РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2017Справа №910/14804/17
За позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"

до Приватного акціонерного товариства "Бліц-Інформ"

про стягнення 4 759 316,02 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Головіна О.В. (довіреність)

від відповідача: Гелетій І.Г. (довіреність)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Бліц-Інформ" (відповідач) 4 759 316,02грн. заборгованості за кредитним договором № 27108К7 від 27.03.2008 з яких: 1 765 531,64 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 1829342,76 грн. - заборгованість за платою за управління кредитом; 78 380,72 грн. - 3 % річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом; 92 684,11 грн. - 3 % річних від простроченої суми боргу за платою за управління кредитом; 389 656,53 грн. - інфляційне збільшення суми боргу за процентами за користування кредитом; 603720,26 грн. - інфляційне збільшення суми боргу за платою за управління кредитом.

Ухвалою Господарського суду міст Києва від 05.09.2017 порушено провадження у справі № 910/14804/17 та призначено її до розгляду на 26.09.2017.

19.09.2017 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи по справі.

В судове засідання 26.09.2017 з'явились представники позивача і відповідача.

Представник відповідача усно заявив клопотання про відкладення розгляду справи, просив суд його задовольнити.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.09.2017 розгляд справи №910/14804/17 відкладено на 19.10.2017.

11.10.2017 через відділ діловодства суду від позивача надійшли письмові пояснення щодо заявлених до стягнення сум.

В судове засідання 19.10.2017 з'явились представники позивача та відповідача.

Представник позивача надав суду пояснення по суті позовних вимог, підтримав вимоги з підстав викладених в позові, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача надав пояснення стосовно своїх заперечень на позов та подав клопотання про продовження строку вирішення спору, просив суд його задовольнити. Представник позивача не заперечив проти продовження строку вирішення спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.10.2017 продовжено строк вирішення спору у справі № 910/14804/17 на 15 днів, розгляд справи відкладено на 14.11.2017.

14.11.2017 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У поданому відзиві відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні докази, за допомогою яких можна документально підтвердити отримання відповідачем кредитних коштів за кредитним договором. Зазначене, на думку відповідача, має наслідком неможливість підтвердження розміру заборгованості .

Представник позивача 14.11.2017 підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених в позові, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача підтримав викладені у відзиві обставини, просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, в судовому засіданні 14.11.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

27.03.2008 між Відкритим акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України", назву якого було змінено на Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" (далі - банк) та Закритим акціонерним товариством "Холдингова компанія "Бліц-Інформ", назву якого було змінено на Приватне акціонерне товариство "Бліц-Інформ" (далі - позичальник, боржник) укладено договір про кредитування шляхом відкриття безвідкличного документарного підтвердженого непокритого акредитиву № 27108К7 (далі - договір), згідно умов п. 3.1 якого банк надає позичальнику в межах наданого забезпечення кредит з лімітом заборгованості 990000,00 євро, строком погашення 26.03.2009 на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

Згідно з п. 3.2 договору, кредит використовується для здійснення платежів Інобанком за Акредитивом, відкритим банком на підставі заяви позичальника на Акредитив, підтвердженим Інобанком.

Положеннями пунктів 4.3.1., 5.1. договору встановлено, що позичальник зобов'язаний сплатити банку проценти за користування кредитом та плату за управління кредитом.

У відповідності до матеріалів справи банк в повному обсязі виконав свої зобов'язання за кредитним договором, а саме: на підставі заяви позичальника про відкриття документарного акредитива від 28.03.2008 відкрив безвідкличний документарний акредитив та надав позичальнику кошти в межах ліміту кредитування на загальну суму 990000,00 Євро.

В подальшому за період з червня 2008 року по березень 2014 року між сторонами були укладені договори про внесення змін до договору, належним чином засвідчені копії яких долучені до матеріалів справи.

Договором про внесення змін № 27108К7-4 від 09.04.2009 були внесені зміни до кредитного договору та викладений п. 3.1. в новій редакції, відповідно до якого ліміт кредитної лінії становить 1980000,00 Євро, а договором про внесення змін № 27108К7-5 від 10.04.2009 - ліміт кредитної лінії - 10642500,00 грн.

Видача кредиту в розмірі 10642500,00 грн. підтверджується випискою з позичкового рахунку №0520, а також меморіальним ордером № 4194 від 09.04.2009.

Договром про внесення змін № 27108К7-21 від 31.02.2012 були внесені зміни в частині кінцевого строку погашення кредиту - 25.01.2013.

Відповідно до п. 4.3.1 договору (в редакції договору про внесення змін від 01.06.2012), позичальник зобов'язаний щомісячно сплачувати банку проценти за користування кредитом у валюті кредиту. Проценти нараховуються до дати повного погашення заборгованості за кредитом у валюті кредиту на суму фактичної заборгованості за кредитом, із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів на основі банківського року і підлягають сплаті з першого по останній день кожного місяця відповідно до індивідуального графіку погашення процентів.

Договром (з врахуванням внесених до нього змін відповідно до Додаткової угоди № 27108К7-28 від 31.03.14.) встановлений наступний розмір процентів за користування кредитом: проценти за на період з 01.11.13. по 31.12.14. процентна ставка за Кредитом встановлюється на рівні 0,1 % річних. З 01.01.15. до кінця строку дії договору процентна ставка за кредитом встановлюється на рівні 10% річних.

Додатковою угодою № 27108К7-25 від 01.11.2013 до кредитного договору сторони виклали термін "Індивідуальний графік погашення процентів та комісій" статті 1 Кредитного договору в новій редакції, якою передбачили, що сплата Позичальником нарахованих та несплачених процентів за період з лютого 2009 року по жовтень 2013 року в сукупності за всіма наступними кредитними договорами: № 27105К27 від 16.12.05., № 27106К4 від 01.02.06., № 27106К21 від 26.07.06., № 27107К8 від 15.06.07., № 27107К9 від 19.06.07., № 27107К11 від 03.07.07., № 27108К7 від 27.03.08., № 27108К8 від 27.03.08., № 27108К11 від 22.04.08., № 27109К1 від 08.01.09., № 27109К8 від 07.07.09., № 27112V1 від 05.01.12., здійснюється щомісячно в сумі не менше екв. 1500,00 тис. грн. після повного погашення заборгованості за Кредитним договором № 27112V1 від 05.01.12. Проценти та комісії, які будуть нараховані, починаючи з листопада 2013 року, підлягають сплаті щомісячно в повному обсязі у встановленому порядку.

Відповідно до п. 5.1 договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку плату за управління кредитом, починаючи з дати відкриття акредитиву і до дати погашення заборгованості за кредитом і підлягає сплаті з 1 по останній день кожного місяця. Протягом цього періоду нараховується плата за управління кредитом за попередній місяць. Плата за управління кредитом за останній період нарахування плати за управління кредитом підлягає сплаті не пізніше наступного банківського дня після погашення основного боргу за кредитом.

Додатком № 1 до договору встановлений наступний розмір плати за управління кредитом: 0,04% від ліміту кредитної лінії щомісяця.

У випадку недотримання позичальником зобов'язання, передбаченого п. 7.8 договору, плата за управління кредитом підвищується до рівня 0,7% від суми кредитної заборгованості щомісячно, починаючи з першого числа місяця, в якому не виконано таке зобов'язання та до кінця місяця, в якому зазначене зобов'язання буде виконане.

Додатковою угодою № 27108К7 від 31.03.2014 п. 7.8 договору викладено в наступній редакції, за якою Позичальник зобов'язався сплачувати банку щомісячно, не пізніше останнього числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за тим, в якому укладена Додаткова угода № 27108К7 від 01.11.2013 до договору, а саме: у грудні 2013 - не менше екв. 1 500 000,00 грн., у період з квітня по серпень 2014 - не менше екв. 1 800 000,00 грн. щомісяця; у період з вересня по жовтень 2014 - не менше екв. 2 100 000,00 грн. щомісяця; у період з листопада по грудень 2014 - не менше екв. 2 400 000,00 грн. щомісяця; починаючи з січня 2015 - не менше екв. 1 500 000,00 грн. щомісяця у наступній послідовності: в рахунок погашення зобов'язань за Кредитним договором від 05.01.2012 № 27112V1; в рахунок погашення прострочених процентів за всіма кредитними договорами, укладеними між банком та позичальником, перелік яких наведений в статті 1 Кредитного договору в терміні "Індивідуальний графік погашення процентів та комісій" (після повного погашення заборгованості за Кредитним договором № 27112V1 від 05.01.2012).

Відповідно до п. 11.1 договору, останній залишається чинним до дати повної сплати позичальником банку заборгованості за кредитом та інших платежів відповідно до умов цього Договору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, банк посилається на те, що позичальником було порушено умови п. 7.8 кредитного договору. У зв'язку із невиконанням ним положень п. 7.8 кредитного договору настала умова, за якої банк мав право збільшити ставку плати за управління кредитом у встановленому Додатком № 1 розмірі, порядку та на відповідний строк, а саме: розмір плати за управління кредитом, нарахованої починаючи з 01.08.2014, був збільшений та становив 0,7% від суми кредитної заборгованості за кредитним договором.

Посилаючись на те, що кредитним договором не передбачається одностороння відмова або одностороння зміна позичальником своїх зобов'язань, вони мають бути виконані у строк, проте в порушення п.п. 4.3.1, 5.1 кредитного договору позичальник не виконав своїх зобов'язань щодо своєчасної сплати процентів за користування кредитом та плати за управління кредитом, нарахованих за період з 01.08.2014 по 18.8.2016, у зв'язку із чим банк звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача 4 759 316,02грн. заборгованості за кредитним договором № 27108К7 від 27.03.2008 з яких: 1 765 531,64 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 1829342,76 грн. - заборгованість за платою за управління кредитом; 78 380,72 грн. - 3 % річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом; 92 684,11 грн. - 3 % річних від простроченої суми боргу за платою за управління кредитом; 389 656,53 грн. - інфляційне збільшення суми боргу за процентами за користування кредитом; 603720,26 грн. - інфляційне збільшення суми боргу за платою за управління кредитом.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу положень ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 у справі № 910/16955/14, було частково задоволено позов Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Бліц-Інформ" на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" заборгованість за кредитом 27108К7 від 27.03.2008 - 10 642 500 (десять мільйонів шістсот сорок дві тисячі п'ятсот) грн. 00 коп, заборгованість за процентами за користування кредитом - 4 698 363 (чотири мільйони шістсот дев'яносто вісім тисяч триста шістдесят три гривні) грн 92 коп, заборгованість за платою за управління кредитом - 42 570 (сорок дві тисячі п'ятсот сімдесят) грн 00 коп, пеня за порушення строків погашення кредиту - 781 713 (сімсот вісімдесят одна тисяча сімсот тринадцять) грн 49 коп, пеня за порушення строків сплати процентів за користування кредитом - 294 465 (двісті дев'яносто п'ять тисяч вісімсот вісімдесят гривень) грн 38 коп, пеня за порушення строків сплати плати за управління кредитом - 1 033 (одна тисяча тридцять три гривні) грн 34 коп, три проценти річних від простроченої суми боргу за кредитом - 453 982 (чотириста п'ятдесят три тисячі дев'ятсот вісімдесят дві) грн 81 коп, три проценти річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом - 93 452 (дев'яносто три тисячі чотириста п'ятдесят дві) грн 39 коп, три проценти річних від простроченої суми боргу за платою за управління кредитом - 738 (сімсот тридцять вісім) грн 27 коп, інфляційне збільшення суми боргу за кредитом - 1266 457 (один мільйон двісті шістдесят шість тисяч чотириста п'ятдесят сім) грн 60 коп, інфляційне збільшення суми боргу за процентами - 557 041 (п'ятсот п'ятдесят сім тисяч сорок одна) грн 92 коп, інфляційне збільшення суми боргу за платою за управління кредитом - 5 185 (п'ять тисяч сто вісімдесят п'ять) грн 03 коп.

При цьому у вказаній справі № 910/16955/14 позивачем заявлені вимоги про стягнення простроченої суми кредиту, а також заборгованості за процентами та платою за управління кредитом, пені, трьох процентів річних та інфляційного збільшення суми боргу станом на 30.06.2014.

У даній справі позивачем заявлені вимоги про стягнення заборгованості за процентами та платою за управління кредитом, трьох процентів річних та інфляційного збільшення суми боргу за період з 01.08.2014 по 31.05.2017.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Суд зазначає, що наявність рішення у справі №910/16955/14 про стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника не свідчить про фактичне задоволення банком своїх вимог, не припиняє зобов'язальних (договірних) правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від належного виконання зобов'язання, договірних обов'язків та не позбавляє кредитора права на нарахування процентів та інших платежів, передбачених у договорі, та/або сум, визначених статтею 625 ЦК України, до моменту фактичного повернення боргу в межах строку дії кредитного договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18.05.2011 по справі № 6-27640св08, від 04.09.2013 по справі № б-73цс13, від 09.09.2015 по справі № 6-939цс15, від 23.09.2015 по справі № 6-1206цс15, від 25.05.2016 по справі № 6-157цс16, від 27.09.2017 по справі № 6-2096цс16, відповідно до якої системний аналіз зазначених норм ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення поточної заборгованості за кредитним договором, яке не виконано боржником належним чином, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не припиняє зобов'язання в цілому і не позбавляє кредитора права на стягнення інших передбачених договором платежів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

З матеріалів справи вбачається, що позивач належним чином виконав взяті на себе зобов'язання за договором, проте позичальником було порушено умови п. 7.8 кредитного договору, а саме: ним було погашено в грудні 2013 року заборгованість за кредитом за кредитним договором № 27112V1 від 05.01.2012 в розмірі 1 500 000,00 грн. (платіжне доручення № 9944510 від 18.12.2013 на суму 500 000,00 грн.; платіжне доручення № 9944552 від 24.12.2013 на суму 1 000 000,00 грн.), а також сплачено проценти за користування кредитом за період з грудня 2013 року по серпень 2014 року в загальному розмірі 11 785,41 грн. (платіжне доручення № 9944511 від 18.12.2013 на суму 1396,75 грн.; платіжне доручення №9944678 від 27.01.2014 на суму 1401,64 грн.; платіжне доручення № 9944862 від 25.02.2014 на суму 1314,14 грн.; платіжне доручення від 31.03.2014 на суму 1186,96 грн.; платіжне доручення №280 від 28.04.2014 на суму 1314,14 грн.; платіжне доручення № 433 від 29.05.2014 на суму 1271,75 грн.; платіжне доручення № 591 від 24.06.2014 на суму 1314,14 грн.; платіжне доручення № 737 від 28.07.2014 на суму 1271,75 грн.; платіжне доручення № 18 від 29.08.2014 на суму 1314,14 грн.) та комісія за управління кредитом за період з грудня 2013 року по серпень 2014 року в загальному розмірі 27 476,73 грн. (платіжне доручення №9944512 від 18.12.2013 на суму 3052,97 грн.; платіжне доручення № 9944687 від 27.01.2014 на суму 3052,97 грн.; платіжне доручення № 9944863 від 25.02.2014 на суму 3052,97 грн.; платіжне доручення № 155 від 01.04.2014 на суму 3052,97 грн.; платіжне доручення № 281 від 28.04.2014 на суму 3052,97 грн.; платіжне доручення № 434 від 29.05.2014 на суму 3052,97 грн.; платіжне доручення № 592 від 24.06.2014 на суму 3052,97 грн., платіжне доручення №738 від 28.07.2014 на суму 3052,97 грн.; платіжне доручення № 19 від 29.08.2014 на суму 3052,97 грн.).

Тобто починаючи з квітня 2014 року, позичальником не перераховано погоджених сторонами сум коштів у рахунок погашення зобов'язань за кредитним договором №27112V1 від 05.01.2012.

Враховуючи факт невиконання позичальником положень п. 7.8 кредитного договору, настала умова, за якої банк мав право збільшити ставку плати за управління кредитом у встановленому п. 7.8 кредитного договору розмірі, порядку та на відповідний строк, а саме: розмір плати за управління кредитом, нарахованої, починаючи з 01.08.2014, був збільшений та становив 0,7 % від суми кредитної заборгованості за кредитним договором.

В підтвердження зазначених вище обставин, позивачем долучені до матеріалів справи: платіжні доручення; виписку з рахунку простроченої заборгованості за кредитом № 0520 від 07.09.2017; виписку з рахунку нарахованих процентів № 0520 від 07.09.2017; виписку з рахунку простроченої заборгованості за процентами № 0520 від 07.09.2017; виписку з рахунку нарахованої комісії за управління кредитом № 0520 від 07.09.2017; виписку з рахунку простроченої заборгованості по сплаті комісії за управління кредитом №0520 від 07.09.2017.

Остаточне погашення заборгованості за кредитом відбулось 19.08.2016.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки, відповідач у встановлений строк свого обов'язку по сплаті кредиту та процентів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням зобов'язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Здійснивши перевірку розрахунку за процентами за користування кредитом (за період з 01.08.2014 по 18.08.2016), заборгованості за платою за управління кредитом (за період з 01.08.2014 по 18.08.2016), 3% річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом (за період з 01.10.2014 по 31.05.2017) та 3% річних від простроченої суми боргу за платою за управління кредитом (за період з 01.10.2014 по 31.05.2017), а також інфляційного збільшення суми боргу за процентами за користування кредитом (за період з жовтня 2014 по травень 2017) та інфляційного збільшення суми боргу за платою за управління кредитом (за період з жовтня 2014 по травень 2017), суд встановив, що розрахунки є вірними.

Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 765 531,64 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом, 1829342,76 грн. заборгованості за платою за управління кредитом; 78 380,72 грн. 3 % річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом; 92 684,11 грн. 3 % річних від простроченої суми боргу за платою за управління кредитом; 389 656,53 грн. - інфляційних втрат за процентами за користування кредитом; 603720,26 грн. інфляційних втрат за платою за управління кредитом є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо заперечень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, то суд зазначає, що твердження відповідача про відсутність належних доказів отримання кредитних коштів є помилковим, оскільки матеріали справи містять меморіальні ордери та банківські виписки, а постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 у справі № 910/16955/14 встановлено факт належного виконання банком зобов'язань щодо видачі кредитних коштів.

Згідно із ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищевстановлені судом обставини, оскільки відповідачем не спростовано належними доказами обставин, викладених у позові, суд задовольняє вимоги Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" повністю.

Судовий збір за розгляд справи, відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Бліц-Інформ" (02156, м. Київ, вул. Кіото, буд. 25, код 20050164) на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 127, код 00032112) 1 765 531,64 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом, 1829342,76 грн. заборгованості за платою за управління кредитом; 78 380,72 грн. 3 % річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом; 92 684,11 грн. 3 % річних від простроченої суми боргу за платою за управління кредитом; 389 656,53 грн. - інфляційних втрат за процентами за користування кредитом; 603720,26 грн. інфляційних втрат за платою за управління кредитом та 71 389,74 грн. витрат зі сплати судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 20.11.2017.

Суддя С.О. Турчин