ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2017 р.Справа № 916/1426/17
Господарський суд Одеської області у складі:

Головуючий суддя Волков Р.В.,

суддя Рога Н.В. та суддя Петренко Н.Д.,

при секретарі судового засідання Кришталь Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

За позовом: Державного підприємства „Адміністрація морських портів України

в особі Южненської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України (адміністрація морського порту „Южний)

до відповідача: Державної установи „Лабораторний центр Міністерства охорони здоровя України на водному транспорті

про стягнення 40 780,63 грн.,

За участю представників:

Від позивача: ОСОБА_1 (за довіреністю);

Від відповідача: не з`явився.

встановив:

Позивач, Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Южненської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача, Державної установи „Лабораторний центр Міністерства охорони здоровя України на водному транспорті про стягнення 40 780,63 грн., заборгованості, з яких: 39 759,89 грн. - сума основного боргу, 210,71 грн. - розмір трьох відсотків річних, 810,03 грн. - розмір інфляційного збільшення суми боргу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на укладений між сторонами договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 18.11.2014р., Додаткову угодою до Договору оренди від 15.12.2016р., лист № 7293/02/111-16 із проханням надати довідку з банку про відкриття поточного рахунку, лист № 7361/02/111-16 із повідомленням про затвердження нових тарифів на 2017 рік, невиконання відповідачем належним чином зобовязань щодо оплати послуг із забезпечення орендованого приміщення електроенергією, водою, теплом і відведенням стоків, а також транспортуванням води та утриманням і обслуговуванням мереж водопостачання та водовідведения за Договором оренди від 18.11.2014 року нерухомим майном, рахунки на загальну суму 39 759.89 грн., приписи п.п. З, 11 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786, Типовим договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 23.08.2000 № 1774. ст. ст. 511, 530. 625, 638, 641, 646, 649 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173. 181, 187 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 2, 10, 12, 13, 15, 54 - 57. 82, 84 Господарського процесуального кодексу України та інші обставини викладені у позовній заяві.

Відповідач вимоги позивача не визнав з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, пояснив, що договір за яким позивач нарахував заборгованість припинив свою дію

31.12.2016 Договір про відшкодування витрат за надані послуги від 30.07.2015 № 87/15/62/1-П-ЮЖФ-15, укладений на виконання п. 5.9. вказаного Договору, у звязку з чим позивач не мав право виставляти відповідачу рахунки за вказаний період.

13.11.2017 р. у судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За положеннями до ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

П.1 ст.202 Цивільного Кодексу України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

18 листопада 2014 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Державною установою «Лабораторний центр Державної санітарно-епідеміологічної служби України на водному транспорті» (надалі - Відповідач, Орендар, Користувач) укладений договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності (надалі - Договір оренди).

Відповідно до п. 1.1. вищезазначеного Договору оренди Орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення у Блоці санітарно-карантинного відділу, інв. № 1145, реєстровий № 38727770.19.АААИБЕ657, загальною площею 179,60 кв.м., за адресою: 65481, Одеська обл., м. Южне, вул. Берегова, буд. 11 (надалі - майно, орендоване приміщення).

Пунктом 2.1. Договору оренди передбачено, що Орендар вступив у строкове платне користування майном з моменту підписання акта приймання-передавання майна, що належить до державної власності від 18.11.2014р.

Пунктом п. 5.9. зазначеного Договору оренди на Орендаря покладено обов'язок щодо здійснення витрат, пов'язаних з утриманням орендованого майна шляхом укладання з Балансоутримувачем орендованого майна договору про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг Орендарю.

Додатковою угодою до Договору оренди від 15.12.2016 встановлено, що Договір оренди діє до 18.11.2017р. включно.

30.07.2015р. між сторонами укладено договір про відшкодування витрат за надані послуги, № 87/15/62/1-П-ЮЖФ-15, за умовами якого позивач забезпечує відповідача послугами (електроенергією, водою, теплом і відведенням стоків) в орендованих приміщеннях, а відповідач забезпечує раціональне використання отриманих послуг та своєчасно сплачує встановлені позивачем рахунки за користування послугами в орендованих приміщеннях.

31.12.2016р. припинив дію Договір про відшкодування витрат за надані послуги від 30.07.2015 № 87/15/62/1-П-ЮЖФ-15, укладений на виконання п. 5.9. вказаного Договору оренди між Відповідачем та Державним підприємством «Адміністрація морських портів України», в особі Южненської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрацією морського порту «Южний») (падалі - Позивач, Адміністрація, Балансоутримувач).

Проте, у зв'язку із дійсністю Договору оренди послуги із забезпечення Користувача електроенергією, теплом, водою і відведенням стоків продовжують надаватися позивачем.

Згідно листа від 09.12.2016р. № 7293/02/111-16 Адміністрація звернулась до Відповідача із проханням надати довідку з банку про відкриття поточного рахунку (рахунків) для подальшого укладення додаткової угоди на продовження терміну дії та внесення змін до Договору.

В подальшому, а саме 13.12.2016р. Адміністрацією на адресу Відповідача направлений лист № 7361/02/111-16 із повідомленням про затвердження нових тарифів на 2017 рік, у зв'язку з чим Адміністрацією пропонувалось внести відповідні зміни до умов Договору. До зазначеного листа Адміністрацією було додано проект додаткової угоди № 2 до Договору.

Проте, додані до матеріалів документи, а саме лист від 14.12.2016 № 2485/02 від Відповідача надісланий на адресу позивача містить інформацію, що Користувач відмовляється від укладання додаткової угоди на продовження терміну дії та внесення змін до Договору.

03.02.2016р. та 06.02.2017р. на адресу Адміністрації надійшли листи від Відповідача із проханням надати договори на 2017 рік, однак із вимогою укласти не один договір про відшкодування витрат за надані послуги, за аналогією з попереднім договором, а по кожній наданій послузі окремо. При цьому, Відповідачем ніяким чином не обґрунтовано та не надано вмотивованої відповіді щодо необхідності укладення не одного, а декількох договорів про надання послуг.

01.03.2017р. Адміністрацією на адресу Відповідача листом № 1088/02/111-17 направлені для подальшого підписання Користувачем два примірники договору про відшкодування витрат за надані послуги, підписані зі сторони Адміністрації. У зв'язку із тривалим розглядом зазначеного договору, 20.03.2017р. Адміністрацією на адресу Відповідача направлений лист № 153 8/02/1 11-17 із проханням прискорити підписання наданого договору.

20.03.2017р. та 21.03.2017р. па адресу Адміністрації від Відповідача надійшли листи від 15.03.2017р. № 355/033 та від 21.03.2017 р. № 386/03, у яких посилаючись на ст. 646 Цивільного кодексу України Відповідач наполягав па укладені декількох договорів по кожній наданій послузі окремо.

Як стверджує позивач у своїй позовній заяві, та як вбачається з наданих до матеріалів справи документів, Відповідач відмовляється в порушення п. 5.9. Договору оренди укласти новий договір або продовжити попередній договір про відшкодування витрат за надані послуги, хоча орендоване приміщення й падалі використовується Користувачем для власних потреб.

Відповідно до ч. 8 ст. 181 Господарського кодексу України у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються! нормами Цивільного кодексу України.

За фактом надання вказаних послуг Баланеоутримувачем виставлені рахунки на загальну суму 39 759,89 грн. а саме:

від 31.01.2017 №0037-АЮ на суму 1687,18 грн. (отриманий Користувачем 15.02.2017);

від 31.01.2017 №0038-АЮ на суму 1963,30 грн. (отриманий Користувачем 15.02.2017);

від 31.01.2017 №0039-АЮ на суму 9966,22 грн. (отриманий Користувачем 15.02.2017);

від 28.02.2017 № 0060-АЮ на суму 1140,46 грн. (отриманий Користувачем 16.03.2017);

від 28.02.2017 №0066-АЮ на суму 9707,88 грн. (отриманий Користувачем 16.03.2017);

від 28.02.2017 №0072-АЮ на суму 736,24 грн. (отриманий Користувачем 16.03.2017);

від 28.02.2017 №0081-АЮ на суму 96,88 грн. (отриманий Користувачем 16.03.2017);

від 31.03.2017 №0120-АЮ на суму 830,90 грн. (отриманий Користувачем 28.04.2017);

від 31.03.2017 №0133-АЮ на суму 9 707,88 грн. (отриманий Користувачем 28.04.2017);

від 31.03.2017 №0140-АЮ на суму 1 227,06 грн. (отриманий Користувачем 28.04.2017);

від 31.03.2017 №0148-АЮ на суму 161,46 грн. (отриманий Користувачем 28.04.2017);

від 30.04.2017 №0202-АЮ на суму 647,40 грн.;

від 30.04.2017 №0208-АЮ на суму 776,21 грн.;

від 30.04.2017 №0216-АЮ на суму 981,65 грн.;

від 30.04.2017 №0226-АЮ на суму 129,17 грн.

Позивачем були визначені строки для оплати встановлених рахунків в продовж 15 банківських днів.

Виходячи з того, що між сторонами Договір не укладений, проте Відповідач продовжує користуватися прийнятим за Договором оренди від 18.11.2014 року нерухомим майном, а Позивач вимушений продовжує надавати послуги Відповідачу із забезпечення орендованого приміщення електроенергією, водою, теплом і відведенням стоків, а також транспортуванням води та утриманням і обслуговуванням мереж водопостачання та водовідведения, без отримання відповідної оплати від відповідача.

У звязку з несплатою Відповідачем отриманих послуг, та з метою досудового врегулювання позивачем на адресу відповідача були направлені претензії.

Залишення вказаних претензій без відповіді та задоволення спричинило звернення позивача з позовною заявою до суду в рамках провадження по даній справі.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно із приписами ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1,2 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Аналогічні положення містяться в ч.1 ст.193 ГК України, де зазначено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи те, що позивачем надавались послуги з забезпечення орендованого приміщення електроенергією, теплом, водопостачанням, відведенням стоків, а також за утримання мереж водопостачання та водовід ведення за період січень-квітень 2017 року, про що свідчать наявні в матеріалах справи виставлені рахунки, вимоги позивача про сплату основного боргу за вказаними рахунками підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлено до стягнення 210,71 грн. 3% річних, 810,03 грн. - розмір інфляційного збільшення суми боргу.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання., на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також гри проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням вказаних обставин, у звязку з несплатою виставлених рахунків, перевіривши розрахунок позивача, суд дійшов до висновку про задоволення вказаних позовних вимог щодо стягнення 210,71 грн. 3% річних, 810,03 грн. - розмір інфляційного збільшення суми боргу.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК України).

Враховуючи викладене, позов Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Южненської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України про стягнення з відповідача 40 780,63 грн. заборгованості, з яких: 39 759,89 грн. - сума основного боргу, 210,71 грн. 3% річних, 810,03 грн. - розмір інфляційного збільшення суми підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.ст.44,49 Господарського процесуального Кодексу України, у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.11, 15, 16, 202, 525, 526, 530, 610, 612, 626, 627, 629 ЦК України, ст.ст. 181, 193 ГК України, ст.ст. 32,33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Южненської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України до відповідача, Державної установи „Лабораторний центр Міністерства охорони здоровя України на водному транспорті про стягнення 40 780,63 грн. заборгованості, з яких: 39 759,89 грн. - сума основного боргу, 210,71 грн. 3% річних, 810,03 грн. - розмір інфляційного збільшення суми боргу - задовольнити

2. Стягнути з Державної установи „Лабораторний центр Міністерства охорони здоров'я України па водному транспорті (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ. вул. Транспортна, буд. 37. п/р 4504, 4504 в ГУДКСУ в Одеській обл., МФО 828011, ) на користь Державного підприємства „Адміністрація морських портів України (01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14 ), в особі Южненської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України (адміністрація морського порту „Юний) (65481. м. Южне Одеської області, вул. Берегова, 11, п/р 3417 у АБ „Південний, МФО 328209, ) 39759,89 грн. (тридцять дев'ять тисяч сімсот п'ятдесят дев'ять грн. 89 коп.) - сума основного боргу, 210,71 грн. (двісті десять грн. 71 коп.) - розмір 3% річних, 810,03 грн. (вісімсот десять грн. 03 коп.) - розмір інфляційного збільшення суми боргу, судовий збір за розгляд зазначеної справи у сумі 1 600,00 грн. (одна тисяча шістсот грн. 00 коп.).

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області протягом десяти днів з моменту складення повного рішення. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошені в судовому засіданні 13.11.2017 року. Повний текст рішення складений 20 листопада 2017 р.

Головуючий суддя Р.В. Волков

Суддя Н.Д. Петренко

Суддя Н.В. Рога