ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року Справа № 908/6083/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя: судді:Алєєва І.В. (доповідач), Корсак В.А., Кравчук Г.А.
за участю представників:
від позивача:Сорокіна А.В. - угода від 10.11.17р.
від відповідача-1:Гуля В.С. - дов. б/н від 13.06.16р.
від відповідача-2:не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуТовариства з додатковою відповідальністю "Веселівський завод сухого знежиреного молока"
на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 14.08.2017р.
за заявоюТовариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" про надання відстрочки виконання рішення
у справі господарського суду№908/6083/15 Запорізької області
за позовомТовариства з додатковою відповідальністю "Веселівський завод сухого знежиреного молока"
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "МОЛ-ТРАНС 2010"
провизнання припиненою угоди шляхом її розірвання та стягнення 5 826 429,73грн. заборгованості
В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 19.06.2017р. у справі №908/6083/15 залишено без задоволення заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" про відстрочення виконання рішення господарського суду Запорізької області від 17.02.2016р. у справі №908/6083/15 на дванадцять місяців.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 14.08.2017р. ухвалу господарського суду Запорізької області від 19.06.2017р. у справі №908/6083/15 скасовано. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" про відстрочення виконання рішення господарського суду Запорізької області від 17.02.2016р. у справі №908/6083/15 на дванадцять місяців задоволено. Відстрочено виконання рішення господарського суду Запорізької області від 17.02.2016р. у справі №908/6083/15 строком на дванадцять місяців з дня прийняття вищевказаної постанови.

Позивач, Товариство з додатковою відповідальністю "Веселівський завод сухого знежиреного молока", з прийнятою постановою суду апеляційної інстанції не погодився та звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Донецького апеляційного господарського суду від 14.08.2017р., а ухвалу господарського суду Запорізької області від 19.06.2017р. залишити в силі.

Обґрунтовуючи підстави звернення до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, скаржник посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 07.11.2017р. зазначена касаційна скарга прийнята до провадження та призначена до розгляду.

Розпорядженням керівника апарату Вищого господарського суду України від 16.11.2017р. №08.03-04/6112 у зв'язку з призначенням судді Дроботової Т.Б. суддею Верховного Суду, призначено повторний автоматичний розподіл судової справи №908/6083/15, відповідно до якого визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Алєєва І.В. (доповідач), судді - Корсак В.А., Кравчук Г.А.

Перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм процесуального права, проаналізувавши викладені в касаційній скарзі доводи з цього приводу, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги Товариства з додатковою відповідальністю "Веселівський завод сухого знежиреного молока".

Як було встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, рішенням господарського суду Запорізької області від 17.02.2016р. у справі №908/6083/15, яке залишене без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 13.04.2016р. та постановою Вищого господарського суду України від 26.07.2016р., позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю "Веселівський завод сухого знежиреного молока" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" та Товариства з обмеженою відповідальністю "МОЛ-ТРАНС 2010" про визнання припиненою угоди шляхом її розірвання та стягнення заборгованості у розмірі 5 826 429,73грн. задоволені частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Веселівський завод сухого знежиреного молока" 5 826 429,73грн. суми основного боргу, а також на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Веселівський завод сухого знежиреного молока" солідарно стягнуто з відповідачів заборгованість в розмірі 3 000,00грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання з розподілу судових витрат.

09.03.2016р. на виконання вказаного рішення господарським судом Запорізької області видано відповідні накази.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 20.05.2016р., відкрито виконавче провадження з виконання наказу господарського суду Запорізької області від 09.03.2016р. у справі №908/6083/15 щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" заборгованості у розмірі 5 826 429,73грн. та витрат зі сплати судового збору у розмірі 87 373,95грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" звернулось 09.06.2017р. до господарського суду Запорізької області з заявою про надання відстрочення виконання рішення господарського суду Запорізької області від 17.02.2016р. у справі №908/6083/15 строком на дванадцять місяців.

В обґрунтування наданої заяви відповідач посилався на скрутний фінансовий стан підприємства, який обумовлений втратою основних ринків збуту в сукупності з соціальними та економічними потрясіннями в державі, збільшенням вартості палива та енергоносіїв, зменшення платоспроможності населення, і, як наслідок, значне зменшення внутрішнього попиту на сирну продукцію, значне збільшення обсягу порушень платіжної дисципліни зі сторони контрагентів Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" за взятими зобов'язаннями та інше. Крім того, боржник посилається на висновки аудиту, якими підтверджено неплатоспроможність товариства та його залежність від залучених коштів, а також неможливість одночасного виконання всіх судових рішень про стягнення заборгованості з ТОВ "Лозівський молочний завод" в силу недостачі власних обігових коштів, що призведе до повної неплатоспроможності товариства і ризику банкрутства. Наведені обставини на думку апелянта, є такими, що істотним чином ускладнюють негайне виконання рішення про стягнення грошових коштів на користь стягувача. Наразі, боржник зазначає, що у 2017- 2018 роках підприємство розраховує на надходження значних коштів, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" здійснені заходи щодо укладення нових зовнішньоекономічних контрактів, що надасть можливість сплатити заборгованість.

Відмовляючи у задоволенні вказаної заяви, господарський суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, з настанням яких положеннями ст. 121 ГПК України передбачається надання відстрочки виконання судового рішення.

З таким висновком господарського суду першої інстанції не погодився суд апеляційної інстанції, оскільки відповідно до ст. 121 ГПК України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Отже, в розумінні наведеної норми, відстрочка - це відкладання чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Пунктом 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" роз'яснено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених ст.121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Тобто, до обставин, які ускладнюють виконання судового рішення належать, зокрема, скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події, тощо. Такі висновки містяться в мотивувальній частині рішення Конституційного Суду України від 26.06.2013р. у справі №1-7/2013.

При цьому, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження скрутного фінансового становища Товариством з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" надано відповідні фінансові та бухгалтерські документи, зокрема: баланс (звіт про фінансовий стан) на 30.06.2016р. та баланс (звіт про фінансовий стан) за перше півріччя 2016 року.

Дослідженням фінансового стану боржника встановлено, що звітом про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 1 півріччя 2016 року, підтверджується збитковість Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод".

Так, згідно балансу (звіту про фінансовий стан) станом 1 півріччя 2016 року чистий збиток підприємства склав 38 613 тис. грн. За даними Балансу (звіту про фінансовий стан) станом на 30.06.2016р. поточна кредиторська заборгованість відповідача за довгостроковими зобов'язаннями на кінець звітного періоду у загальній сумі становить 445 182 тис. грн.

Згідно наданих відповідачем балансів та фінансових звітів, підприємство є збитковим, оскільки сума кредиторської заборгованості значно перевищує суму дебіторської заборгованості, у зв'язку з чим одночасне і повне виконання рішення суду в даній справі може призвести до виникнення у Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" заборгованості зі сплати податків, зборів та інших платежів до бюджету, заробітної плати і, як наслідок, припинення господарської діяльності боржника, що унеможливить виконання рішення суду.

Крім того, перебування Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" у дуже скрутному економічному та фінансовому становищі підтверджується також висновками аудиторської компанії Приватного підприємства "Аудит-К", копії яких містяться в матеріалах справи.

Відповідно до висновків аудиту, проведеного на Товаристві з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод", фінансовий стан боржника не стійкий, у зв'язку з відсутністю джерел власних коштів та залученням для фінансування діяльності значних коштів джерел зовнішнього фінансування (кредитів банку та короткострокової кредиторської заборгованості). Боржник, маючи на сьогодні низькі значення ліквідних активів, не має можливості своєчасно погашати короткострокову заборгованість за рахунок власних грошових коштів. Одночасне виконання всіх судових рішень про стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" є неможливим в силу недостатності власних обігових коштів, про що свідчать показники коефіцієнтів ліквідності та платоспроможності боржника, що призведе до повної неплатоспроможності боржника і ризику банкрутства.

При цьому, боржником надані докази на підтвердження вжиття заходів зі стабілізації роботи підприємства, які можуть сприяти продовженню господарської діяльності та зроблять реальною можливість отримання боргу стягувачем, про що свідчать укладення низки зовнішньоекономічних контрактів, в додаткових угодах до яких передбачені графіки із строками та обсягами запланованих поставок, зокрема: контракт №13/03 від 13.03.2017р., укладений між ТОВ "Лозівський молочний завод" та Компанія (англ. "G.М. Grоuр") (Грузія) з графіком поставок на суму 1 620 000,00 доларів США, що підтверджується додатковою угодою №1 від 13.03.2017р.; контракт №22/02 від 22.02.2017р., укладений між ТОВ "Лозівський молочний завод" та GEOLITAS (Республіка Латвія) з графіком поставок на суму 1 676 040,00 доларів США, що підтверджується додатковою угодою №1 від 22.02.2017р.

Таким чином, наданими Товариством з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" доказами підтверджується можливість отримання реальних доходів у разі виконання вищевказаних контрактів вже в листопаді-грудні 2017 року, які, в свою чергу, можуть бути спрямовані на відшкодування суми заборгованості позивачу у цій справі.

Наразі, матеріали справи свідчать, що незважаючи на скрутне фінансове становище, Товариство з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" сплачує заборгованість у інших справах, про що свідчать відповідні платіжні доручення.

Водночас, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Питання щодо надання розстрочки/відстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з'ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, у зв'язку з чим господарські суди повинні досліджувати та оцінювати як доводи позивача, так і заперечення відповідача.

Також, судом апеляційної інстанції встановлено, що доказів завдання збитків позивачу у разі задоволення вказаної заяви матеріали справи не містять, як і не містять доказів на підтвердження майнового стану позивача, зокрема балансу (звіту про фінансовий стан), а також, що боржник не відмовляється від виконання своїх зобов'язань перед кредитором та не ухиляється від виконання судового рішення, тому звернувся із заявою щодо відстрочки його виконання з метою надання можливості боржнику за цей час вжити заходів для реального виконання своїх зобов'язань, оскільки у зв'язку з скрутним фінансовим становищем заявника негайне виконання рішення суду є неможливим.

За таких підстав та враховуючи те, що наведені заявником підстави для відстрочки виконання судового рішення є винятковими, особливими та непереборними, тобто такими, що ускладнюють виконання рішення боржником у встановлені строки, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування ухвали господарського суду Запорізької області від 19.06.2017р. у справі №908/6083/15 та задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" про відстрочення виконання рішення господарського суду Запорізької області від 17.02.2016р.

В силу приписів ст. 1117 ГПК України, касаційна інстанція не має права сама встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові місцевого чи апеляційного господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Таким чином, у касаційної інстанції відсутні процесуальні повноваження щодо переоцінки фактичних обставин справи, встановлених під час розгляду справи місцевим господарським судом та під час здійснення апеляційного провадження.

Враховуючи викладене, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з викладеними в оскаржуваній постанові мотивами, у зв'язку з чим підстави для скасування постанови Донецького апеляційного господарського суду від 14.08.2017р. у справі №908/6083/15 відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 14.08.2017р. у справі №908/6083/15 залишити без змін, а касаційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Веселівський завод сухого знежиреного молока" - без задоволення.

Головуючий суддя (доповідач) І.В. Алєєва
Суддя В.А. Корсак
Суддя Г.А. Кравчук