договору № 20-3671/2-1-28072016 від 28.07.2016; чи передбачено п. 10.2. договору № 20-3671/2-1-28072016 від 28.07.2016 заборону нарахування пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом, та/або плати за кредит, та або плати за кредит, та/або плати за кредит, та або процентів за неправомірне користування кредитом, що нараховані після настання кінцевого терміну його повернення (дата повернення кредиту, отриманого в межах Траншу, або його останньої частини, згідно встановленого графіку погашення).

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.11.2017 у прийнятті зустрічної позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «АМАКО Україна» до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про тлумачення змісту правочину відмовлено.

10.11.2017 до канцелярії господарського суду Київської області від відповідача надійшла заява про намір укласти мирову угоду від 10.11.2017 (вх. № 23758/17 від 10.11.2017), згідно якої останній просив суд відкласти розгляд справи для надання можливості укласти та подати на затвердження господарського суду мирову угоду або відмовитись від її укладення, яка відхилена судом, оскільки представники позивача заперечили наявності домовленостей щодо укладення мирової угоди.

10.11.2017 до канцелярії господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи від 10.11.2017 (вх. № 23781/17 від 10.11.2017), згідно якого останній просив суд відкласти розгляд справи у звязку з відсутністю часу, необхідного для подання відзиву на позовну заяву.

У судовому засіданні 10.11.2017 представники позивача заперечили проти відкладення розгляду справи та наполягали на вирішенні спору у даному судовому засіданні.

Суд, розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, вирішив відмовити у його задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є: 1) нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу; 1-1) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, за наявності ухвали суду про таку участь, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 2) неподання витребуваних доказів; 3) необхідність витребування нових доказів; 4) залучення до участі в справі іншого відповідача, заміна неналежного відповідача; 5) необхідність заміни відведеного судді, судового експерта. Про відкладення розгляду справи виноситься ухвала, в якій вказуються час і місце проведення наступного засідання. Суддя має право оголосити перерву в засіданні в межах встановленого строку вирішення спору з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

Абзацом першим пункту 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції № 18 від 26.12.2011 передбачено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на те, що у представників відповідача було достатньо часу для надання відзиву на позовну заяву після ознайомлення 31.10.2017 з матеріалами справи; а також можливість представників відповідача надати суду у судовому засіданні 10.11.2017 заперечення на позовну заяву, суд дійшов висновку, що клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

10.11.2017 до канцелярії господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання про скасування вжитих заходів до забезпечення позову у справі № 911/2993/17 (вх. № 23782/17 від 10.11.2017), згідно якого останній просив суд скасувати заходи забезпечення позову у справі № 911/2993/17, вжиті ухвалою господарського суду Київської області від 09.10.2017. Вказане клопотання обґрунтоване тим, що в забезпечення виконання відповідачем зобовязань за спірним кредитним договором з позивачем було укладено договори застави та іпотечні договори, загальна вартість забезпечення за яким склала 281 251 261,28 грн, тобто забезпечувала позов з урахуванням заявлених вимог. ОСОБА_7 того, у відповідності до звіту про фінансовий стан відповідача, вбачається, що товариство має товари в обороті на 30.06.2017 на загальну суму 401 596 000 грн. Також відповідач здійснив погашення заборгованості перед позивачем у загальному розмірі 22 500 000 грн, що спростовує факт ухиляння відповідача від виконання своїх зобовязань.

У судовому засіданні 10.11.2017 представники позивача заперечили проти скасування заходів забезпечення позову у справі, які вжиті ухвалою від 09.10.2017.

Згідно ст. 68 Господарського процесуального кодексу України питання про скасування забезпечення позову вирішується господарським судом, що розглядає справу, із зазначенням про це в рішенні чи ухвалі.

У судовому засіданні 10.11.2017 суд вирішив відхилити клопотання представника відповідача про скасування заходів до забезпечення, оскільки наведені останнім у клопотанні доводи, не спростовують існування обставин, що можуть утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення у даній справі.

Також другим відповідачем заявлено усне клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Київської області від 10.11.2017 про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви, яке відхилено судом з огляду на те, що вказана обставина не є підставою для зупинення провадження у справі у розумінні ст. 79 ГПК України.

У судовому засіданні 10.11.2017 судом відхилено усне клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, яке відхилено судом з огляду на те, що останній мав достатньо часу для надання суду своєї правової позиції щодо суті спору.

У судовому засіданні 10.11.2017 судом вирішено відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про огляд доказів, яке відхилено судом з огляду на безпідставність останнього.

Усне клопотання представника відповідача про призначення судової фінансової експертизи з метою визначення правильності розрахунку заборгованості за кредитом, у судовому засіданні 10.11.2017 залишено судом без задоволення, оскільки для вирішення вказаних питань відсутня потреба у спеціальних знаннях.

У судовому засіданні 10.11.2017 суд вирішив відхилити усні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та огляд доказів з підстав необґрунтованості останніх.

У судовому засіданні 10.11.2017 представники позивача підтримали позов повністю, представники відповідача заперечили проти задоволення позову у повному обсязі.

Заяв чи клопотання про застосування позовної давності до вимог позивача відповідачем не заявлено.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

26.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (ОСОБА_6) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АМАКО Україна» (Позичальник) укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 20-3671/2-1, за умовами якого кредитор зобовязався надати позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії у загальній сумі, яка не може перевищувати 10 000 000 доларів США, а позичальник повернути кредит та сплатити проценти, встановлені договором.

28.12.2011 позивач надав кредитні кошти відповідачу в сумі 10 000 000 дол. США, що підтверджується меморіальним ордером № 2 від 28.12.2011 (а.с. 64, т. 1).

18.06.2012 сторони уклали договір про внесення змін до кредитного договору, яким сторони погодились, що кредитування відбувається шляхом надання позичальнику кредитних коштів в межах окремих траншів.

Пунктом 2.2. договору від 18.06.2012 визначено, що враховуючи наявну у позичальника заборгованість по поверненню суми кредиту у сумі 10 000 000 доларів США, сторони домовились вважати таку заборгованість окремим траншем.

05.07.2012 вся заборгованість за траншем № 1 була повністю погашена.

14.12.2012 сторони уклали договір про внесення змін та доповнень № 20-4147/2-1, яким сторони передбачили, такі умови:

дата остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії сум кредиту 25.12.2013;

ліміт кредитної лінії 10 000 000 дол. США.

Враховуючи наявну у позичальника заборгованість по поверненню суми кредиту у сумі 6 700 000 дол. США, сторони домовились вважати таку заборгованість окремим траншем (надалі Транш № 2).

12.03.2012 заборгованість за Траншем № 2 була повністю погашена та не є предметом спору.

04.02.2013 між сторонами було укладено договорі про внесення змін та доповнень № 20-0198/2-1, яким сторони передбачили надання кредиту траншами з лімітом кредитування згідно погодженого сторонами графіку.

23.06.2015 сторони продовжили термін дії кредитування та встановили дату погашення 24.06.2016.

28.07.2016 сторонами також було укладено договір № 20-3671/2-1-28072016 про внесення змін та доповнень до кредитного договору, яким сторони домовились відповідні розділи кредитного договору викласти в новій редакції.

Відповідно до нової редакції розділу 2 кредитного договору від 28.07.2016 банк надає позичальнику кредит шляхом відкриття кредитної лінії зі встановленням максимального ліміту кредитної лінії у сумі 460 000 000 грн, в т.ч. 230 000 000 грн для погашення простроченої заборгованості в сумі 8 550 000 дол. США, в рамках реструктуризації кредитної заборгованості.

Після погашення простроченої кредитної заборгованості в сумі 8 550 000 дол. США ліміт встановлюється на рівні фактичної заборгованості.

Кредитування відбувається шляхом надання позичальнику кредитних котів в межах окремих траншів.

Договором визначено, що транш кредит, наданий в межах ліміту кредитної лінії, на умовах, узгоджених сторонами у договорі про надання траншу в межах встановленого ліміту кредитування.

Пунктом 2.3. договору в редакції від 28.07.2016 передбачено, що банк надає позичальнику кредит в межах окремого траншу шляхом перерахування коштів з кредитного рахунку на поточний рахунок позичальника, вказаний у договорі про надання траншу в межах встановленого ліміту кредитування. Перерахування кредиту здійснюється на підставі заяви позичальника не пізніше наступного робочого дня, за датою отримання заяви.

Згідно з пунктом 2.5. кредитного договору в редакції від 28.07.2016 строк дії ліміту кредитної лінії по 25.07.2017 (включно). При цьому строк кредитування, встановлений в межах кожного окремого траншу повинен закінчуватись не пізніше дати, вказаної у цьому пункті договору

28.07.2016 між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (ОСОБА_6) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АМАКО Україна» (Позичальник) укладено договір про надання траншу № 20-3671/2-1-28072016/Т4 в межах встановленого ліміту за кредитним договором, відповідно до якого банк в межах ліміту кредитної лінії надає позичальнику транш (кредит) в розмірі не більше 230 000 000 грн.

На підставі заявки позичальника на отримання кредиту в сумі 212 382 000 грн., було видано відповідну суму коштів для погашення заборгованості за Траншем № 3, що підтверджується меморіальним ордером № 152705 від 28.07.2016 (а.с. 100, т. 1).

Відповідно до пункту 4 договору про надання траншу № 4, позичальник зобовязаний використати кредит, наданий в межах цього договору виключно для рефінансування кредитної заборгованості по простроченому траншу № 3 в сумі 8 550 000 доларів США.

Станом 28.07.2016 у відповідача існувала заборгованості в сумі 8 550 000 доларів США.

28.07.2016, з укладанням договору про надання траншу № 4 заборгованості за траншем № 3 погасилась, проте у відповідача утворилась заборгованість в сумі 212 382 000 грн за траншем № 4.

Судом встановлено, що відповідач за період з липня 2016 року по 18.07.2017 сплатив позивачу 22 500 000 грн, що підтверджується банківськими виписками (а.с. 101-311, т. 1), внаслідок чого борг відповідача перед позивачем з погашення заборгованості за кредитом склав 189 882 000 грн (212 382 000 грн 22 500 000 грн).

Порядок нарахування процентів визначається пунктами 3.2., 3.3. кредитного договору в редакції від 26.12.2011 до 28.07.2016, а з 28.07.2016 порядок нарахування та розмір процентів визначається розділом 4 договору про внесення змін та доповнень від 28.07.2016 № 20-3671/2-1-28072016.

За приписами пункту 4.1. договору про внесення змін та доповнень від 28.07.2016 № 20-3671/2-1-28072016 за користування кредитом в рамках встановлених траншів, позичальник повинен сплачувати банку проценти. Проценти нараховуються до повного погашення заборгованості по кредиту.

За користування кредитом в межах строку його погашення, позичальник сплачує проценти за користування кредитом.

У випадку прострочення позичальником виконання зобовязань по погашенню кредиту, банк надалі нараховує проценти за неправомірне користування кредитом на частину кредиту, що є простроченою до сплати та проценти за користування кредитом на частину кредиту, строк сплати якої не настав. Якщо проценти за неправомірне користування кредитом не встановлені договором (в тому числі договором про надання траншу в межах встановленого ліміту кредитування), банк нараховує проценти за користування кредитом до повного погашення заборгованості по кредиту.

Розмір процентів за користування кредитом і процентів за неправомірне користування кредитом встановлюється у договорах про надання траншу в межах встановленого ліміту кредитування. При цьому сторони домовились, що розмір процентів не може перевищувати максимальний розмір процентної ставки, який дорівнює 26 % річних.

В пункті 2.2 договору про внесення змін та доповнень від 28.07.2016 № 203671/2-1-28072016 сторони врегулювали, що за кредитним договором існує заборгованість за Траншем № 3 в сумі 8 550 000 дол. США, що враховується банком на рахунку простроченої заборгованості з 18.09.2015, проценти за користування кредитними коштами, наданими за траншем № 3 нараховуються/перераховуються банком та сплачуються позичальником у розмірі: - 12,3 % річних за користування кредитними коштами (за неправомірне користування кредитними коштами 16 % річних) за період по 17.09.2015 включно; -12,3 % річних за користування кредитними коштами (за неправомірне користування кредитними коштами 12,3 % річних) за період з 18.09.2015.

У звязку з цим, 28.07.2016 проведено відповідний перерахунок сплачених боржником сум по 18.09.2015 за визначеними ставками, а не за підвищеною ставкою 26 %.

Згідно з п. 4.3. договору про внесення змін та доповнень від 28.07.2016 № 203671/2-1-28072016 проценти нараховуються банком у розмірі, встановленому у договорі про надання траншу в межах встановленого ліміту кредитування, починаючи з дати першого списання коштів з кредитного рахунку по день повного погашення кредиту на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом.

Проценти нараховуються у валюті кредиту. При розрахунку процентів по заборгованості в національній валюті використовується метод «факт/факт», виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, по заборгованості в іноземній валюті використовується метод «факт/360», виходячи із розрахунку фактичної кількості днів у місяці та 360 днів у році.

Банк нараховує проценти на кредит, кожного робочого дня на фактичний залишок заборгованості за кредитом на кінець дня.

Відповідно до умов договору про надання траншу № 203671/2-1-28072016/Т4 від 28.07.2016 проценти за користування кредитом (траншем № 4) нараховуються банком та сплачуються позичальником у розмірі: 13,5 % річних по 31.12.2016 включно; 15,5 % річних з 01.01.2017.

Проценти нараховуються та сплачуються у тій валюті, в якій надано кредит. Нарахування та сплата процентів, а також зміна розміру відсоткової ставки відбувається у порядку та на умовах, передбачених кредитним договором.

Проценти за неправомірне користування кредитом за траншем № 4 сплачуються позичальником у випадку порушення строку повернення одержаного кредиту (його частини), на частину кредиту, що є простроченою до сплати, виходячи із процентної ставки у розмірі 26 % річних.

Сторони домовились, що обовязок постачальника сплачувати проценти за неправомірне користування кредитом не потребує додаткового укладання угод про внесення змін.

У випадку порушення п. 4.5. кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 20-3671/2-1 від 26.12.2011 процентна ставка за Траншем № 4 встановлюється в розмірі 26 % річних з дня, наступного за останнім днем визначеного п. 4.5. кредитного договору терміну. Повернення до процентної ставки, визначеної п. 2 договору, здійснюється наступного робочого дня, що слідує за днем виконання умови, визначеної п. 4.5. кредитного договору.

В разі невиконання умов, визначених у п.п. 8.2.11-8.2.13 кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 20-3671/2-1 від 26.12.2011 у вказаний у цих пунктах термін, процентна ставка за Траншем № 4 встановлюється в розмірі 26 % річних.

Пунктом 4.5. договору № 203671/2-1-28072016 від 28.07.2016 про внесення змін та доповнень до кредитного договору встановили термін сплати процентів, нарахованих по Траншу № 3 в сумі 469 397,20 дол. США, нарахованих/перерахованих згідно цього кредитного договору до 11.08.2016.

Відтак, судом встановлено, що позивачем правомірно застосовано наступні процентні ставки за третім траншем, а саме: ставки по строковому кредиту: 12 % з 04.02.2013 по 24.06.2013 та 12,3 % з 24.06.2013 по 10.08.2016 та 16 % ставки за простроченим кредитом з 14.12.2012.

Також судом встановлено, що позивачем правомірно застосовано наступні процентні ставки за 4-м траншем, а саме: ставки по строковому кредиту: 13,5 % з 28.07.2016 по 31.12.2016, 15,5 % з 01.01.2017 по 27.07.2017 та 26 % з 28.07.2016 по 15.08.2016, а також 26 % ставки за простроченим кредитом з 28.07.2016.

Враховуючи вищевикладене та як вбачається з наданої позивачем довідки-розрахунку заборгованості по процентах (а.с. 57-58), станом на момент судового розгляду справи заборгованості за процентами склала 6 898 178,95 грн, обґрунтований розмір якої не спростовано відповідачем.

Предметом позову є вимоги про стягнення з відповідача 204 245 857,14 грн заборгованості, з яких: 189 882 000 грн заборгованості за кредитом, 6 898 178,95 грн заборгованості за процентами, 795 943,73 грн 3 % річних за несвоєчасну сплату тіла кредиту, 17 312,16 грн 3 % річних за несвоєчасну сплату процентів, 6 632 864,38 грн пені за несвоєчасну сплату тіла кредиту, 19 557,92 грн пені за простроченими процентами.

Суд встановив, що між сторонами виникли кредитні правовідносини.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обовязку.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (п. 1 ч. 2 ст. 175 Господарського кодексу України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення складає 189 882 000 грн заборгованості за кредитом та 6 898 178,95 грн заборгованості за процентами, який не погашено, розмір вказаного боргу відповідає фактичним обставинам справи, вимоги позивача про стягнення з відповідача 189 882 000 грн заборгованості за кредитом, 6 898 178,95 грн заборгованості за процентами є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягають задоволенню.

У звязку з простроченням виконання відповідачем грошового зобовязання зі сплати тіла кредиту та сплати прострочених процентів, позивачем за період з 26.07.2017 по 14.09.2017 нарахована пеня в сумі 6 632 864,38 грн пені зі сплати тіла кредиту та 19 557,92 грн пені за простроченими процентами за період з 06.02.2017 по 09.08.2017.

Частинами першою і третьою ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення.

У сфері господарювання згідно ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно статті 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Розділом 10 договору № 20-3671/2-1-28072016 від 28.07.2016 передбачена відповідальність за невиконання грошових зобовязань за кредитним договором.

За несвоєчасне повернення сум кредиту та/або несвоєчасну сплату плати за кредит позичальник сплачує банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період прострочення, за кожен день прострочення.

Враховуючи вищевикладене, періоди нарахування пені, що вказані позивачем в поданому ним розрахунку пені (а.с. 59-61, т. 1), те, що відповідачем не заявлено про застосування позовної давності до вимог позивача про стягнення пені, арифметично вірний розмір пені по тілу кредиту, нарахованої за період з 26.07.2017 по 14.09.2017 та пені за простроченим процентами за період з 06.02.2017 по 09.08.2017 становить загалом 6 632 864,38 грн пені зі сплати тіла кредиту та 19 557,92 грн пені за простроченими процентами. Відтак, вимоги про стягнення 6 632 864,38 грн пені за несвоєчасну сплату тіла кредиту, 19 557,92 грн пені за простроченими процентами підлягають задоволенню повністю судом.

У звязку з простроченням виконання відповідачем грошового зобовязання зі сплати тіла кредиту за період з 26.07.2017 по 14.09.2017 нараховано 795 943,73 грн 3 % річних та 17 312,16 грн 3 % річних за період з 06.02.2017 по 14.09.2017, нарахованих у звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань зі сплати процентів.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що сторонами встановлено у кредитному договорі розмір процентів річних та позивачем здійснено обрахунок відсотків річних, нарахованих у звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязання зі сплати тіла кредиту за період з 26.07.2017 по 14.09.2017 за ставкою 15,5 % річних та відсотків річних, нарахованих у звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязання зі сплати процентів за період з 06.02.2017 по 14.09.2017 за ставкою 26 % річних, суд дійшов висновку про безпідставність нарахування позивачем 795 943,73 грн 3 % річних зі сплати кредиту та 17 312,16 грн 3 % річних зі сплати відсотків, оскільки договором про надання траншу № 20-3671/2-1-28072016/Т4 в межах встановленого ліміту кредитування за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 20-3671/2-1 від 26.12.2011 передбачено інший розмір відсотків річних (зокрема: 15,5 % та 26 % річних).

Згідно ст. 68 Господарського процесуального кодексу України питання про скасування забезпечення позову вирішується господарським судом, що розглядає справу, із зазначенням про це в рішенні чи ухвалі.

Враховуючи задоволення судом позову, суд дійшов висновку про те, що заходи до забезпечення позову, вжиті ухвалою господарського суду Київської області від 09.10.2017 у справі № 911/2993/17 шляхом накладення арешту на грошові кошти, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю АМАКО Україна (08322, Київська обл., Бориспільський район, село Проліски, вулиця Броварська, будинок 2; ідентифікаційний код 21665011) на рахунках в банківських установах:

- ПАТ ОСОБА_6 ОСОБА_5 (МФО 380805) п/р 9;

- ПАТ ОСОБА_7 ОСОБА_6 (МФО 300379, МФО 300614) п/р 2010; п/р 8754;

- ПАТ Сітібанк (МФО 300584), п/р 4006, п/р 4049, п/р 4014, п/р 4081, п/р 4111;

- ПАТ УкрСибБанк (МФО 351005), п/р 1700;

- ПАТ Приватбанк (МФО 321842), п/р 6720, п/р 8075,

та на будь-яких інших виявлених рахунках, у межах суми 204 245 857 (двісті чотири мільйони двісті сорок п'ять тисяч вісімсот п'ятдесят сім гривень) 14 коп., до винесення господарським судом рішення по суті справи, є чинними до моменту виконання рішення суду.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 189 882 000 грн заборгованості за кредитом, 6 898 178,95 грн заборгованості за процентами, 6 632 864,38 грн пені за несвоєчасну сплату тіла кредиту та 19 557,92 грн пені за простроченими процентами є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АМАКО Україна» (08322, Київська обл., Бориспільський район, село Проліски, вулиця Броварська, будинок 2; ідентифікаційний код 21665011) на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (01001, м. Київ, провулок Шевченка, буд. 12; ідентифікаційний код 00039002) 189 882 000 (сто вісімдесят девять мільйонів вісімсот вісімдесят дві тисячі гривень) 00 коп. заборгованості за кредитом, 6 898 178 (шість мільйонів вісімсот девяносто вісім тисяч сто сімдесят вісім гривень) 95 коп. заборгованості за процентами, 6 632 864 (шість мільйонів шістсот тридцять дві тисячі вісімсот шістдесят чотири гривні) 38 коп. пені за несвоєчасну сплату тіла кредиту, 19 557 (девятнадцять тисяч пятсот пятдесят сім гривень) 92 коп. пені за простроченими процентами, 239 040 (двісті тридцять девять тисяч сорок гривень) 00 коп. судового збору за подання позовної заяви та 799 (сімсот девяносто девять гривень) 92 коп. судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено: 15.11.2017

Суддя П.В.Горбасенко