РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2017 р. Справа № 902/625/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючої судді Олексюк Г.Є.

суддів Гудак А.В.

суддів Петухов М.Г.

при секретарі судового засідання Вох В.С.

розглянувши апеляційну скаргу відповідача Військова частина НОМЕР_1 на рішення господарського суду Вінницької області від 07.08.17 р.

у справі № 902/625/17 (суддя Білоус В.В. )

позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України

відповідач Військова частина НОМЕР_1

за участю у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1

про відшкодування 19 461,51 грн. в порядку регресу

за участю представників сторін:

позивача - не з`явився

відповідача - не з"вився

третя особа- не з"явилась

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області від 07.08.2017 по справі №902/625/17 ( суддя Білоус В.) позов Моторно (Транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до Військової частини НОМЕР_1 , за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про відшкодування 19 461,51 грн. в порядку регресу, задоволено частково.

Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь Моторно (Транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) 18 571 грн. 51 коп. коштів, виплачених на страхове відшкодування, судові витрати на судовий збір в сумі 1 520 грн. У вимогах про стягнення 890 грн. витрат на послуги аварійного комісара відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, місцевий господарський суд керувався положеннями ст. 4, п.38.2.1, п.39.1, п.40.3, п.41.1, Закону України " Про обов"язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст.1172,1187,1191 Цивільного кодексу України, ст. 49 ГПК України та прийшов до висновку про законність і обґрунтованість належними доказами вимоги позивача про відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 18 571 грн.51 коп. В свою чергу, у зв"язку з тим, що позивач на день розгляду справи не надав доказів понесення витрат в сумі 890 грн., у зв"язку із залученням аварійного комісара, місцевий суд в цій частині відмовив в задоволенні позову. Крім того, суд першої інстанції відмовив в частині відшкодування витрат на правову допомогу, з огляду на відсутність доказів понесення таких витрат.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач - Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Вінницької області від 07.08.2017 по справі №902/625/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Апелянт в скарзі серед іншого вказує, що висновок експерта від 24.12.2014 року виготовлений з порушенням норм "Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів", затвердженої наказом МОУ і ФДМУ №142/5/2092 від 24.11.2003 року та Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінка майна і майнових прав", оскільки експертом допущено ряд помилок, а саме: в розділі Ремонтні роботи зазначено: "АКБ зняти/встановити", однак в Протоколі огляду КТЗ від 19.12.2014року не зазначено пошкодження даної деталі; в другому розділі Ремонтні роботи зазначено: "Стояк амортизатора зняти/встановити", пошкодження даної деталі також не зафіксовано в Протоколі огляду КТЗ; у третьому розділі Ремонтні роботи зазначено: "Передня панель ремонтувати", але і цього пошкодження не зафіксовано в Протоколі огляду КТЗ; в розділі фарбування зазначено "панель в зб", однак дане пошкодження не зафіксовано в Протоколі огляду КТЗ;

Також,експертом не додано фото у достатній кількості, оскільки не відображенні усі пошкодження, які викладенні в Протоколі огляду КТЗ від 19.12.2014 р., чим порушено п. 5.5 г. вищевказаної Методики.

На думку апелянта, експертом не було проінформовано про огляд автомобіля "Мазда" д.н.з. НОМЕР_2 власника автомобіля "Камаз" д. н. з. НОМЕР_3 , саме військову частину НОМЕР_1 , що є грубим порушенням чинного законодавства України та призвело до передчасних і необґрунтованих належним чином висновків щодо прав і обов`язків сторін у даному спорі.

Вважає рішення господарського суду Вінницької області від 07 серпня 2017 року прийнятим з суттєвим порушенням норм законодавства, в частині стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь Моторно (Транспортне) Страхове Бюро України (МТСБУ) 18571грн. 51 коп. коштів, виплачених на страхове відшкодування, судових витрат на судовий збір в сумі 1520 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу, Моторне ( транспортне ) страхове бюро України вказує, що апеляційна скарга безпідставна та надумана.

Позивач у відзиві наголошує, що Моторне ( транспортне ) страхове бюро України забезпечило проведення автотоварознавчого дослідження, що було виконано ФОП Кожушаним В.М., який , крім іншого, являється судовим експертом (Висновок експерта №19.12/01-14КЕ від 24.12.2014р. міститься у матеріалах справи). На огляд був запрошений та був присутнім працівник ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_1 .

Що стосується доводів апелянта: АКБ зняти/встановити, Стояк амортизатора зняти/встановити, Передня панель ремонтувати, Панель в зб, то звертає увагу суду на те, що були пошкоджені електричні деталі авто, та є само собою для кожного автомобіліста зрозумілим, що будь-яке втручання по ремонту авто, а особливо електричних приладів передбачає обезживлення електричного струму. Що стосується стояка амортизатора, то були пошкоджені обидва колеса, на фото є окремий знімок саме деформованої стійки. По передній панелі маємо в акті огляду інформацію про порушення технологічного зазору прорізу та розбито усі суміжні із панеллю запчастини. Що стосується "Панелі п в зб" вказує, то апелянт не помітив, що дана опція стосується фарбування панелі, що була відремонтованою.

Просить апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 відхилити, а рішення господарського суду Вінницької області від 07.08.2017р.у даній справі залишити без змін.

У судове засідання сторони не з"явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином та заздалегідь ( а.с.151,164).

14.11.2017 року від позивача засобами електронного зв"язку на адресу Рівненського апеляційного господарського суду надійшло клопотання, в якому він просить розглядати справу у відсутності його представника. Просить апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, сторони зобов`язані добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов`язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез`явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Пунктом 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" встановлено, що розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з`явилися у засідання. Пункт 3.9.1. вказаної Постанови передбачає, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За змістом правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної в п.3.9.2 постанови № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез`явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. При цьому неявка у судове засідання однієї з сторін, належним чином повідомленої про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені частиною першою статті 77 ГПК України (п.3.12 постанови).

Оскільки у матеріалах справи достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору та апелянтом не надано доказів в підтвердження поважності причин неявки його представника в судове засідання, а позивач просить слухати справу у відсутності представника, враховуючи обмеженість строків розгляду справи та відсутність клопотання про їх продовження , справа розглядається без явки сторін за наявними матеріалами.

Тому, сторони вважаються такими, що належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв`язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. У процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при винесенні оскарженого рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено місцевим судом та підтверджено матеріалами справи, постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.02.2015 у справі № 127/1974/15-п , ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 (триста сорок) гривень на користь держави.

Відповідно до зазначеного протоколу, 03.12.2014 року об 11 год. 45 хв. в м. Вінниці по вул. Свердлова водій ОСОБА_1 , в порушення вимог пункту 10.2 Правил дорожнього руху України, керуючи автомобілем Камаз, д/н НОМЕР_3 , виїжджаючи з двору будинку №189, не дав дорогу автомобілю "Мазда", д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по вул.Свердлова, внаслідок чого відбулось зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

На момент ДТП водій ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з військовою частиною НОМЕР_1 , що підтверджується копією довідки №15 від 19.01.2015, копією Дорожнього листа №3848, виданого ВЧ НОМЕР_1 , копією Технічного талону транспортного засобу.

Вину в скоєному ОСОБА_1 в ході судового розгляду адміністративної справи визнав повністю, Крім того , його вина підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 03.12.2014 року (а.с.1), схемою ДТП (а.с.2), письмовими поясненнями самого правопорушника (а.с.3) та ОСОБА_2 (а.с.4).

Отже, в результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль " Mazda 626" , д.н.з НОМЕР_2 , власником та водієм якого є ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.3 ст.35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Розмір завданих збитків, згідно Висновку Експерта №19.12/01-14КЕ від 24 грудня 2014 року, складеного ФОП Кожушаним В.М. був визначений згідно ст. 29 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, як вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників автомобіля, що становить 22 285 грн. 81 коп., в тому числі ПДВ (а.с.17-29).

Крім того, позивач звертаючись з позовом, вказав, що у зв`язку із залученням аварійного комісара МТСБУ понесло витрати на аварійного комісара, яким було здійснено збір документів, огляд транспортного засобу та проведення експертизи на загальну суму 890 грн.

У свою чергу, як свідчать матеріали справи, внаслідок настання страхового випадку до МТСБУ звернулась потерпіла сторона водій ОСОБА_2 із заявою від 03.01.2015 про виплату страхового відшкодування (а.с.12).

За наслідками зазначеної події, передбаченої п. п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону, 20 березня 2015 року МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування потерпілому ОСОБА_2 в розмірі 18 571 грн. 51 коп., відповідно до Наказу МТСБУ № 1355 від 17.03.2015 року (а.с.31) про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих (22 285,81 грн. (вартість відновлювального ремонту) - 20% (ПДВ) = 18 571,51 грн. - страхове відшкодування), що стверджується копією платіжного доручення № 1355 від 20.03.2015 (а.с.32).

Отже, МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне вказати таке.

Так, у позивача, як у нового кредитора у зобов`язанні, виникло право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди, і заявлені ним відповідні вимоги до відповідача щодо відшкодування витрат, понесених у зв`язку із виплатою відшкодування МТСБУ є обґрунтованими.

Зокрема, загальні норми Цивільного кодексу України, що регулюють правовідносини страхування (Глава 67), не передбачають можливості, підстав та умов виникнення у страховика права зворотної вимоги (регресу), але спеціальний Закон від 01.07.2004 р. № 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який відповідно до ст. 999 ЦК України регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у ст. 38 передбачає право позивача на звернення з регресним позовом до визначеного кола суб`єктів і за наявності передбачених цією статтею умов.

Відповідно до ст.4 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі.

Відповідно до п.39.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно п.41.1. Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Пункт 40.3. Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів визначає, що МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону.

Згідно із підпунктом 38.2.1. статті 38 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Стаття 1172 ЦК України визначає, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Колегія суддів апеляційної інстанції зауважує, що як зазначалось вище у даній постанові, оскільки ОСОБА_1 на момент здійснення ДТП перебував у трудових відносинах із військовою частиною НОМЕР_1 , саме у військової частини НОМЕР_1 виникає обов`язок матеріальної відповідальності за завдану водієм ОСОБА_1 шкоду

Колегія суддів констатує, що ні в суд першої інстанції, ні під час апеляційного перегляду справи доказів оплати позивачу в добровільному порядку 18 571 грн 51 коп.завданої шкоди відповідач не надав.

Відтак, висновки суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача 18 571 грн 51 коп.завданої шкоди є обґрунтованими.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 890 грн. витрат, понесених у зв`язку із залученням аварійного комісара, колегія суддів зауважує таке.

Так, вимоги щодо стягнення оплачених послуг аварійного комісара у сумі 890 грн., які є складовою загальної суми, заявленої до стягнення, є необґрунтованими, оскільки при суброгації до страховика переходить лише частина вимоги страхувальника до заподіювача шкоди, яка дорівнює розміру страхового відшкодування. У порядку суброгації страховик: не має права вимагати відшкодування вартості оплачених послуг аварійних комісарів у зв`язку з тим, що такі витрати страховика не є страховим відшкодуванням. Ці витрати належать до звичайної господарської діяльності страховика і не підлягають стягненню з особи, відповідальної за спричинену шкоду.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Вищого господарського суду від 22.06.2016 р. у справі № 904/10863/15.

Отже, колегія суддів вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення 890 грн. Витрат, понесених у зв`язку із залученням аварійного комісара і правомірною відмову судом першої інстанції у стягненні таких витрат

Щодо доводів апелянта про виготовлення висновку експерта від 24.12.2014р. з порушенням норм «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», колегія суддів відзначає таке.

Так, з матеріалів справи вбачається, що під час проведення означеного автотоварознавчого дослідження, експерт Кожушанов В.М. мав відповідну кваліфікацію, а саме вищу освіту, за експертною спеціальністю "12.2 Визначення вартості колісних транспортних засобі, розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу", стаж роботи з 2003 року ( а.с.17), тобто відповідав критеріям, які встановлені чинним законодавством щодо експертів.

Крім того, доводи, викладені в апеляційній скарзі щодо зазначення у висновку пошкоджень, які не зафіксовані у протоколі огляду колісного транспортного засобу від 19.12.2014, колегія суддів зазначає, що вони спростовуються розділом "Назва деталі та опис пошкоджень" даного протоколу, який складено і підписано за участю третьої особи ОСОБА_1 і в якому зазначено:"Необхідно провести перевірку передньої лівої та правої підвіски. Можливо виявлення додаткових прихованих дефектів."

Щодо доводів апелянта про не проінформування експерта про огляд автомобіля для визначення розміру збитків і порушення у зв`язку з цим Методики, колегія суддів зауважує, що у п.5.2 Методики зазначено лише про можливість виклику заінтересованих осіб для технічного огляду у разі потреби.

Колегія суддів також зазначає, що з матеріалів справи вбачається,що експертом був запрошений працівник ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_3 , заподіювач шкоди. Зокрема, в протоколі огляду колісного транспортного засобу від 19.12.2014 року міститься підпис учасника огляду - ОСОБА_1 , без жодних зауважень щодо змісту.

Крім того, висновок судового експерта виступає лише як один з доказів у справі, який не має для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом у сукупності з іншими доказами з метою встановлення наявності чи відсутності обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для правильного вирішення спору.

Оцінка доказів за внутрішнім переконанням полягає у тому, що їх достовірність та доказову силу встановлює безпосередньо суд, який розглядає справу. Господарський суд оцінює кожний доказ окремо та всі докази в їх сукупності, що відображається у судовому рішенні. При оцінці доказів суд зобов`язаний керуватися законодавством, яке регулює спірні відносини.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В свою чергу, судова колегія погоджується з доводами позивача, викладеним у відзиві, зокрема про те, що аргументи скаржника не спростовують вірних висновків суду першої інстанції і є необґрунтованими, документально не підтвердженими, такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а відтак, скаржник, в порушення вимог ст.33 ГПК України, не довів тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку про законність і обґрунтованість належними доказами, вимог позивача про відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 18 571 грн. 51 коп. та щодо правомірності відмови у задоволенні вимоги у стягненні з відповідача 890 грн. витрат, понесених у зв`язку із залученням аварійного комісара.

Крім того, судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо розподілу судових витрат.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідно до пунктів 1, 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" № 6 від 23.03.2012р. із змінами і доповненнями рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає рішення суду по даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 49,99,101,103,105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Вінницької області від 07.08.2017 року у справі № 902/625/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуюча суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Петухов М.Г.