РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2017Справа №914/163/17
За позовом ОСОБА_1

До Товариства з обмеженою відповідальністю "АІС ГРУП УКРАЇНА"

ОСОБА_9

Акціонерного товариства "Атласджет Гавацілік А.С."

Про зобов'язання вчинити дії

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача - не з'явився

від відповідача1 - Шипоша К.І., довіреність б/н від 24.07.2017

від відповідача2 - не з'явився

від відповідача3 - не з'явився

Суть спору:

ОСОБА_1 подав на розгляд Господарського суду Львівської області позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "АІС ГРУП УКРАЇНА" та ОСОБА_9 та Акціонерного товариства "Атласджет Гавацілік А.С." про зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 23.01.2016р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 08.02.2017р., за клопотанням позивача в Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради витребувано реєстраційну справу Товариства з обмеженою відповідальністю "АІС ГРУП УКРАЇНА" ().

Через канцелярію господарського суду Львівської області Управлінням державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради при супровідному листі вих.№2902-вих-129 від 02.02.2017р. подано реєстраційну справу ТзОВ "АІС ГРУП УКРАЇНА" (вх.№4535/17 від 03.02.2017р.).

Окрім цього, на адресу господарського суду Львівської області від представника відповідача-1 надійшла заява (вх.№4696/17 від 06.02.2017р.) про передачу справи за підсудністю до господарського суду м. Києва, оскільки як зазначає відповідач-1 його місцезнаходженням є м. Київ.

Представники позивача усно зазначили, що після подання позовної заяви до суду, їм стало відомо про те, що відповідач-1 - ТзОВ "АІС ГРУП УКРАЇНА" змінив місце реєстрації і тепер він знаходиться у м. Києві, відтак не заперечували проти передання справи за підсудністю до господарського суду м. Києва.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 08.02.2017 справу №914/163/17 передано за підсудність до Господарського суду міста Києва.

21.02.2017 відділом діловодства Господарського суду міста Києва отримано матеріали справи №914/163/17.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Мельник В.І.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.02.2017 суддя Мельник В.І. прийняв справу до свого провадження та призначив розгляд справи на 20.03.2017.

16.03.2017 відділом діловодства суду від представника відповідача 1 отримано клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням суду у справі №914/1899/16.

В судове засідання позивача, відповідач 2 та відповідача 3 не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, вмотивованих заяв та клопотань до суду не направили.

Заслухавши представника відповідача 1, суд дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у справі № 914/163/17 до набрання законної сили рішенням суду у справі №914/1899/16.

Ухвалою суду від 20.03.2017 зупинено провадження у справі №914/163/17 до набрання законної сили рішенням суду у справі №914/1899/16.

17.08.2017 відділом діловодства суду від представника відповідача 1 отримано клопотання про поновлення провадження у справі №914/163/17, оскільки 04.07.2017 позовну заяву у справі №914/1899/16 було залишено без розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд поновлює провадження у справі після усунення обставин, що зумовили його зупинення.

Ухвалою суду від 04.09.2017 провадження у справі поновлено та призначено до розгляду на 09.10.2017.

В судове засідання 09.10.2017 представник відповідача1 з'явився, надав додаткові письмові пояснення по справі.

Представники позивача та відповідачів 2,3 у судове засідання не з'явилися.

Ухвалою суду від 09.10.2017 відкладено розгляд справи на 03.11.2017.

В судове засідання 03.11.2017 представник позивача повторно не з'явився, вмотивованих заяв чи клопотань до суду не направив.

В судове засідання 03.11.2017 представник відповідача 1 з'явився, надав суду пояснення по справі та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судове засідання 03.11.2017 представники відповідачів 2,3 не з'явилися, причини неявки суду не повідомили.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 03.11.2017 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника відповідача 1, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.

Позивач відповідно до позовної заяви зазначає, що відповідно до статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "АІС Груп Україна", станом на 30.09.2015 року громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 та громадянин Турецької Республіки ОСОБА_9 були учасниками Товариства з обмеженою відповідальністю "АІС Груп Україна", яким належало по 50% частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "АІС Груп Україна".

01.10.2015р. між громадянином Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 (продавець) та громадянином Турецької Республіки ОСОБА_9 (покупець) укладено договір купівлі-продажу корпоративних прав №1, відповідно до умов якого продавець передає у власність покупцеві, а покупець приймає частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "АІС Груп Україна" у розмірі 50 (п'ятдесяти) відсотків і зобов'язується сплатити за неї грошову суму на умовах і в порядку визначеному цим договором.

Відповідно до розділу 1 договору частка ОСОБА_1 у статутному капіталі товариства становить 50 відсотків. На момент укладення договору така частка повністю внесена і згідно з балансом товариства складає 2 050 000,00 грн.

Згідно із розділом 2 договору ціна частки у статному капіталі товариства у розмірі 50%, що продається за цим договором, встановлена у розмірі 4 100 000,00 грн. Покупець зобов'язаний сплатити продавцю ціну частки протягом 10-ти банківських днів з моменту підписання цього договору.

Розділом 3 договору передбачено, що право власності на частку у статутному капіталі товариства у розмірі 50% переходить до покупця з моменту укладення цього договору. До покупця при отриманні права власності на частку одночасно переходять усі права та обов'язки власника, належні йому на момент відступлення частки, як учаснику товариства згідно з установчими документами товариства та законодавства України, тобто корпоративного права учасника товариства у розмірі 50 відсотків.

У розділі 6 договору зазначено, що продавець та покупець стверджують, що не визнані в установленому порядку недієздатними (повністю або частково), не страждають в момент укладення цього договору на захворювання, що перешкоджають усвідомленню його суті; договір спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, не має характеру фіктивного та удаваного правочину; взаємні претензії щодо ціни та порядку проведення розрахунку відсутні; сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору.

На підставі вказаного договору між сторонами був підписаний акт прийому- передачі від 01.10.2015р., відповідно до якого продавець передав, а покупець прийняв корпоративні права - частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «АІС Груп Україна» у розмірі 50 відсотків.

Відповідно до протоколу №7 загальних зборів учасників ТзОВ «АІС Груп Україна» від 01.10.2015р. вирішено наступне:вивести ОСОБА_1 із складу учасників товариства на підставі його заяви про вихід та відчуження (передачі) належної йому частки у розмірі 50% голосів від загального розміру статутного капіталу товариства, що становить 2 050 000,00 грн., шляхом її продажу громадянину Турецької республіки ОСОБА_9; затвердити новий склад учасників товариства, розподілити статутний капітал товариства між його учасниками та затвердити розмір часток учасників у статутному капіталі товариства наступним чином: громадянин Турецької Республіки ОСОБА_9, частка якого у статутному капіталі становить 100%, що складає 4 100 000,00 грн.; затвердити статут товариства в новій редакції та провести державну реєстрацію змін в органах державної влади.

Відповідно до нової редакції статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «АІС Груп Україна» єдиним учасником товариства є громадянин Турецької Республіки ОСОБА_9, частка якого у статутному капіталі становить 100%, що складає 4 100 000 грн.

Вказані вище обставини встановлені постановою Львівського апеляційного господарського суду у справі №914/1899/16 від 14 листопада 2016 року за позовом ОСОБА_1 до відповідача-1:Товариства з обмеженою відповідальністю "АІС Груп Україна" та до відповідача-2: ОСОБА_9 про визнання недійсним договору купівлі-продажу корпоративних прав, визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТзОВ «АІС Груп Україна» від 01.10.2015р., оформленого протоколом №7 від 01.10.2015р. та визнання недійсною нової редакції статуту ТзОВ «АІС Груп Україна», затвердженої рішенням загальних зборів учасників ТзОВ «АІС Груп Україна», оформленого протоколом №7 від 01.10.2015р. відмовлено повністю.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду у справі №914/1899/16 від 14 листопада 2016 року повністю задоволено позов ОСОБА_1 до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "АІС Груп Україна" та до відповідача-2: ОСОБА_9 та: визнано недійсним з моменту вчинення Договір купівлі-продажу корпоративних прав від « 01» жовтня 2015 року, укладений між громадянином Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 та громадянином Турецької Республіки ОСОБА_9 щодо продажу частки участі в Товаристві з обмеженою відповідальністю «АІС ГРУП УКРАЇНА»; визнано недійсними рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «АІС ГРУП УКРАЇНА» від 01 жовтня 2015 року, оформлені у вигляді протоколу №7 від 01.10.2015 року щодо зміни його учасників; визнано недійсною нову редакцію Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «АІС ГРУП УКРАЇНА», затвердженого Загальними Зборами Учасників ТОВ «АІС ГРУП УКРАЇНА», Протокол №7 від 01.10.2015 року з новими учасниками товариства.

Постанова Львівського апеляційного господарського суду у справі №914/1899/16 від 14 листопада 2016 року вступила в силу з моменту її проголошення, тобто з 14.11.2016р.

Позивач зазначив, що у зв'язку з вказаним вище, ОСОБА_1 є учасником (власником) з часткою 50% Товариства з обмеженою відповідальністю "АІС Груп Україна".Разом з цим, в ході виконання судового рішення з метою внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, позивач довідався, що відповідно до рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «АІС ГРУП УКРАЇНА» від 02 червня 2016 року, оформленого у вигляді протоколу №10 від 02.06.2016 року щодо зміни його учасників, єдиним учасником Товариства є Акціонерне товариство «Атласджет Гавацілік A.C.», право на частку в статутному фонді якого останнім набуто на підставі договору купівлі-продажу корпоративних прав №02/06.16 від 02.06.2016 року, укладеного з ОСОБА_9.

Оскільки ОСОБА_1 згідно з постановою Львівського апеляційного господарського суду у справі №914/1899/16 від 14 листопада 2016 року є власником частки у розмірі 50% у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «АІС ГРУП УКРАЇНА», то, позивач вважає, що всі рішення зборів учасників товариства без участі ОСОБА_1 є недійсними.

Відповідач 1 заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав їх необґрунтованості, оскільки, підставою для пред'явлення позову було те, що згідно з постановою Львівського апеляційного господарського суду у справі №914/1899/16 від 14.11.2016р. ОСОБА_1 є власником частки у розмірі 50% у ТОВ "АІС Груп Україна", а тому всі рішення зборів учасників товариства без участі ОСОБА_1 є недійсними. Постановою Вищого господарського України від 27.02.2017р. по справі №914/1899/16 скасовано постанову Львівського апеляційного господарського суду у справі №914/1899/16 від 14.11.2016р., а справу №914/1899/16 направлено на новий розгляд до Господарського суду Львівської області. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 10.05.2017 року справу №914/1899/16 передано за виключною підсудністю до господарського суду міста Києва. Ухвалою Господарського суду м. Києва від 04.07.2017 року у справі №914/1899/16 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без розгляду

Згідно ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача 1, суд зазначає наступне

Відповідно до положень ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із положеннями статті 98 Цивільного кодексу України рішення загальних зборів може бути оскаржене учасником товариства до суду.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про господарські товариства", ст. 116 Цивільного кодексу України учасники товариства мають право, зокрема брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених цим Законом.

Згідно із ч. 1 ст. 60 Закону України "Про господарські товариства" загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 50 відсотками голосів.

Як передбачено ч. 5 ст. 61 Закону України «Про господарські товариства», про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів. Будь-хто з учасників товариства вправі вимагати розгляду питання на загальних зборах учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніш як за 25 днів до початку зборів. Не пізніш як за 7 днів до скликання загальних зборів учасникам товариства повинна бути надана можливість ознайомитися з документами, внесеними до порядку денного зборів. З питань, не включених до порядку денного, рішення можуть прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на зборах.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2008 № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів", підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути:

порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства;

позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах;

порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв'язку з прямою вказівкою закону є:

прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення;

прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства;

прийняття загальними зборами рішення про зміну статутного капіталу товариства, якщо не дотримано процедури надання акціонерам (учасникам) відповідної інформації.

При вирішенні питання про недійсність рішень загальних зборів у зв'язку з порушеннями, допущеними під час скликання та проведення загальних зборів, господарський суд повинен оцінити, наскільки ці порушення могли вплинути на прийняття загальними зборами відповідного рішення.

Як зазначено у п.п. 19, 21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2008 № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів", рішення загальних зборів господарського товариства можуть бути визнаними недійсними в судовому порядку у випадку недотримання процедури їх скликання, встановленої статтями 43, 61 Закону про господарські товариства. Права учасника (акціонера) товариства можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо.

Як вбачається із матеріалів справи позивач зазначає, що він є учасником (власником) з часткою 50 % Товариства з обмеженою відповідальністю «АІС Груп Україна», оскільки Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 14.11.2016 було визнано недійсним з моменту вчинення Договір купівлі-продажу корпоративних прав від 01.10.2015 та рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «АІС ГРУП Україна» від 01.10.2015, оформлені у вигляді протоколу №7 від 01.10.2015.

Постановою Вищого господарського суду від 27.02.2017 постанови Львівського апеляційного господарського суду від 14.11.2016р. та рішення господарського суду Львівської області від 13.09.2016р. у справі №914/1899/16 за позовом ОСОБА_1 до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "АІС Груп Україна" та до відповідача-2: ОСОБА_9 про визнання недійсним договору купівлі-продажу корпоративних прав від 01.10.2015р., визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТзОВ "АІС Груп Україна" від 01.10.2015р., оформленого протоколом №7 від 01.10.2015р. та визнання недійсною нової редакції статуту ТзОВ "АІС Груп Україна", затвердженої рішенням загальних зборів учасників ТзОВ "АІС Груп Україна", оформленого протоколом №7 від 01.10.2015р. і направленням її на новий розгляд до господарського суду Львівської області.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 10.05.2017р. направлено справу 914/1899/16 за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2017 у справі №910/1899/16 позов залишено без розгляду.

Враховуючи вище зазначене, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що він є учасником (власником) з часткою 50 % Товариства з обмеженою відповідальністю «АІС Груп Україна».

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з позивача..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги (ч. 1 ст. 93 ГПК України), якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 14.11.2017

Суддя Мельник В.І.