ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2017 р. Справа № 911/895/17

За позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Крайтекс-Сервіс"

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Астерс Груп"

про стягнення 271 220,44грн.

Суддя С.І. Чонгова

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність 52 від 12.05.2017);

від відповідача: ОСОБА_3 (довіреність б/н від 16.05.2017).

СУТЬ СПОРУ: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Крайтекс-Сервіс" (далі - ТОВ "Крайтекс-Сервіс") звернулось до господарського суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 з з обмеженою відповідальністю "Астерс Груп" (далі - ТОВ "Астерс Груп") про стягнення 280567,33грн у т.ч.:

- 239716,37грн - основна заборгованість.

- 8255,71грн - проценти за період з 06.01.2016 по 28.02.2017.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем зобовязань за договором №11020010 від 17.01.2014 в частині оплати за поставлений товар у встановлений договором строк.

Відповідач у справі ТОВ "Астерс Груп" у своєму відзиві просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, оскільки позивач не надав жодного належного доказу, який би підтверджував обставини, на які він посилається.

Позивачем 06.06.2017 подано заяву про зменшення позовних вимог та просить суд стягнути з відповідача 271 220,44грн, а саме:

- 229 503,12грн основна заборгованість;

- 7903,71грн відсотки за період з 06.01.2016 по 28.02.2017.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, та докази, суд

ВСТАНОВИВ:

17.01.2017 між ТОВ «Крайтекс-Сервіс» (далі постачальник) та ТОВ «Астерс Груп» (далі покупець) укладено договір поставки №11020010 (а.с.30-35, далі договір).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у сторін господарських зобовязань, а саме майново-господарських зобовязань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Згідно п.1.1 договору, постачальник зобовязується в порядку та на умовах, визначених цим договором, та у відповідності з замовленням покупця, поставити товар, а покупець зобовязується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти товар і оплатити його вартість за цінами, зазначеними в накладній, та які не можуть перевищувати ціни, узгоджених в специфікації.

Відповідно до п.3.1, 3.2 договору, товар поставляється постачальником у відповідності з замовленням покупця по асортименту, кількості та цінам в строк, зазначений в замовленні. Замовлення можуть надаватися постачальником письмово, по факсу, електронній пошті або в іншій формі, прийнятій для сторін. В будь якому випадку прийняти замовлення постачальником повинно бути підтверджено (погоджено) в погодженій сторонами формі. Постачальник зобовязується дотримуватись відповідності позицій в накладній позиціям в замовленні. Кожне замовлення повинно оформлюватися окремою накладною. Не допускається обєднання декількох замовлень в одну накладну та оформлення декількох накладних по одному замовленню. У випадку, якщо постачальник не може поставити товар покупцю в строк, зазначений в замовленні, він зобовязаний негайно, але не пізніше половини строку зазначеного в замовленні, на протязі якого він повинен був поставити товар, повідомити про це покупця.

Перехід права власності на товар від постачальника до покупця здійснюється в момент приймання-передачі товару на складі покупця (п.5.1 договору).

Відповідно до п.7.9 договору, оплата за товар здійснюється в українській національній валюті в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника через 50 днів з моменту приймання-передачі товару та підписання накладної про прийняття товару. При цьому сторони домовилися про те, що покупець здійснює оплату поставленого товару тільки у випадку, якщо сума за розрахунковий період буде складати не менше, ніж 500,00грн.

Позивач зазначає, що на виконання умов договору і відповідно до замовлень покупця, поставив товар на суму 117 327,89грн за видатковою накладною №Б00065406 від 07.11.2015 та товар на суму 122 388,48грн за видатковою накладною №Б00065407 від 07.11.2015, підписаними та скріпленими печатками обох сторін договору.

Як встановлено експертом, документально підтверджується заборгованість відповідача позивачу за договором в сумі 229 503,09грн.

Також, експертом зазначено, що визначити за якими саме видатковими накладними виникла заборгованість, не видається можливим, зокрема, в процесі дослідження було встановлено, що у листопаді 2015 року за даними ТОВ «Крайтекс-Сервіс» здійснено постачання товарів на загальну суму 239 716,37грн, що складається із спірних накладних №Б00065407 від 07.11.2015 на суму 122 388,48грн та №Б00065406 від 07.11.2015 на суму 117 327,89, дані яких відсутні в обліку ТОВ «Астерс Груп».

Однак, у жовтні 2015 року ТОВ «Крайтекс-Сервіс» оформлено видаткових накладних на загальну суму 554 056,30 у т.ч. №Б0060787 від 15.10.2015 на суму 2010 142,08грн, №Б0064321 від 29.10.2015 на суму 343 914,22грн. При цьому, дані накладної на суму 210 142,08грн, наявні в обліку ТОВ «Астерс Груп», дані про надходження товарів за видатковою накладною №Б0064321 від 29.10.2015 на суму 343 914,22грн в обліку ТОВ «Астерс Груп» відсутні.

В матеріалах, наданих на дослідження ТОВ «Крайтекс-Сервіс», до зазначеної накладної додано акт від 29.10.2015 про надлишок товару, який повернуто постачальнику (без зазначення суми), що свідчить про надходження товару на адресу ТОВ «Астерс Груп» за видатковою накладною №Б0064321 від 29.10.2015.

Позивач з висновком експерта погоджується та додатково пояснив, що оплати за поставлений товар за договором поставки №11020010 від 17.01.2017 ТОВ «Астерс Груп» проводились без зазначення у призначенні платежу номера та дати видаткової накладної, по якій проводились оплати, а зазначалося лише номер та дата договору поставки, ТОВ «Крайтекс-Сервіс» зараховувало такі грошові кошти в порядку черговості заборгованості, від більш пізнього до більш раннього. Тому за даними бухгалтерського обліку позивача заборгованість відповідача перед ним значиться за двома останніми поставками за видатковою накладною №Б00065406 від 07.11.2015 та за видатковою накладною №Б00065407 від 07.11.2015.

Відповідач заперечень щодо висновків експертизи не надав, та також, не надав підтвердження щодо сплати боргу саме за вказаними накладними.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Предметом спору у даній справі є наявність у відповідача обовязку оплатити заборгованість за поставлений товар.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст.175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно з приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як визначено ч.1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Правило, визначене відповідною нормою, також встановлено ст. 712 ЦК України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ч.2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідност. 692 ЦК України, яка регулює порядок оплати товару за договором купівлі-продажу, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Проте, всупереч вказаним нормам відповідачем розрахунок за поставлений товар здійснювався не у строки визначені сторонами.

Так, згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Вимоги про стягнення боргу у сумі 229503,09грн підлягають задоволенню, оскільки є обгрунтованими і документально підтвердженими.

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 7903,71грн 3% річних (з урахуванням зменшення позовних вимог) за загальний період з 06.01.2016 по 28.02.2017.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розмір 3% річних за період з 06.01.2016 по 28.02.2017, за розрахунком суду становить 7903,97грн.

Проте, суд не може виходити за межі заявленої позивачем вимоги, отже приймає до уваги розрахунок позивача та розглядає суму 7903,71грн, яка підлягає задоволенню.

Виходячи з тексту позовної заяви, позивачем зроблено розрахунок збитків від інфляції, проте у прохальній частині позову, як вимога, такі збитки не визначені.

Суд не може виходити у даному випадку за межі позовних вимог.

Також суд зазначає, що у заяві про зменшення позовних вимог позивач у прохальній частині позову просить суд стягнути з відповідача 229 503,12грн основного боргу та 7903,71грн 3% річних, проте вказує загальну суму 271 220,44грн, що є арифметично невірним (229 503,12+7903,71=237406,83). Суд розцінює зазначене, як арифметичну помилку позивача.

Відповідно до ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 6 ст. 49 ГПК України, суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Такими чином, в силу ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у звязку з оплатою позову судовим збором, підлягають частковому відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, у розмірі 3561,10грн та 20 832,00грн витрати понесені за проведення судової експертизи.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Астерс Груп» на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Крайтекс-Сервіс» 229 503,09грн основного боргу, 7903,71грн 3% річних, а також 3561,10грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором 20 832,00грн витрати понесені за проведення судової експертизи.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 22.11.2017

Суддя С.І. Чонгова