ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2017 р. Справа № 918/648/17

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Політики Н.А., при секретарі судового засідання Фаєвській Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом

Орендного підприємства санаторію "Червона калина"

до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області

про зобов'язання виконати умови договору оренди

за участі представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність № 01/14-245 від 14.11.2016 р.,

ОСОБА_2, довіреність № 01/14-154 від 11.07.2016 р.;

від відповідача - ОСОБА_3, довіреність № 5 від 23.01.2017 р.

У судовому засіданні 6 листопада 2017 року, відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

11 вересня 2017 року Орендне підприємство санаторій "Червона калина" (далі - Підприємство, позивач) звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області (далі - Фонд, відповідач) про зобов'язання виконати умови договору оренди, а саме просить: зобов'язати відповідача виконати умови укладеного між сторонами Договору оренди від 21 жовтня 2016 року, зокрема пункт 6.4, шляхом надання позивачу дозволу на списання орендованого майна у кількості 209 обєктів балансовою вартістю 0,00 грн., первісною (переоціненою) вартістю 4 087 980,87 грн., сума зносу 4 087 980,87 грн., згідно з Переліком орендованих основних засобів, непридатних для подальшого використання станом на 31 липня 2017 року та Порядком списання обєктів державної власності, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2007 р. за № 1314 "Про затвердження Порядку списання обєктів державної власності".

Ухвалою суду від 14 вересня 2017 року позовну заяву від 13.09.2017 р. № 01/14-245 прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 918/648/17, розгляд якої призначено на 9 жовтня 2017 року.

9 жовтня 2017 року від представника позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшло письмове підтвердження того, що у провадженні господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує господарський спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, а також немає рішення цих органів з такого спору (а.с. 66).

9 жовтня 2017 року від представника позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 64).

Ухвалою суду від 9 жовтня 2017 року розгляд справи відкладено на 6 листопада 2017 року.

6 листопада 2017 року від представника відповідача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшов відзив на позовну заяву від 02.11.2017 р. № 10-07-04051 (а.с. 74-76), в якому останній заперечує проти позову та зазначає, що Підприємством подано лист на надання погодження на списання державного майна, що перебуває в оренді, однак Фондом листом було надано відмову у погодженні списання майна, оскільки ні Законом України "Про оренду державного та комунального майна", ні Порядком списання об'єктів державної власності не передбачено можливості списання орендарем державного майна, переданого в оренду у складі цілісного майнового комплексу.

Крім того, 6 листопада 2017 року від представника позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшли пояснення (а.с. 77).

У судовому засіданні 6 листопада 2017 року представники позивача підтримали вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідача у цьому судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву від 02.11.2017 р. № 10-07-04051.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

20 травня 1994 року між Фондом (далі - Орендодавець) та Організацією орендарів санаторію Червона калина (далі - орендар) було укладено Договір оренди з правом викупу (далі - Договір оренди, а.с. 11-13), термін дії якого було визначено до 20 травня 1999 року.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов договору оренди між Орендодавцем та Орендарем було складено акт прийому-передачі, за яким для Організації орендарів санаторію Червона калина було передано основні засоби, незавершене капітальне будівництво, грошові засоби, оборотні засоби, статутний фонд, фонд розвитку виробництва, амортизаційний фонд (а.с. 14).

Вищезазначені документи підписані уповноваженими представниками позивача та відповідача і скріплені відтисками печаток зазначених юридичних осіб.

Як свідчать матеріали справи договір оренди неодноразово продовжувався і на даний час діє в новій редакції від 21.10.2016 року з терміном дії до 20.05.2019 року (далі - Договір) (а.с. 30-32).

Відповідно до пункту 6.4. Договору Орендар має право у встановленому порядку з дозволу Орендодавця списувати орендоване майно Підприємства.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно ч. 6 ст. 283 ГК України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Судом встановлено, що Підприємство зверталося до Фонду з листом від 15.08.2017 р. № 01/14-201 (а.с. 54), в якому просило погодити списання орендованих основних засобів, непридатних для подальшого використання в кількості 209 одиниць, а саме морально та фізично застарілого обладнання, інвентаря, побутової техніки, балансовою вартістю 0,00 грн., первісною (переоціненою) вартістю 4 087 980 грн. 87 коп., сума зносу 4 087 980 грн. 87 коп. Також у вказаному листі Підприємством було зазначено, що детальний перелік (інвентаризаційні описи) основних засобів, які пропонуються до списання підприємством, 15.08.2017 року переданий Фонду і знаходиться в матеріалах інвентаризації орендованого державного майна Орендним підприємством санаторієм "Червона калина".

У відповідь на вищезазначений лист Фонд листом від 5 вересня 2017 року № 11-04-03263 повідомив, що положеннями Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та Постанови Кабінету Міністрів України № 1314 від 08.11.2007 "Про затвердження порядку списання обєктів державної власності" не передбачено здійснення списання державного майна, переданого в оренду у складі цілісного майнового комплексу, у зв'язку із чим у Фонду відсутні правові підстави для погодження списання основних засобів, непридатних для подальшого використання, переданих в оренду у складі цілісного майнового комплексу санаторію "Червона калина".

У зв'язку із тим, що Фонд відмовив у погодженні списання майна, позивач звернувся з даним позовом до суду про зобов'язання відповідача виконати відповідні умови договору.

При дослідженні матеріалів справи судом встановлено наступне.

Розділом 6 Договору передбачено права Орендаря.

Зокрема п. 6.4. Договору передбачено, що Орендар має право у встановленому порядку з дозволу Орендодавця списувати орендоване майно Підприємства.

Так, наведений пункт договору містить лише положення про надання орендарю права звертатися до Фонду з відповідною пропозицією. У той же час спірний договір не містить жодних положень щодо наявності у Фонду відповідного обовязку на безспірне надання дозволу на списання орендованого майна у разі надходження від орендаря пропозиції про списання цього майна.

Згідно статті 19 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що обовязок Фонду щодо обовязкового надання орендареві згоди на списання орендованих ним основних засобів, непридатних для подальшого використання, не передбачений ні укладеним між сторонами договором, ні законодавчими нормами, суд позбавлений можливості зобовязати відповідача вчинити дії, які не є для нього обовязковими.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 6 Постанови КМУ від 08.11.2007 року № 1314 "Про затвердження Порядку списання об'єктів державної власності" (далі - Порядок) з метою отримання згоди на списання майна суб'єкт господарювання подає суб'єкту управління разом із зверненням стосовно списання майна такі документи:

1) техніко-економічне обґрунтування необхідності списання майна, в якому містяться економічні та/або технічні розрахунки, інформація про очікуваний фінансовий результат списання майна та про те, як воно вплине на фінансовий план (для державних підприємств), а також напрями використання коштів, які передбачається одержати в результаті списання;

2) відомості про майно, що пропонується списати за даними бухгалтерського обліку (крім об'єктів незавершеного будівництва), згідно з додатком 1;

3) акт інвентаризації майна, що пропонується до списання, згідно з додатком 2;

4) акт технічного стану майна, затверджений керівником суб'єкта господарювання;

5) відомості про наявність обтяжень чи обмежень стосовно розпорядження майном, що пропонується списати (разом з відповідними підтвердними документами);

6) відомості про земельну ділянку, на якій розташоване нерухоме майно, із зазначенням напрямів подальшого використання земельних ділянок, які вивільняються, а також копії відповідних підтвердних документів, зокрема державного акта на право постійного користування землею, кадастрового плану;

7) відомості про об'єкти незавершеного будівництва, а саме: дата початку і припинення будівництва, затверджена загальна вартість, вартість робіт, виконаних станом на дату припинення будівництва (ким і коли затверджено завдання на проектування, загальна кошторисна вартість проектно-вишукувальних робіт, кошторисна вартість проектно-вишукувальних робіт, виконаних до їх припинення, стадії виконання робіт).

Під час розгляду справи по суті суд дійшов висновку про неналежне дотримання Підприємством вимог постанови Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2007 року за №1314 "Про затвердження порядку списання об'єктів державної власності" при наданні Фонду на списання частини орендованого майна.

Як було встановлено судом вище, Підприємством на списання майна було надано Фонду перелік орендованих основних засобів непридатних для подальшого використання, однак акту технічного стану майна, затверджений керівником суб'єкта господарювання Підприємством не було надано.

Відтак, погодитись з повнотою та правильністю надання позивачем відповідачу необхідних документів на списання майна неможливо.

За таких обставин, позивач не дотримався процедури, передбаченої п. 6 Порядку та не надав Фонду, передбачені Порядком документи відповідачу, для отримання дозволу на списання державного майна.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно статті 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (стаття 43 ГПК України).

Зважаючи на все вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову Підприємства, у звязку з чим в його задоволенні слід відмовити.

Судові витрати згідно статті 49 ГПК України залишаються за позивачем.

Керуючись статтями 1, 12, 32-34, 43, 49, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 13 листопада 2017 року.

Суддя Політика Н.А.

Віддруковано 3 примірники:

1- до справи;

2- позивачу рекомендованим (35318, Рівненська обл., Рівненський р-н, с. Жобрин, вул. Лісова, 1);

3- відповідачу рекомендованим (33028, м. Рівне, вул. 16 Липня, 77).