ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2017 р.Справа № 916/2915/15
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Головея В.М.

Суддів: Гладишевої Т.Я., Савицького Я.Ф.,

секретар судового засідання Федорончук Д.О.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 (за довіреністю),

від відповідача ОСОБА_2 (за довіреністю),

від третьої особи ОСОБА_3 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 акціонерного товариства «Іллічівський олійножировий комбінат»

на рішення господарського суду Одеської області від 29 вересня 2015 року

у справі №916/2915/15

за позовом ОСОБА_4 акціонерного товариства «Дельта Банк»

до ОСОБА_4 акціонерного товариства «Іллічівський олійножировий комбінат»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_4 акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк»

про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

Представниками сторін в судовому засіданні не було заявлено клопотання про здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, отже фіксація судового процесу не здійснювалась відповідно до ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 21.11.2017 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі Банк, позивач) звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_4 акціонерного товариства «Іллічівський олійножировий комбінат» (далі Товариство відповідач) в якій, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 28.09.2015, просить суд:

1) в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором № НКЛ-2005814/3 від 27.02.2012 в розмірі 565 877 715,93 грн., що складається з: суми строкової заборгованості за кредитом у розмірі 308 634 260,00 грн., суми простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 85 731 740,00 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 8 984 216,60 грн., суми трьох процентів річних від суми простроченого кредиту у розмірі 490 432,52 грн., суми заборгованості за строковими відсотками у розмірі 20 948 632,96 грн., суми заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 20 796 085,19 грн., пені за несвоєчасну сплату відсотків у розмірі 1 883 197,74 грн., штрафу у розмірі 106 478 820,00 грн. та штрафу у розмірі 11 830 980,00 грн., суми трьох процентів річних від суми прострочених процентів у розмірі 99 350,92 грн. звернути стягнення за іпотечним договором №НКЛ-2005814/3/S1 від 27.07.2012 шляхом визнання за Банком права власності на предмет іпотеки, що належить на праві власності Товариству, а саме:

- земельна ділянка, загальною площею 8,5895 гектарів, цільове призначення для розміщення олійножиркомбінату, розташована за адресою: Україна, Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 45, кадастровий номер :03:001:0011;

- обєкти нерухомості, що складаються з наступних обєктів: будівлі лабораторного корпусу, літера «А» (807, 6 кв. м), будівлі прохідної, літера «П» (183,6 кв. м), будівлі станції злива-налива, літера «Р» (891,2 кв. м), будівлі мийки, літера «С» (184,4 кв. м), будівлі очисних споруд, літера «Т» (268,8 кв. м), адміністративної будівлі з адміністративно-складськими приміщеннями, літера «У» (826,5 кв. м), адміністративно-виробничої будівлі з побутовими приміщеннями, літера «Ф» (18 846,6 кв. м), будівлі цеху зі складськими приміщеннями, літера «Х» (14 344,7 кв. м), будівлі котельної з енергокомплексом, літера «Ц» (2 205,8 кв. м), будівлі компресорної зі станцією виробництва азоту, літера «Ч» (485,1 кв. м), допоміжної будівлі, літера «Ш», будівлі насосної з приміщеннями КПП, літера «Щ» (28,4 кв. м), будівлі вагової зі станцією налива автоцистерн, літера «Є», вежі охорони, літера «Я», будівлі технічного блоку, літера « 2А» (308,4 кв. м), будівлі КНС, літера « 2Б», будівлі вантажної насосної, літера « 2В», навісу з естакадами, літера « 2Г», насосної з вагами, літера « 2Д», огорожі №1, воріт №2, воріт №3, резервуару №5, резервуару №6, резервуару №7, резервуару №8, резервуару №9, резервуару №10, резервуару №11, резервуару №12, резервуару №13, резервуару №14, резервуару №15, резервуару № 16, резервуару №17, резервуару №18, галереї №20, залізничного шляху №21, воріт №22, воріт №23, воріт №24, освітлювальних стовпів №26, освітлювальних стовпів №27, огорожі № 28, огорожі №29, огорожі №32, підпірної стінки №33, липневої каналізації №34, оглядових колодязів №35, ШРП №36, огорожі №37, хвіртки №38, огорожі №39, огорожі №40, огорожі №41, огорожі №42, огорожі №43, резервуару №44, резервуару №45, резервуару для води №46, резервуару №47, резервуару №48, резервуару №49, резервуару №50, резервуару №51, резервуару №52, резервуару №53, резервуару №54, каналізаційного трубопроводу №55, водопровідного трубопроводу №56, надземного газопроводу №57, електросилових надземних ліній №58, електросилових надземних ліній №59, залізничного шляху №60, залізничних вагів №61, резервуару РВС 4700 куб. м №62, резервуару РВС 4700 куб. м №63, резервуару РВС 4700 куб. м №64, резервуару РВС 4700 куб. м №65, резервуару РВС 4700 куб. м №66, резервуару РВС 3000 куб. м №67, резервуару РВС 3000 куб. м №68, резервуару РВС 3000 куб. м №69, резервуару РВС 3000 куб. м №70, резервуару РВС 3000 куб. м №71, резервуару РВС 3000 куб. м №72, резервуару РВС 3000 куб. м №73, підпірної стінки №74, воріт №75, технологічного внутрішнього трубопроводу №76, технологічного магістрального трубопроводу №77, дощової каналізації МСС з жироуловлювачем № 78, покриття І, покриття ІІ, покриття ІІІ, майданчика під обладнання №ІV, майданчика під обладнання №V, майданчика під обладнання № VІ, майданчика під обладнання № VІІ, майданчика під обладнання № VІІІ, майданчика під обладнання № ІХ, покриття №Х та розташовані за адресою: Україна, Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 45.

2) визнати право власності за Банком на предмет іпотеки (на земельну ділянку та обєкти нерухомості, що вище перелічені), що належить на праві власності Товариству.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Товариством договірних зобовязань за договором кредитної лінії №НКЛ-2005814/3 від 27 липня 2012 року, загальний розмір яких складає 565 877 715,93 грн. та направлено на звернення стягнення на предмет іпотеки, у визначений п. 7.2 іпотечного договору №НКЛ-2005814/3/S1 від 27.07.2012 спосіб шляхом визнання за Іпотекодежателем права власності на предмет іпотеки.

Рішенням господарського суду Одеської області від 29.09.2015 позов Банку задоволено частково, в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором № НКЛ-2005814/3 від 27.02.2012 в розмірі 554 046 735,93 грн., яка складається з: суми строкової заборгованості за кредитом у розмірі 308 634 260,00 грн., суми простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 85 731 740,00 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 8 984 216,60 грн., суми трьох процентів річних від суми простроченого кредиту у розмірі 490 432,52 грн., суми заборгованості за строковими відсотками у розмірі 20 948 632,96 грн., суми заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 20 796 085,19 грн., пені за несвоєчасну сплату відсотків у розмірі 1 883 197,74 грн., штрафу у розмірі 106 478 820,00 грн., суми трьох процентів річних від суми прострочених процентів у розмірі 99 350,92 грн., звернути стягнення за іпотечним договором №НКЛ-2005814/3/S1 від 27.07.2012 шляхом визнання за Банком права власності на предмет іпотеки, що належить на праві власності Товариству, а саме:

- земельна ділянка, загальною площею 8,5895 гектарів, цільове призначення для розміщення олійножиркомбінату, розташована за адресою: Україна, Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 45, кадастровий номер :03:001:0011;

- обєкти нерухомості, що складаються з наступних обєктів: будівлі лабораторного корпусу, літера «А» (807, 6 кв. м), будівлі прохідної, літера «П» (183,6 кв. м), будівлі станції злива-налива, літера «Р» (891,2 кв. м), будівлі мийки, літера «С» (184,4 кв. м), будівлі очисних споруд, літера «Т» (268,8 кв. м), адміністративної будівлі з адміністративно-складськими приміщеннями, літера «У» (826,5 кв. м), адміністративно-виробничої будівлі з побутовими приміщеннями, літера «Ф» (18 846,6 кв. м), будівлі цеху зі складськими приміщеннями, літера «Х» (14 344,7 кв. м), будівлі котельної з енергокомплексом, літера «Ц» (2 205,8 кв. м), будівлі компресорної зі станцією виробництва азоту, літера «Ч» (485,1 кв. м), допоміжної будівлі, літера «Ш», будівлі насосної з приміщеннями КПП, літера «Щ» (28,4 кв. м), будівлі вагової зі станцією налива автоцистерн, літера «Є», вежі охорони, літера «Я», будівлі технічного блоку, літера « 2А» (308,4 кв. м), будівлі КНС, літера « 2Б», будівлі вантажної насосної, літера « 2В», навісу з естакадами, літера « 2Г», насосної з вагами, літера « 2Д», огорожі №1, воріт №2, воріт №3, резервуару №5, резервуару №6, резервуару №7, резервуару №8, резервуару №9, резервуару №10, резервуару №11, резервуару №12, резервуару №13, резервуару №14, резервуару №15, резервуару № 16, резервуару №17, резервуару №18, галереї №20, залізничного шляху №21, воріт №22, воріт №23, воріт №24, освітлювальних стовпів №26, освітлювальних стовпів №27, огорожі № 28, огорожі №29, огорожі №32, підпірної стінки №33, липневої каналізації №34, оглядових колодязів №35, ШРП №36, огорожі №37, хвіртки №38, огорожі №39, огорожі №40, огорожі №41, огорожі №42, огорожі №43, резервуару №44, резервуару №45, резервуару для води №46, резервуару №47, резервуару №48, резервуару №49, резервуару №50, резервуару №51, резервуару №52, резервуару №53, резервуару №54, каналізаційного трубопроводу №55, водопровідного трубопроводу №56, надземного газопроводу №57, електросилових надземних ліній №58, електросилових надземних ліній №59, залізничного шляху №60, залізничних вагів №61, резервуару РВС 4700 куб. м №62, резервуару РВС 4700 куб. м №63, резервуару РВС 4700 куб. м №64, резервуару РВС 4700 куб. м №65, резервуару РВС 4700 куб. м №66, резервуару РВС 3000 куб. м №67, резервуару РВС 3000 куб. м №68, резервуару РВС 3000 куб. м №69, резервуару РВС 3000 куб. м №70, резервуару РВС 3000 куб. м №71, резервуару РВС 3000 куб. м №72, резервуару РВС 3000 куб. м №73, підпірної стінки №74, воріт №75, технологічного внутрішнього трубопроводу №76, технологічного магістрального трубопроводу №77, дощової каналізації МСС з жироуловлювачем № 78, покриття І, покриття ІІ, покриття ІІІ, майданчика під обладнання №ІV, майданчика під обладнання №V, майданчика під обладнання № VІ, майданчика під обладнання № VІІ, майданчика під обладнання № VІІІ, майданчика під обладнання № ІХ, покриття №Х та розташовані за адресою: Україна, Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 45.

В решті заявлених позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Товариства на користь Державного бюджету 73 080, 00 грн. судового збору.

Рішення мотивовано тим, що факт невиконання Товариством своїх зобов'язань за договором кредитної лінії №НКЛ-2005814/3 від 27 липня 2012 року з повернення кредитних коштів, стягнення не сплачених відсотків та штрафних санкцій є обґрунтованим. Господарський суд перевіривши розрахунки Банку, щодо сум стягнення, визнав розрахунки вірними, окрім загального розрахунку заборгованості штрафу у розмірі 11 830 980,00 грн. розрахованого за недотримання відповідачем п.п. 5.1, 5.2 іпотечного договору та на підставі п. 5.7 іпотечного договору, суд вважає, що такі вимоги Банка не є вимогами, що виникли за основним зобовязанням - договором кредитної лінії №НКЛ-2005814/3 від 27 липня 2012 року, відповідно, такі вимоги з урахуванням положень іпотечного договору №НКЛ-2005814/3/S1 від 27.07.2012 не можуть забезпечуватись за рахунок предмета іпотеки. Крім цього, господарський суд зазначив, що позивачем фактично двічі заявлено вимоги про визнання за Банком права власності на предмет іпотеки. Між тим, на думку суду, ефективний захист законних прав позивача не залежить і не повинен залежати від фактичного дублювання однакових за змістом позовних вимог. Отже, суд позовні вимоги Банку задовольнив частково та по суті зі зверненням стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №НКЛ-2005814/3/S1 від 27.07.2012, шляхом визнання за Банком права власності на такий предмет іпотеки, в рахунок погашення встановленої судом при вирішенні даного спору заборгованості за кредитним договором №НКЛ-2005814/3 від 27.02.2012 в загальному розмірі 554 046 735,93 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило рішення скасувати, прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог Банка відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не розглянуто вимоги зустрічного позову Товариства та письмових пояснень щодо недійсності договору кредитної лінії №НКЛ№-20058144/3 від 27.07.2012, яким обґрунтовано підстави для відмови у задоволенні позову, неправомірно відмовлено в призначенні судової експертизи, невірно встановлено обставину у справі щодо співвідношення вартості предмета іпотеки та розміру заборгованості, що підлягає стягненню. Господарський суд не зазначив в резолютивній частині рішення вартість предмета іпотеки за якою позивачем набувається право власності.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 19.10.2015 апеляційну скаргу прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Шевченко В.В., суддів Головей В.М., Ярош А.І. та призначено до розгляду на 01.12.2015.

18.11.2015 на підставі розпорядження в.о. керівника апарату Одеського апеляційного господарського суду №776, у звязку з припиненням повноважень головуючого судді Шевченка В.В. 12.11.2015, відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл даної справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 18.11.2015 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Головей В.М. , судді - Лисенко В.А., Ярош А.І.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 18.11.2015 вищевказана апеляційна скарга прийнята до провадження у новому складі судової колегії та призначена до розгляду на 01.12.2015.

В судовому засіданні 01.12.2015 представник відповідача надав клопотання про призначення судової економічно-фінансової експертизи. В подальшому судова колегія відмовила в задоволенні останньої, оскільки предметом розгляду даної справи є не стягнення за кредитним договором № НКЛ-2005814/3 від 27.07.2012, а звернення стягнення за іпотечним договором №НКЛ-2005814/3/S1 від 27.07.2012 шляхом визнання за Банком права власності на предмет іпотеки, що належить на праві власності Товариству.

Крім цього, 01.12.2015 до Одеського апеляційного господарського суду від ОСОБА_4 акціонерного товариства «Державний експортно-імпортній банк України» надійшла заява про вступ у справу в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Судова колегія порадившись на місці оголосила перерву в судовому засіданні до 17.12.2015.

Ухвалою апеляційного суду від 17.12.2015 вищевказана заява була задоволена та Публічне акціонерне товариство «Державний-експортно-імпортний банк України», залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача (далі третя особа).

10.12.2015 до Одеського апеляційного господарського суду від Товариства надійшло клопотання про призначення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи.

Дані клопотання судовою колегія було задоволено частково, ухвалою суду від 17.12.2015 по справі були призначені судові експертизи, а саме: оціночно-будівельна та оціночно-земельна. Апеляційне провадження зупинено до отримання експертних висновків

Проте, 08.06.2016 до Одеського апеляційного господарського суду від Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло повідомлення №7811/24 від 16.05.2016 разом зі справою про неможливість проведення експертизи, у звязку з чим, ухвалою суду від 10.06.2015 судова колегія поновила провадження у справі та призначила її до розгляду на 10.08.2016.

10.08.2016 представник відповідача надав клопотання про відкладення та проведення повторної експертизи.

Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, судова колегія задовольнила частково та оголосила в судовому засіданні перерву до 31.08.2016, клопотання про проведення повторної експертизи залишила відкритим.

31.08.2016 судова колегія залишила клопотання відповідача про призначення по даній справі повторної експертизи без задоволення, як необґрунтоване.

В судовому засіданні 31.08.2016 представник відповідача надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити останню. Крім цього, відповідач просив суд відкласти розгляд справи на іншу дату для надання можливості підготувати письмові обґрунтування до апеляційної скарги.

Представники Банку та третьої особи в судовому засіданні 31.08.2016 надали пояснення, в яких заперечували прости апеляційної скарги та просили суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Зясувавши думку представників позивача та третьої особи, щодо заявленого клопотання про відкладення, судова колегія оголосила в судовому засіданні перерву до 06.09.2016.

У звязку з перебуванням судді Ярош А.І. у відпустці, на підставі розпорядження № 685 від 06.09.2016 призначено повторний автоматизований розподіл даної справи.

Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 06.09.2016, визначено наступний склад судової колегії: головуючий суддя Головей В.М. , судді - Гладишева Т.Я., Лисенко В.А..

06.09.2016 в судовому засіданні оголошено перерву до 12.10.2016.

04.10.2016 до Одеського апеляційного господарського суду від ТОВ «Коммодити Транслекс» надійшла апеляційна скарга, яка ухвалою суду апеляційної інстанції від 06.10.2016 була повернута ТОВ «Коммодити Транслекс» - без розгляду, на підставі п.п. 2, 3 ч. 97 ГПК України.

У звязку з надходженням до суду апеляційної інстанції касаційної скарги на вищевказану ухвалу, ухвалою від 11.10.2016 апеляційне провадження було зупинено до розгляду Вищим господарським судом України касаційної скарги.

18.11.2016 у звязку з перебуванням судді Лисенко В.А. у відрядженні, на підставі розпорядження № 896 призначено повторний автоматизований розподіл даної справи.

Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 18.11.2016, визначено наступний склад судової колегії: головуючий суддя Головей В.М. , судді - Гладишева Т.Я., Савицький Я.Ф.

18.11.2016 провадження у справі поновлено та розгляд справи призначений на 07.12.2016.

Крім цього, ухвалою від 18.11.2016 повернуто апеляційну скаргу ТОВ «СПАРТЕХНОТРЕЙД» (яка надійшла до суду апеляційної інстанції 11.11.2016) без розгляду, на підставі п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

У звязку з надходженням до суду апеляційної інстанції касаційної скарги ТОВ «Коммодити Транслекс» на ухвалу від 06.10.2016, ухвалою від 18.11.2016 апеляційне провадження було зупинено до розгляду Вищим господарським судом України касаційної скарги.

06.02.2017 провадження у справі поновлено та розгляд справи призначений на 01.03.2017.

У звязку з надходженням до суду апеляційної інстанції касаційної скарги ТОВ «СПАРТЕХНОТРЕЙД» на ухвалу від 18.11.2016, ухвалою від 06.02.2017 апеляційне провадження було зупинено до розгляду Вищим господарським судом України касаційної скарги.

23.03.2017 провадження у справі поновлено та розгляд справи призначений на 12.04.2017.

У звязку з надходженням до суду апеляційної інстанції, вдруге, касаційної скарги ТОВ «СПАРТЕХНОТРЕЙД» на ухвалу від 18.11.2016, ухвалою від 03.04.2017 апеляційне провадження було зупинено до розгляду Вищим господарським судом України касаційної скарги.

23.06.2017 провадження у справі поновлено та розгляд справи призначений на 12.07.2017.

У звязку з надходженням до суду апеляційної інстанції, втретє, касаційної скарги ТОВ «СПАРТЕХНОТРЕЙД» на ухвалу від 18.11.2016, ухвалою від 12.07.2017 апеляційне провадження було зупинено до розгляду Вищим господарським судом України касаційної скарги.

18.10.2017 провадження у справі поновлено та розгляд справи призначений на 15.11.2017.

В судовому засіданні 15.11.2017 представник відповідача надав пояснення в яких просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення господарського суду скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Крім цього, представник відповідача просив залучити до матеріалів справи письмові пояснення з додатками, копіями постанов ВСУ та ВГСУ.

Судова колегія залучила до матеріалів справи письмові пояснення відповідача, однак повернула відповідачу додані постанови ВСУ та ВГСУ, які вже наявні в матеріалах справи.

Представники позивача та третьої особи в судовому засіданні 15.11.2017 надали пояснення в яких просили суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

В судовому засіданні 15.11.2017 колегія суддів оголосила перерву до 21.11.2017.

21.11.2017 в судове засідання зявились представники сторін, які були присутні 15.11.2017.

Представник позивача в судовому засіданні 21.11.2017 надала письмові пояснення, які були залучені до матеріалів справи.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 липня 2012 року між Банком (Кредитор) та Товариством (ОСОБА_5) укладено договір кредитної лінії №НКЛ-2005814/3, за умовами якого Кредитор зобовязався надати ОСОБА_5 грошові кошти для поповнення обігових коштів у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання (п. п. 1.1, 1.2 договору).

Надання кредиту буде здійснюватись окремими частинами (траншами), в межах невідновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 394 366 000,00 грн. зі сплатою плати за користування кредитом у розмірі 12% річних, в порядку, визначеному цим договором та кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 04.11.2016 (п. 1.1.1 договору кредитної лінії).

Згідно п. 1.1.2 договору кредитної лінії, повернення кредиту здійснюється згідно із графіком зменшення максимального ліміту заборгованості, вказаного в додатку №1 до цього договору, але в будь якому разі не пізніше кінцевого терміну погашення заборгованості, вказаного у п. 1.1.1 договору.

У відповідності до положень п. 2.2 договору кредитної лінії сторони домовились, що моментом (днем) надання кредиту (траншу) вважається день надання кредиту з позичкового рахунку ОСОБА_5 в повній або частковій (транш) сумі кредиту.

В процесі виконання умов договору кредитної лінії № НКЛ-2005814/3 від 27 липня 2012 року його умови неодноразово змінювались в частині строків та порядку сплати процентів за користування кредитом.

Так, відповідно до п. 2.7 договору кредитної лінії, в редакції додаткового договору №4 від 05.02.2014, сторонами договору було погоджено, що сплата процентів за користування кредитом здійснюється в валюті наданого кредиту на рахунок № 1408 в АТ «Дельта Банк» в наступному порядку: проценти нараховані в період з липня 2012 року по грудень 2014 року включно, сплачуються щомісячно в сумі 45 000, 00 грн., рівними частинами не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем в якому нараховані проценти; проценти нараховані та не сплачені за період з липня 2012 року по грудень 2014 року включно, сплачуються щомісячно, рівними частинами, не пізніше 10 числа, починаючи з січня 2015 року по кінцевий термін (строк) погашення заборгованості за кредитом; проценти, нараховані за період з січня 2015 року по кінцеву дату повернення кредиту сплачуються щомісячно, не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі.

Суд першої інстанції встановив, що відповідачем було допущено порушення зобовязання щодо виконання графіку зменшення ліміту заборгованості (додатку 1 до договору) за період січень травень 2015 року, щодо своєчасної сплати процентів за період з січня 2014 року по травень 2015року.

Так, відповідно до наданих розрахунків позивача, станом на 21.05.2015 року за відповідачем рахувалася сума простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 85 731 740,00 грн., сума заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 20 948 632,96 грн., сума заборгованості за строковими відсотками у розмірі 20 948 632,96 грн.

Невиконання або неналежне виконання (прострочення виконання тощо) ОСОБА_5 будь-якого свого зобовязання за цим договором та/або за будь-якими іншими договорами, що укладені з ОСОБА_5 та Кредитором, є подіями, при настання яких припиняється кредитування Кредитором ОСОБА_5, а ОСОБА_5 здійснює дострокове повернення отриманого кредиту, сплачує Кредитору проценти за користування кредитом, комісії та можливі штрафні санкції. Для цього Кредитор надає під розписку уповноваженій особі або надсилає рекомендованим листом ОСОБА_5 відповідну письмову вимогу. У випадку непогашення зазначеної у вимозі суми в термін, зазначений у вимозі, Кредитор по закінченню цього терміну звертає стягнення на майно ОСОБА_5, на заставлене майно та ін. у порядку, визначеному договором, відповідними договорами застави та законодавством України (п. 5.3. договору кредитної лінії).

З урахуванням п. 4.3 договору кредитної лінії, у випадку невиконання ОСОБА_5 зобовязань, визначених у п.3.3 договору (у якому, зокрема, передбачається обовязок ОСОБА_5 своєчасно повернути суму кредитних коштів, сплатити у строк проценти за користування кредитом, застрахувати предмет іпотеки) протягом більше 10 календарних днів від дня закінчення строку, встановленого для їх виконання цим договором, на одинадцятий календарний день строк користування кредитом вважається таким, що закінчився та, відповідно, ОСОБА_5 зобовязаний погасити наявну заборгованість за кредитом, сплатити нараховані проценти, комісії та штрафні санкції. Після повного погашення заборгованості ОСОБА_5 за цим договором дія цього договору припиняється. Виконання позичальником даного обовязку не потребує від Кредитора надіслання жодних попередніх письмових повідомлень та/або вимог до ОСОБА_5.

У відповідності до п. 4.1 договору кредитної лінії, у випадку ОСОБА_5 строків сплати процентів, комісій, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених цим договором, ОСОБА_5 сплачує Кредитору пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. В свою чергу, з урахуванням п. 4.2 договору кредитної лінії, у випадку порушення ОСОБА_5 зобовязань, визначених п. 3.3 договору (у якому приведено перелік зобовязань ОСОБА_5 перед Кредитором, зокрема, передбачається обовязок ОСОБА_5 своєчасно повернути суму кредитних коштів, сплатити у строк проценти за користування кредитом, застрахувати предмет іпотеки, надавати фінансову звітність, відомості про дебіторську та кредиторську заборгованість, тощо), ОСОБА_5 зобовязаний сплатити Кредитору штраф у розмірі 1% від суми кредиту, визначеного п. 1.1 договору, за кожний випадок порушення.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

На виконання умов договору 27.07.2012 Кредитором було перераховано ОСОБА_5 суму кредитних коштів у розмірі 394 366 000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером (т. 1 , а.с. 61).

У звязку з допущеними відповідачем порушеннями положень договору кредитної лінії №НКЛ-2005814/3 від 27 липня 2012 року, у т.ч. строків повернення кредиту та сплати строкових відсотків, позивачем здійснено розрахунок 3% річних на суму простроченого кредиту (розрахунок проведено з 13.01.2015 по 21.05.2015) та пені (розрахунок проведено станом на 21 травня 2015 року).

Також позивачем було розраховано передбачений п. 4.2 договору штраф та застосовано його у 25 випадках допущених порушень умов договору кредитної лінії з боку відповідача (13.01.2015, 11.02.2015, 11.03.2015, 14.04.2015, 13.05.2015 допущені прострочення по кредиту, 11.01.2014, 13.01.2015, 11.02.2015, 11.03.2015, 14.04.2015, 13.05.2015 допущені простроченні по сплаті процентів, 25.02.2015, 25.04.2015 порушення щодо порядку та строків надання фінансової звітності, 20.10.2012, 20.01.2013, 20.04.2013, 20.07.2013, 20.10.2013, 20.01.2014, 20.04.2014, 20.07.2014, 20.10.2014, 20.01.2015, 20.04.2015 допущені порушення щодо порядку надання відомостей про кредиторську та дебіторську заборгованість, 30.09.2014 допущене порушення щодо страхування предмету іпотеки).

Так, відповідно до даних такого розрахунку за відповідачем рахується суми строкова заборгованість за кредитом у розмірі 308 634 260,00 грн., сума простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 85 731 740,00 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 8 984 216,60 грн., сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту у розмірі 490 432,52 грн., сума заборгованості за строковими відсотками у розмірі 20 948 632,96 грн., пеня за несвоєчасну сплату відсотків у розмірі 1 883 197,74 грн., штраф у розмірі 106 478 820,00 грн., суми трьох процентів річних від суми прострочених процентів у розмірі 99 350,92 грн.

Для забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_5 за кредитним договором щодо повернення кредиту, сплаті процентів за користування ним, комісій, можливих штрафних санкцій, інших платежів, передбачених договором кредитної лінії №НКЛ-2005814/3 від 27 липня 2012 року між Банком (Іпотекодержатель) та Товариством (Іпотекодавець) 27 липня 2012 року було укладено договір іпотеки №НКЛ-2005814/3/S1, за умовами п. 2.1 якого Товариство для забезпечення належного виконання зобовязання, що випливає з договору кредитної лінії №НКЛ-2005814/3 від 27 липня 2012 року передало в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно:

- земельну ділянку, загальною площею 8,5895 гектарів, цільове призначення для розміщення олійножиркомбінату, розташовану за адресою: Україна, Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 45, кадастровий номер :03:001:0011

- обєкти нерухомості, що складаються з наступних обєктів: будівлі лабораторного корпусу, літера «А» (807, 6 кв. м), будівлі прохідної, літера «П» (183,6 кв. м), будівлі станції злива-налива, літера «Р» (891,2 кв. м)будівлі мийки, літера «С» (184,4 кв. м), будівлі очисних споруд, літера «Т» (268,8 кв. м), адміністративної будівлі з адміністративно-складськими приміщеннями, літера «У» (826,5 кв. м), адміністративно-виробничої будівлі з побутовими приміщеннями, літера «Ф» (18846,6 кв. м), будівлі цеху зі складськими приміщеннями, літера «Х» (14344,7 кв. м), будівлі котельної з енергокомплексом, літера «Ц» (2205,8 кв. м), будівлі компресорної зі станцією виробництва азоту, літера «Ч» (485,1 кв. м), допоміжної будівлі, літера «Ш», будівлі насосної з приміщеннями КПП, літера «Щ» (28,4 кв. м), будівлі вагової зі станцією налива автоцистерн, літера «Є», вежі охорони, літера «Я», будівлі технічного блоку, літера « 2А» (308,4 кв. м), будівлі КНС, літера « 2Б», будівлі вантажної насосної, літера « 2В», навісу з естакадами, літера « 2Г», насосної з вагами, літера « 2Д», огорожі №1, воріт №2, воріт №3, резервуару №5, резервуару №6, резервуару №7, резервуару №8, резервуару №9, резервуару №10, резервуару №11, резервуару №12, резервуару №13, резервуару №14, резервуару №15, резервуару № 16, резервуару №17, резервуару №18, галереї №20, залізничного шляху №21, воріт №22, воріт №23, воріт №24, освітлювальних стовпів №26, освітлювальних стовпів №27, огорожі № 28, огорожі №29, огорожі №32, підпірної стінки №33, липневої каналізації №34, оглядових колодязів №35, ШРП №36, огорожі №37, хвіртки №38, огорожі №39, огорожі №40, огорожі №41, огорожі №42, огорожі №43, резервуару №44, резервуару №45, резервуару для води №46, резервуару №47, резервуару №48, резервуару №49, резервуару №50, резервуару №51, резервуару №52, резервуару №53, резервуару №54, каналізаційного трубопроводу №55, водопровідного трубопроводу №56, надземного газопроводу №57, електросилових надземних ліній №58, електросилових надземних ліній №59, залізничного шляху №60, залізничних вагів №61, резервуару РВС 4700 куб. м №62, резервуару РВС 4700 куб. м №63, резервуару РВС 4700 куб. м №64, резервуару РВС 4700 куб. м №65, резервуару РВС 4700 куб. м №66, резервуару РВС 3000 куб. м №67, резервуару РВС 3000 куб. м №68, резервуару РВС 3000 куб. м №69, резервуару РВС 3000 куб. м №70, резервуару РВС 3000 куб. м №71, резервуару РВС 3000 куб. м №72, резервуару РВС 3000 куб. м №73, підпірної стінки №74, воріт №75, технологічного внутрішнього трубопроводу №76, технологічного магістрального трубопроводу №77, дощової каналізації МСС з жироуловлювачем № 78, покриття І, покриття ІІ, покриття ІІІ, майданчика під обладнання №ІV, майданчика під обладнання №V, майданчика під обладнання № VІ, майданчика під обладнання № VІІ, майданчика під обладнання № VІІІ, майданчика під обладнання № ІХ, покриття №Х та розташовані за адресою: Україна, Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 45.

У відповідності до п. 2.3.1 договору іпотеки на момент його укладення ринкова вартість предмету іпотеки згідно із звітом про експертну оцінку, що наданий станом на 22.05.2012 становила 1 872 725 394,00 грн.

Колегія суддів погоджується з розрахунком суми заборгованості за кредитним договором, яка була перерахована судом першої інстанції.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо можливості забезпечити вимоги кредитора у спосіб, зазначений ним у позовній заяві, а саме-звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на іпотечне майно.

У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон) за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

За ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно п. 4.1.5 договору іпотеки Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку (терміну) виконання зобовязання (або тієї чи іншої його частини) воно не буде виконане.

У відповідності до п. 4.1.6. договору іпотеки Іпотекодержатель має право у разі порушення Іпотекодавцем Зобовязання за Кредитним договором чи Іпотекодавцем зобовязань за цим Договором, а також інших обовязків Іпотекодавця, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання Зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на Предмет іпотеки.

Іпотекодержатель набуває право на задоволення своїх вимог за рахунок Предмета іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку (терміну) виконання Зобовязань, вони не будуть виконані (виконані неналежним чином) та у випадку, якщо інформація або документи, надані Іпотекодавцем при укладені цього Договору, виявляються недостовірними та/або недійсними, у випадку не виконання та/або неналежного виконання зобовязань за Кредитним договором та цим договором, а також у інших випадках передбачених Кредитним договором, цим договором та чинним законодавством України (п. 7.1. договору іпотеки).

У письмовій вимозі, датованій 29.05.2015, Банк поінформував відповідача про наявність загальної заборгованості за договором кредитної лінії №НКЛ-2005814/3 від 27 липня 2012 року у розмірі 565 889 369,63грн. (у т.ч. з причин реалізації банком визначеного п. 5.3 договору права на дострокове повернення кредитних коштів) та вимагалось її погашення протягом 30 днів з моменту відправлення вимоги, а також попереджалось про імовірність початку процедури звернення стягнення на майно, передане в заставу банку, в забезпечення виконання зобовязань Товариства. Як вбачається із залучених до матеріалів справи копій опису вкладення, роздруківки з офіційного сайту Укрпошти, копії конверту (т. 2, а.с. 4-6), вимога від 29.05.2015 була надіслана на реєстраційну адресу відповідача, однак 27.07.2015 повернулась позивачу без вручення, у звязку з неотриманням поштової кореспонденції відповідачем та поверненням поштового відправлення позивачу за закінченням встановленого терміну зберігання.

Пунктом 6.2. договору іпотеки передбачено, що у випадку невиконання чи неналежного виконання Іпотекодавцем Зобовязання в цілому або в частині, а також у інших випадках, передбачених цим договором, Кредитним договором або чинним законодавством, Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок Предмета іпотеки в порядку, передбаченому цим Договором та чинним законодавством.

Відповідно до п. 7.3. договору іпотеки встановлено, що Іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на Предмет іпотеки в межах, передбачених п. 7.2. цього Договору.

Відповідно до п. 7.2 договору іпотеки за вибором Іпотекодержателя застосовується один із способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог Іпотекодержателя, серед яких, перехід до Іпотекодержателя права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання зобовязання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього Договору.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У частині першій статті 36 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно із положеннями частини третьої зазначеної статті договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

При цьому згідно ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Отже, аналізуючи положення статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», 328, 335, 376, 392 ЦК України слід дійти висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий на підставі рішення суду та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 Закону України «Про іпотеку»).

Дана правова позиція щодо застосування норм матеріального права, а саме - статей 37-39 Закону України « Про іпотеку» висловлена у постановах судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15, від 2 листопада 2016 року у справі № 359/4092/15-цс, у постанові судових палат у цивільних та господарських справах ВСУ від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1219цс16.

Таким чином, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на обтяжене іпотекою майно в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань, неправильно застосував до спірних правовідносин норми статей 36, 38, 39 Закону України «Про іпотеку», оскільки позивач не звертався до іпотекодавця для задоволенняя своїх вимог у позасудовому порядку шляхом визнання права власності, не звертався він і до державного реєстратора для реєстрації права власності на іпотечне майно у відповідності до відповідного застереження у іпотечному договорі.

Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 (яка була чинною на момент прийняття судом першої інстанції рішення у даній справі), визначено умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, обєкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обовязки субєктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Відповідно до п.40. Порядку для проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці або податковій заставі, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає документ, що підтверджує факт надання іпотекодержателем або контролюючим органом згоди на відчуження або передачу на іншому речовому праві такого майна.

Згідно з п. 46. Порядку для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає:

1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги;

2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Проте, позивачем не надано доказів того, що він звертався до державного реєстратора для реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, та доказів відмови у такій реєстрації.

Господарський суд, ухвалюючи рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на обтяжене іпотекою майно в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань, неправильно застосував також і ст. 37 Закону України «Про іпотеку», однак установивши факт невиконання позичальником грошових зобовязань за кредитним договором, суд вірно вирішив спір по суті, захистивши порушені права кредитодавця щодо виконання позичальником грошових зобовязань, забезпечених іпотекою.

Проте, з огляду на те, що по даній справі позивач не навів доказів існування порушення свого права, оскільки він не звертався ані до іпотекодавця, ані до державного реєстратора для отримання та реєстрації права власності на підставі відповідного застереження в іпотечному договорі, докази відмови у реєстрації права власності та докази відмови відповідача у позасудовому порядку передати право власності позивачу, матеріали справи не містять.

Разом з тим, висновок Верховного Суду України про те, що на підставі судового рішення можливо звернути стягнення на предмет іпотеки лише з дотриманням порядку, встановленому ст. 38, 39 Закону України « Про іпотеку», а ухвалення судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на обтяжене іпотекою майно в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, є неправильним застосуванням норм статей 37 Закону України «Про іпотеку», а тому висновок ВСУ з цього питання має бути врахованим при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ст. 111-28 ГПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Невиконання судових рішень Верховного Суду України тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Приймаючи до уваги викладене судова колегія дійшла висновку, що Банк не використав свого права набуття права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку.

Звернення до суду з відповідним позовом за захистом своїх порушених прав у даному випадку можливе, коли такі права порушені і вичерпано всі можливі позасудові способи їх захисту.

У спірних іпотечних правовідносинах Банк ще не набув та не намагався набути право власності на предмет іпотеки, тому вказувати, що відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності у даному випадку не доцільно.

Таким чином, оскільки, розглядаючи справу, господарський суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, то у відповідності до ст. 104 ГПК України зазначене є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення господарського суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись cm.cm. 99, 101-105 ГПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 акціонерного товариства «Іллічівський олійножировий комбінат» - задовольнити.

Рішення господарського суду Одеської області від 29 вересня 2015 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_4 акціонерного товариства «Дельта Банк» - відмовити.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Головей В.М.

Суддя Гладишева Т.Я.

Суддя Савицький Я.Ф.