ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.11.2017 Справа № 904/8580/17

За позовом Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна", м. Київ

до Приватного підпиємства "Сервіс-газ", м. Дніпро

про стягнення заборгованості за надані послуги зв'язку у розмірі 12 754, 92 грн.

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "ВФ Україна" (далі - позивач) звернулось до господарського суду з позовом, у якому просить стягнути з Приватного підприємства "Сервіс-газ" (далі - відповідач) заборгованість за надані послуги звязку у розмірі 12 754, 92 грн. та судові витрати по справі.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду спору повідомлений належним чином.

Відповідач не направив уповноваженого представника у судове засідання 13.11.2017 року, відзив на позов не надав. В матеріалах справи наявний поштовий конверт з ухвалою суду про виклик у судове засідання, який було направлено на вказану у витягу з ЄДРПОУ адресу відповідача та повернуто до суду у звязку закінченням терміну зберігання.

Відповідно до п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п.3.9.2 постанови).

Суд вважає можливим розглянути спір за наявними матеріали згідно ст. 75 ГПК України.

В порядку ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно п.1.2 статті 1 Статуту Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна", затвердженого загальними зборами акціонерів Приватного акціонерного товариства "МТС "Україна" (протокол №38 від 28.04.2017 року) у Приватне акціонерне товариство ВФ Україна перейменовано Приватне акціонерне товариство "МТС "Україна".

21.05.2012 року між Приватним акціонерним товариством "МТС "Україна" (оператор) та відповідачем (абонент) укладено договір про надання послуг рухомого (мобільного) звязку №5803745/1.12387997 (далі - Договір), за умовами якого оператор надає замовлені абонентом послуги мобільного звязку в межах України. Міжнародний телефонний зв'язок здійснюється з країнами за вибором оператора (п.1.1 Договору)

За змістом приписів пунктів 5.1- 5.4 Договору абонент зобов'язаний:

5.1. контролювати наявність на своєму особовому рахунку достатньої мінімальної суми коштів для можливості отримувати послуги та проводити звірку з метою уточнення сум, внесених авансовим платежем;

5.2. своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги та плату за збереження номеру при тимчасовому відключенні в мережі мобільного зв'язку оператора по всіх телефонах, зареєстрованих на його особистому рахунку (збереження номеру при тимчасовому відключенні в мережі сплачується і в тому випадку, коли надання послуг призупинено за несплату попередніх рахунків або за заявою Абонента). Фактичне використання абонентом тієї чи іншої послуги означає, що така послуга була замовлена Абонентом;

5.3. у разі неодержання рахунків, зателефонувати до оператора за тел. 111 (цілодобово та безкоштовно в мобільного оператора в межах України) або за тел. НОМЕР_1 (згідно тарифів вашого оператора) для одержання інформації щодо подальших розрахунків;

5.4. сплачувати авансові внески до моменту фактичного використання раніше внесеного авансу.

Відповідно до п.6.3 Договору розрахунки за надані послуги та авансові внески абонент сплачує готівкою, перерахуванням на поточний рахунок оператора або кредитною карткою в національній валюті України, або поповнює рахунок свого мобільного номеру за допомогою карток оплати. За наявності авансу рахунки повинні бути сплаченими в строк до 15 числа місяця, але в будь-якому разі до моменту фактичного використання авансу.

Згідно приписів статті 33 Закону України «Про телекомунікації» споживачі телекомунікаційних послуг зобов'язані дотримуватися Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, зокрема, виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати

отримані ними телекомунікаційні послуги.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 903 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що за відповідачем рахується заборгованість перед позивачем у розмірі 12 754, 92 грн., яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань за Договором в частині повної та своєчасної оплати виставлених на оплату відповідачу рахунків за надані позивачем послуги зв'язку (а.с.15-30)

Наведені обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

На час розгляду спору відповідач не надав господарському суду доказів добровільної сплати спірної суми заборгованості, обставин, наведених позивачем в обґрунтування позовних вимог, не спростував.

Суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Положеннями ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, цивільні та господарські зобовязання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання, а ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог частин 1 і 7 ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів; одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається крім випадків, передбачених законом.

В силу положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обовязку в натурі та застосуванням штрафних санкцій.

Наведене є підставою для задоволення позовних вимог.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України сплата судового збору покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 44, 49, 75, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства "Сервіс-газ" (49000, м. Дніпро, пр. Слобожанський, буд.35, ) на користь Приватного акціонерного товариства ВФ Україна (01601 м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 15, ) суму 12 754, 92 грн. основного боргу, 1 600, 00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 16.11.2017

Суддя ОСОБА_1