ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року Справа № 911/1173/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - суддіГрека Б.М., - (доповідача у справі),
суддів :Вовка І.В., Карабаня В.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скаргиТовариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко"
на ухвалуКиївського апеляційного господарського суду від 04.09.2017 р.
у справі№ 911/1173/17
господарського судуКиївської області
за позовомПідприємства "Фармасайнс Україна Інк"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко"
простягнення суми
за зустрічним позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко"
доПідприємства "Фармасайнс Україна Інк"
провизнання договору недійсним

за участю представників від:
позивачаКримця О.С. (дов. від 26.04.17),
відповідачане з'явилися, були належно повідомлені

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Київської області від 09.08.2017 р. (Христенко О.О.) первісні позовні вимоги задоволено повністю.

У задоволені зустрічних позовних вимог відмовлено повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.09.2017 р. (судді: О.М. Баранець, Л.Г. Сітайло, Н.Ф. Калатай) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" з доданими до неї документами повернуто скаржнику.

Не погоджуючись із постановою апеляційної інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить ухвалу апеляційного суду скасувати та передати справу на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, Підприємства "Фармасайнс Україна Інк" звернулось до Товариство з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" з позовом про стягнення суми боргу. Товариство з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" звернулось з зустрічним позовом до Підприємства "Фармасайнс Україна Інк" про визнання недійсним договору.

Рішенням господарського суду Київської області від 09.08.2017 року первісні позовні вимоги задоволено повністю. У задоволені зустрічних позовних вимог відмовлено повністю.

Повертаючи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко", суд апеляційної інстанції виходив з ч. 3 ст. 94 ГПК України.

Вищий господарський суд України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази, зокрема, сплати судового збору.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір", в редакції, чинній на дату звернення з апеляційною скаргою, встановлені ставки судового збору в таких розмірах:

- за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду; апеляційних скарг у справі про банкрутство; заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги;

- за подання апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду; заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з копії апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" надано доказ лише часткової сплати судового збору, та додано клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Частиною 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

У частині 2 цієї статті зазначено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, у розумінні приписів норм закону, відстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати є правом суду, а не обов'язком.

У п. 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" вказується про те, що:

- єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін;

- особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Як вбачається з поданого до суду клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" про відстрочення сплати судового збору обґрунтовано тим, що майновий стан відповідача не дає можливості сплатити судовий збір за подання даної апеляційної скарги, оскільки, всі рахунки підприємства у банківських установах заарештовано із забороною сплачувати будь-які платежі. Тобто боржник не має ні грошових коштів, ні джерел їх отримання для сплати судового збору.

Розглянувши доводи клопотання відповідача про звільнення від сплати судового збору, колегія суддів вважає його таким, що обґрунтовано не було задоволено з наступних підстав.

Здійснюючи свої конституційні обов'язки, господарські суди повинні дотримуватися принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом (стаття 129 Конституції України).

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, скаржник не надав жодних доказів на підтвердження того, що він буде спроможний сплатити судовий збір за подання даної апеляційної скарги до ухвалення судового рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Отже, доводи касаційної скарги спростовуються вищевикладеним та не можуть бути підставою для скасування ухвали у справі, а тому її слід залишити без змін, таку як ухвалену при повному з'ясуванні всіх обставин справи та при вірному правозастосуванні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.111-5, 111-7, 111-9, 111-11 ГПК України Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 04.09.2017 р. у справі № 911/1173/17 залишити без змін.

Головуючий - суддя Б. М. Грек

Судді І. В. Вовк

В. Я. Карабань