ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2017 р.Справа № 922/3181/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрейн Менеджмент"
до 1. Державного підприємства "Навчально-дослідне господарства "Докучаєвське" Харківського національного аграрного університету ім. В.В. Докучаєва , 2. Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірми "Рассвет"
про стягнення 269.581,83 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, довіреність б/н від 07.03.2017 р.;

першого відповідача - не з'явився;

другого відповідача - ОСОБА_2, довіреність б/н від 20.12.2016 р.

ВСТАНОВИВ:

22 вересня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрейн Менеджмент" звернулося до Господарського суду Харківської області із позовом до Державного підприємства "Навчально-дослідне господарства "Докучаєвське" Харківського національного аграрного університету ім. В.В. Докучаєва та Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірми "Рассвет", в якому просить суд стягнути солідарно з першого та другого відповідача суму основного боргу в розмірі 180.702,00 грн., збитки від інфляції в розмірі 11.463,61 грн., 3% річних в розмірі 2.351,00 грн., пеню в розмірі 14.830,06 грн. (враховуючи заяву про зменшення розміру позовних вимог від 10.10.2016 р. вх. №33114). В обґрунтування позову вказує на неналежне виконання першим та другим відповідачем своїх зобов'язань за договором на надання консультаційних послуг від 05.02.2012р. № К-19. В якості правових підстав вказує на норми статей 11, 258, 509, 526, 527, 530, 542, 543, 599, 611, 625, 629, 901, 903, 1130, 1131, 1138 Цивільного кодексу України, статті 42, 173, 193 Господарського кодексу України.

Постановою Вищого господарського суду України від 05 вересня 2017 року постанову Харківського апеляційного господарського суду від 15 травня 2017 року та рішення Господарського суду Харківської області від 25 жовтня 2016 року у справі №922/3181/16 скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Присутній у судовому засіданні 16 листопада 2017 року представник позивача підтримує позовні вимоги в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві, та просить суд задовольнити позов. Надав заяву (вх. №37859 від 16.11.2017 р.) про долучення до матеріалів справи додаткових документів.

Перший відповідач правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник другого відповідача позов визнає повністю та зазначив, що з боку позивача спірний Договір виконувався належним чином та відповідно до умов договору.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідачів, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

Між Державним підприємством "Науково-дослідне господарство "Докучаєвське" Харківського національного аграрного університету ім. В.В. Докучаєва (Сторона-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Рассвет" (Сторона-2) було укладено Договір про спільний обробіток земельної ділянки б/н від 26 січня 2012 року, відповідно до предмету якого сторони зобовязуються обєднати зусилля для досягнення наступних господарських цілей, у рамках чинного законодавства України, спільно обробляти земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 1.500,00 га.

В подальшому між сторонами було укладено додатки №№1, 2, 3, 4 до Договору про спільний обробіток земельної ділянки від 26 січня 2012 року, якими змінювали редакції окремих пунктів вказаного договору.

У відповідності до пункту 5.1. Договору про спільний обробіток земельної ділянки б/н від 26 січня 2012 року, в редакції Додатку №3 від 01 вересня 2012 року, керівництво спільною діяльністю, ведення спільних справ доручається Державному підприємству "Науково-дослідне господарство "Докучаєвське" Харківського національного аграрного університету ім. В.В. Докучаєва. Рішення щодо спільних справ, пов'язаних з виконанням цього договору, приймаються сторонами за спільною згодою.

Також, між С/Д № б/н від 26.01.2012 р. між Державним підприємством "Науково-дослідне господарство "Докучаєвське" Харківського національного аграрного університету ім. В.В. Докучаєва та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Рассвет" (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрейн Менеджмент" (Виконавець) було укладено договір на надання консультаційних послуг №К-19 від 05 лютого 2012 року (надалі Договір) відповідно до предмету якого Замовник в порядку та на умовах, визначених цим Договором, дає завдання Виконавцеві, а Виконавець зобовязується відповідно до завдання Замовника надавати йому за плату консультативні послуги з питань фінансово-економічної діяльності, безпеки та охорони, бухгалтерського обліку, інформації та реклами, земельних відносин (пункт 1.1. Договору).

За умовами п. 1.4 Договору сторони погодили, що консультаційні послуги надаються в усній або письмовій формі за вимогою замовника. За вимогою замовника позивач може надати останньому письмовий звіт про надані послуги, в якому зазначається вид, форма, опис наданих консультацій, їх обсяг, тривалість витраченого часу тощо.

Пунктом 3.1. Договору, в редакції Додаткової угоди №1 від 01 лютого 2013 року, сторони погодили, що щомісячна вартість послуг відповідно до тарифного пакету на абонентське обслуговування "Стандарт" становить 18.000,00грн., перелік та вартість тарифних пакетів зазначена сторонами в додатку №1 до цього договору, який є його невід'ємною частиною.

За умовами пункту 3.2 договору, в редакції Додаткової угоди №1 від 01 лютого 2013 року, Виконавець зобов'язався не пізніше 10 числа наступного місяця за кожним місяцем, в якому надавались послуги згідно цього договору, виставляти Замовнику рахунок на оплату за попередній місяць.

Замовник зобов'язався здійснити оплату рахунку шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача протягом 10 банківських днів з дати отримання рахунку (п. 3.3. Договору, в редакції Додаткової угоди №1 від 01 лютого 2013 року).

Здача-приймання наданих за цим договором послуг, відповідно до пункту 4.1. Договору, в редакції додаткової угоди №1 від 01 лютого 2013 року, оформлюється щомісячно актом здачі-приймання наданих послуг, який позивач зобов'язався направити замовнику до 10 числа місяця наступного за кожним місяцем, в якому надавались послуги, згідно цього договору. В такому акті зазначаються перелік наданих послуг та розмір плати за їх надання.

Як зазначає позивач у позовній заяві, ним, на виконання умов Договору на надання консультаційних послуг №К-19 від 05 лютого 2012 року в період з 30 жовтня 2015 року по 30 червня 2016 року надано Державному підприємству навчально-дослідного господарства "Докучаєвське" Харківського національного аграрного університету ім. Докучаєва та Товариству з обмеженою відповідальністю "Агрейн Менеджмент" послуги на загальну суму 180.702,00 грн. та виставив відповідні рахунки-фактури на їх оплату та надіслав відповідні акти здачі-приймання виконаних робіт (надання послуг), проте Замовник їх не повернув та не надав мотивованої відмови від їх підписання.

31 серпня 2016 року позивач направив замовнику претензію №31-08/2016-П з вимогою сплатити заборгованість в сумі 180702 грн., а також підписати та направити ТОВ "Агрейн Менеджмент" акти виконаних робіт (т. I, арк. с. 57).

Як вказує позивач, у відповідь на претензію, перший відповідач надіслав лист №07/09-01 від 07.09.2016 року, в якому повідомив, що на підприємстві відсутній договір про спільну діяльність б/н від 26.01.2012 року та договір №К-19 від 05.02.2012 року про надання консультаційних послуг, послуги за договором №К-19 про надання консультаційних послуги позивачем не надавались.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості за надані послуги. Спірні правовідносини сторін виникли з виконання договору про надання консультаційних послуг №К-19 від 05 лютого 2012 року та регулюються умовами цього договору, нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України).

За приписами статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 3.1. Договору, в редакції Додаткової угоди №1 від 01 лютого 2013 року, сторони погодили, що щомісячна вартість послуг відповідно до тарифного пакету на абонентське обслуговування "Стандарт" становить 18.000,00 грн., перелік та вартість тарифних пакетів зазначена сторонами в додатку №1 до цього договору, який є його невід'ємною частиною.

За умовами пункту 3.2 договору, в редакції Додаткової угоди №1 від 01 лютого 2013 року, Виконавець зобов'язався не пізніше 10 числа наступного місяця за кожним місяцем, в якому надавались послуги згідно цього договору, виставляти Замовнику рахунок на оплату за попередній місяць.

Замовник зобов'язався здійснити оплату рахунку шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача протягом 10 банківських днів з дати отримання рахунку (п. 3.3. Договору, в редакції Додаткової угоди №1 від 01 лютого 2013 року).

Здача-приймання наданих за цим договором послуг, відповідно до пункту 4.1. Договору, в редакції додаткової угоди №1 від 01 лютого 2013 року, оформлюється щомісячно актом здачі-приймання наданих послуг, який позивач зобов'язався направити замовнику до 10 числа місяця наступного за кожним місяцем, в якому надавались послуги, згідно цього договору. В такому акті зазначаються перелік наданих послуг та розмір плати за їх надання.

Як вбачається з наданих позивачем документів, останній направляв на адресу першого відповідача рахунки на оплату та акти здачі-приймання наданих послуг, що підтверджується примірниками описів вкладення за період з 02.11.2015 по 30.06.2016 встановленої форми на яких наявні: підпис працівника поштового зв'язку, календарний штемпель, адреса замовника і найменування вкладення.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що позивачем належним чином підтверджено факт своєчасного направлення рахунків та актів виконаних робіт замовнику - першому відповідачу.

Також, 31 серпня 2016 року позивачем разом з претензією №31-08/2016-П повторно було направлено відповідні рахунки та акти виконаних робіт.

Всупереч вимог ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень) першим відповідачем належними та допустимими доказами не доведено наявність у останнього заперечень чи зауважень відносно вказаних вище документів.

Крім того, положення спірного Договору свідчать про те, що основною та єдиною підставою для сплати позивачем щомісячної абонентської винагороди у визначений договором строк є наданий позивачем рахунок, який перший відповідач зобов'язаний оплатити. При цьому, умову договору не передбачають, що не підписання сторонами актів прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг) звільняє Замовника (Державне підприємство "Навчально-дослідне господарства "Докучаєвське" Харківського національного аграрного університету ім. В.В. Докучаєва) від зобов'язання сплачувати позивачу вартість місячного абонентського обслуговування, визначеного у додатку №1 до Договору.

Також суд зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 78 ГПК України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

У разі визнання позову відповідачем господарський суд виносить рішення згідно з вимогами статей 82-87 ГПК України.

Господарський суд має право не прийняти визнання позову від відповідача, якщо дії відповідача суперечать законодавству або порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб. Визнання позову відповідачем - одностороннє усне або письмове волевиявлення відповідача, спрямоване на припинення спору з позивачем.

Суд може вважати позов визнаним, коли у нього не викликає сумніву у тому, що визнання відповідає дійсним обставинам справи, не порушує будь-чиїх прав та законних інтересів і не зроблено під впливом протиправної поведінки щодо нього інших осіб або з метою приховати інші обставини, необхідні для вирішення справи.

Таким чином, виходячи з предмету та підстав позову у даній справі, дії другого відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірми "Рассвет", повязані з визнанням суми основного боргу в розмірі 180.702,00 грн. не суперечать законодавству та не порушують прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи те, що відповідачі не надали суду доказів сплати заборгованості за надані послуги за Договором про надання консультаційних послуг №К-19 від 05 лютого 2012 року, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості в розмірі 180.702,00 грн. нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд не приймає до уваги посилання першого відповідача на те, що спірний договір є недійсним правочином, так як замовник послуг на момент укладення договору не був юридичною особою, оскільки не мав цивільної дієздатності та волевиявлення сторони в інтересах якої він укладався, з огляду на наступне.

Приписами статті 80 Цивільного кодексу України передбачено, що юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Відповідно до статті 91 Цивільного кодексу України, юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Цивільна правоздатність юридичної особи може бути обмежена лише за рішенням суду. Цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Стаття 92 Цивільного кодексу України визначає поняття цивільної дієздатності юридичної особи та передбачає, що юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

Так, сторонами у справі не заперечується той факт, що як на час укладення договору про спільну діяльність від 26.01.2012 року так і на час підписання договору про надання консультаційних послуг №К-19 від 05 лютого 2012 року, останні діяли як юридичні особи та були наділені повним обсягом цивільної правоздатності та дієздатності, а отже мали право укладати будь-які господарські договори, які не суперечать чинному законодавству України.

Приписами статі 1130 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватись на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладів учасників.

Статтею 1135 Цивільного кодексу України встановлено порядок ведення спільних справ учасників, зокрема, під час ведення спільних справ кожний учасник має право діяти від імені всіх учасників, якщо договором простого товариства не встановлено, що ведення справ здійснюється окремими учасниками або спільно всіма учасниками договору простого товариства.

У разі спільного ведення справ для вчинення кожного правочину потрібна згода всіх учасників. У відносинах із третіми особами повноваження учасника вчиняти правочини від імені всіх учасників посвідчується довіреністю, виданою йому іншими учасниками, або договором простого товариства. Рішення щодо спільних справ учасників приймаються учасниками за спільною згодою, якщо інше не встановлено договором простого товариства.

Пунктом 1.1. Додатку № 2 від 26.01.2012 року та Додатку № 3 від 01.03.2012 року внесено зміни до пункту 5.1. договору про спільний обробіток земельної ділянки №б/н від 26.01.2012 року, а саме, передбачено, що керівництво спільною діяльністю, ведення спільних справ доручається ДП НДГ Докучаєвське ХНА У ім. В.В. Докучаєва.

У п. 1.2 Додатку № 2 та Додатку № 3 до договору про спільну діяльність передбачено, що рішення щодо спільних справ, пов'язаних з виконанням цього договору, приймаються сторонами за спільною згодою.

Сторона 1 (ДП НДГ Докучаєвське ХНА У ім. В.В. Докучаєва) є повноважним представником Сторони - 2 (ТОВ "Агрофірма" Рассвет") у питаннях здійснення спільної діяльності відповідно до цього договору та здійснює всі необхідні юридичні дії для виконання договору (п. 1.3 Додатку № 2 та Додатку № 3 до договору про спільну діяльність).

Нормами цивільного законодавства передбачено, що сторони договору про спільну діяльність, якими можуть бути як юридичні так і фізичні особи, зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові.

А отже, при укладенні договору про спільну діяльність від 26.01.2012 року відповідачами було визначено учасника на якого покладаються повноваження ведення справ спільної діяльності, в тому числі і укладення правочинів, необхідних для досягнення цілей та результатів, визначених договором про спільну діяльність.

Стороною на яку покладено обовязок ведення спільних справ та уповноважено діяти від імені іншого учасника договору є ДП НДГ Докучаєвське ХНАУ ім. В.В. Докучаєва.

Таким чином, на думку суду, посилання першого відповідача на те, що договір про надання консультаційних послуг №К-19 від 05 лютого 2012 року є недійсним з моменту укладення, оскільки замовник за договором на момент його укладення не був юридичною особою, у зв'язку з чим не мав цивільної дієздатності є безпідставними та такими, що суперечать приписам статей 1130, 1135 Цивільного кодексу України.

Щодо солідарного стягнення заборгованості, суд зазначає наступне.

Договір про надання консультаційних послуг №К-19 від 05 лютого 2012 року був підписаний 1-м відповідачем в особі керівника підприємства, який на підставі п.1.3 Додатку №2 та №3 до договору про спільну діяльність від 26.01.2012 року та відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 1135 Цивільного кодексу України, діяв як повноважний представник 2-го відповідача в межах договору про спільну діяльність від 26.01.2012р. та був наділений необхідним обсягом цивільної дієздатності.

Крім того, згідно ст. 1130 Цивільного кодексу України, із змісту договору про спільну діяльність вбачається, що сторони (учасники) об'єднують свої зусилля для досягнення спільної мети без створення юридичної особи.

Тобто, замовником робіт по договору про надання консультаційних послуг №К-19 від 05 лютого 2012 року не могла бути новостворена юридична особа, оскільки вказаний договір був укладений для виконання мети передбаченої договором про спільну діяльність від 26.01.2012 року.

Спільна діяльність відповідачів, яка велась на підставі договору про спільний обробіток земельної ділянки № б/н від 26.01.2012 має всі ознаки притаманні простому товариству, що передбачені вимогами цивільного законодавства, оскільки при укладенні договору сторони об'єднали свої зусилля та вклади, для спільного обробітку земельної ділянки з метою отримання прибутку, зареєстрували у податкових органах даний договір, вели окремий облік цих господарських операцій та несли витрати, необхідні для досягнення цілей визначених договором.

За приписами ч. 2 ст. 1138 Цивільного кодексу України, якщо договір простого товариства пов'язаний із здійсненням його учасниками підприємницької діяльності, учасники відповідають солідарно за всіма спільними зобов'язаннями незалежно від підстав їх виникнення.

В силу ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання здійснюється, зокрема, шляхом застосування до особи, яка порушила право, штрафних санкцій, а також іншими способами, передбаченими законом.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно пункту 7.5. Договору, Замовник несе відповідальність за своєчасність виплати Виконавцю плати за надання послуг за цим договором і в разі прострочення сплачує Виконавцеві пеню в розмірі 0,1% від простроченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який стягується пеня.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищевказаних норм законодавства та умов Договору, позивач здійснив нарахування пені в сумі 14.830,06 грн. інфляційних втрат у розмірі 11.463,61 грн. та 3% річних у сумі 2.351,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши розрахунки вищевказаних сум, суд визнав позовні вимоги в цій частині обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд зазначає наступне.

В абз. 3 пункту 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

З урахуванням положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір у рівних частинах, а саме з відповідача-1 у розмірі 1.570,10 грн. та з відповдіача-2 у розмірі 1.570,10 грн.

Судовий збір у розмірі 894,54 грн. підлягає поверненню позивачу у звязку з поданням останнім заяви про зменшення позовних вимог після надходження відповідного клопотання.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 78, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з Державного підприємства "Навчально-дослідне господарства "Докучаєвське" Харківського національного аграрного університету ім. В.В. Докучаєва (62482, Харківська обл., Харківський район, сел. Докучаєвське, вул. Докучаєва, буд. 2 А, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Рассвет" (62421, Харківська область, Харківський район, с. Тернова, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрейн Менеджмент" (04071, м. Київ, вул. Хорива, буд. 41-Б, ) заборгованість за Договором №К-19 про надання консультаційних послуг від 05.02.2012 в сумі 180.702,00 грн., інфляційні втрати в розмірі 11.463,61 грн., 3% річних у сумі 2.351,00 грн. та пеню в розмірі 14.830,06 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

3. Стягнути з Державного підприємства "Навчально-дослідне господарства "Докучаєвське" Харківського національного аграрного університету ім. В.В. Докучаєва (62482, Харківська обл., Харківський район, сел. Докучаєвське, вул. Докучаєва, буд. 2 А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрейн Менеджмент" (04071, м. Київ, вул. Хорива, буд. 41-Б, ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1.570,10 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Рассвет" (62421, Харківська область, Харківський район, с. Тернова, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрейн Менеджмент" (04071, м. Київ, вул. Хорива, буд. 41-Б, ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1.570,10 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 20.11.2017 р.

Суддя ОСОБА_3

/Справа №/922/3181/16/