ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2017 р. Справа № 911/2600/17

Розглянувши матеріали справи за позовом Публічного акціонерного товариства УКРТРАНСГАЗ в особі філії Управління магістральних газопроводів КИЇВТРАНСГАЗ Публічного акціонерного товариства УКРТРАНСГАЗ

до Комунального підприємства Васильківтепломережа

про стягнення 82172,47 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 2-466 від 28.12.2016 року);

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність № 05 від 03.01.2017 року).

обставини справи:

До Господарського суду Київської області звернулось Публічне акціонерне товариство УКРТРАНСГАЗ в особі філії Управління магістральних газопроводів КИЇВТРАНСГАЗ Публічного акціонерного товариства УКРТРАНСГАЗ з позовом до Комунального підприємства Васильківтепломережа про стягнення 82172,47 грн. з яких 57034,09 грн. основного боргу, 12638,33 грн. пені, 1434,57 грн. 3 % річних та 11065,48 грн. інфляційних.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.08.2017 року порушено провадження у справі № 911/2600/17 та призначено справу до розгляду на 02.10.2017 року.

02.10.2017 року через канцелярію суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, де останній повідомив про часткову оплату боргу в сумі 8003,17 грн. за період з 29.08.2017 року по 27.09.2017 року та надав контррозрахунок пені, 3 % річних та інфляційних.

В судовому засіданні 02.10.2017 року судом у відповідності до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошувалась перерва в розгляді справи на 11.10.2017 року.

11.10.2017 року представником відповідача подано доповнення до відзиву, в яких останній повідомив про часткову оплату боргу в сумі 2885,25 грн. за період з 28.09.2017 року по 09.10.2017 року.

Ухвалою суду від 11.10.2017 року розгляд справи відкладався до 18.10.2017 року у звязку з необхідністю витребування нових доказів.

Крім того, в судовому засіданні 11.10.2017 року представниками сторін в порядку ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, було подано клопотання про продовження строку розгляду спору, яке задоволено судом та продовжено строк розгляду справи.

В судовому засіданні 18.10.2017 року позивач письмово уточнив позовні вимоги, зазначивши про часткову сплату відповідачем боргу на загальну суму 12999,99 грн., у звязку з чим просив припинити провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 12999,99 грн. на підставі пункту 1-1 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України та стягнути з відповідача 44034,10 грн. основного боргу, решту вимог залишив без змін.

Відповідач у судовому засіданні 18.10.2017 року підтримав викладені у відзиві та доповненні до відзиву твердження.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши надані докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.04.2016 року між Публічним акціонерним товариством „Укртансгаз в особі філії Управління магістральних газопроводів КИЇВТРАНСГАЗ Публічного акціонерного товариства УКРТРАНСГАЗ (далі - Газотранспортне підприємство, позивач) та Комунальним підприємством Васильківтепломережа (далі Замовник, відповідач) укладено Договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /ВОУ/2016/7.0541 (далі - Договір), згідно п. 1.1. якого Газотранспортне підприємство зобовязується надати Замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу Замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій (далі - ГРС), а Замовник зобов'язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами Договору.

Замовник передає Газотранспортному підприємству газ в загальному потоці в підтверджених обсягах у пунктах приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи Газотранспортного підприємства (п. 2.2 Договору).

Газотранспортне підприємство приймає газ від Замовника на пунктах приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи та здійснює його транспортування по території України до ГРС, де передає газ Замовнику в загальному потоці в газорозподільні мережі (п. 2.4 Договору).

Послуги з транспортування газу оформлюються Газотранспортним підприємством і Замовником актами послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами (далі - акти наданих послуг) (п. 3.1 Договору).

Акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків Замовника з Газотранспортним підприємством (п. 3.4 Договору).

Згідно п. 5.1 Договору розрахунки за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються за тарифами, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Тарифи, визначені в пункті 5.1 Договору, є обов'язковими для сторін з дати набрання ними чинності. Визначена на їх основі вартість послуги буде застосовуватись сторонами при складанні актів наданих послуг та розрахунках за ці послуги згідно з умовами договору (п. 5.2 Договору).

Розрахунковий період за Договором становить один місяць з 9.00 години першого дня місяця до 9.00 години першого дня наступного місяця включно (п. 5.3 Договору). Вартість фактично наданих Газотранспортним підприємством Замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг (п. 5.4 Договору).

Пунктом 5.5 Договору передбачено, що оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється Замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу.

Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу за відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до 20-го числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

У платіжних дорученнях Замовник повинен обов'язково вказувати номер договору, дату його підписання та звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата. У випадку, якщо в платіжних дорученнях Замовника не зазначено номер договору, дата його підписання, звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата, Газотранспортне підприємство зараховує кошти, що надійшли від Замовника, у першу чергу як погашення заборгованості за надані послуги з транспортування газу, що виникла перша за часом у попередніх періодах.

Відповідно до п. 5.6 Договору у випадку, якщо Замовник є гарантованим постачальником, то Замовник здійснює оплату послуг з транспортування газу в місяці, у якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок газотранспортного підприємства в порядку, установленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств, який затверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до 20-го числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з врахуванням раніше перерахованих коштів.

Пунктом 5.7 Договору встановлено, що у разі надходження коштів від Замовника в сумі, що перевищує вартість фактично наданих послуг з транспортування газу у звітному місяці, переплата зараховується газотранспортним підприємством; у разі наявності і за надані послуги - як погашення заборгованості в попередніх місяцях; у разі відсутності заборгованості за надані послуги - як оплата послуг у місяці, наступному за звітним.

Згідно з п. 5.8 Договору Газотранспортне підприємство і Замовник зобов'язуються здійснювати звірку розрахунків щоквартально до 25-го числа першого місяця, наступного за кварталом, на підставі відомостей про фактичну оплату послуг з транспортування газу та актів наданих послуг. Звірка розрахунків оформлюється сторонами актом звірки.

Пунктами 6.3.1, 6.3.2, 6.3.3., 6.3.6. Договору встановлено, що замовник зобов'язується: виконувати умови договору; своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість послуг згідно з умовами договору; оформити надані послуги з транспортування газу актами наданих послуг; підписувати з представниками газотранспортного підприємства акти наданих послуг.

Договір набирає чинності з дня його підписання Сторонами та укладається на строк до 31.12.2016 року. Умови Договору застосовуються до відносин Сторін які виникли до його укладення, а саме з 01.04.2016 року. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 11.1 Договору).

Оскільки додатковою угодою № 1 від 17.11.2016 року до Договору сторони узгодили річний плановий обсяг транспортування природного газу протягом 2017 року, то Договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /ВОУ/2016/7.0541 від 01.04.2016 року є пролонгованим на рік.

На виконання умов Договору Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі філії Управління магістральних газопроводів КИЇВТРАНСГАЗ Публічного акціонерного товариства УКРТРАНСГАЗ протягом січня березня 2017 року надало, а Комунальне підприємство Васильківтепломережа отримало послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами згідно Актів наданих послуг: № 01-17-/ВОУ/2016/7.0541 від 31.01.2017 року в обсязі 1974,705 тис. куб. м. на загальну суму 392176,42 грн. (січень 2017 року); № 02-17-/ВОУ/2016/7.0541 від 28.02.2017 року в обсязі 1667,666 тис. куб. м. на загальну суму 331198,46 грн. (лютий 2017 року); № 03-17-/ВОУ/2016/7.0541 від 31.03.2017 року в обсязі 1064,498 тис. куб. м. на загальну суму 211409,30 грн. (березень 2017 року), які підписані уповноваженими представниками Сторін та скріплені їх печатками.

Відповідно до умов п. 5.5 Договору відповідач повинен був оплатити надані позивачем послуги з природного газу магістральними трубопроводами за Актом наданих послуг № 01-17-/ВОУ/2016/7.0541 від 31.01.2017 року до 20.02.2017 року, за Актом наданих послуг № 02-17-/ВОУ/2016/7.0541 від 28.02.2017 року до 20.03.2017 року, за Актом наданих послуг № 03-17-/ВОУ/2016/7.0541 від 31.03.2017 року до 20.04.2017 року.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року № 20 Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій (далі постанова Уряду від 11.01.2005 № 20), 20.03.2017 року Головним управлінням Державної казначейської служби України у Київській області (далі - сторона № 1), Департаментом фінансів Київської обласної держадміністрації (далі - сторона № 2), Комунальним підприємством Васильківтепломережа (далі - сторона № 3), Публічним акціонерним товариством Укртрансгаз (далі - сторона остання) підписано спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 175/УТГ за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України (далі спільне протокольне рішення), яким сторони погодити перелік підприємств (установ, організацій), що беруть участь у проведенні взаєморозрахунку та послідовність виконання сторонами спільного протокольного рішення, укладеного з метою погашення заборгованості відповідача перед позивачем за Договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /ВОУ/2016/7.0541 від 01.04.2016 року на загальну суму 584150,00 грн.

Згідно з п. 2.2 спільного протокольного рішення Державна казначейська служба України перераховує кошти загального фонду Державного бюджету України стороні № 1 у сумі 584150,00 грн. з приміткою Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20.

Сторона № 1 перераховує на рахунок сторони № 2 кошти у сумі 584150,00 грн. із записом у графі призначення платежу: за лютий 2017 року П 584150,00 грн., за лютий місяць року С 0,00 грн. Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20 (п. 2.3 спільного протокольного рішення).

Сторона № 2 перераховує кошти стороні № 3 за пільги та субсидії у сумі 584150,00 грн. із записом у графі призначення платежу: за лютий місяць 2017 року П 584150,00 грн.; за лютий місяць року С 0,00 грн. Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20 (п. 2.4 спільного протокольного рішення).

Відповідно до п. 2.5 спільного протокольного рішення сторона № 3 перераховує стороні останній кошти у сумі 584150,00 грн., у тому числі ПДВ 97358,33 грн., за транспортування природного газу за 2017 рік згідно з договором від 01.04.2016 року № /ВОУ/2016/7.0541 із записом в графі призначення платежу Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20, дата та номер спільного протокольного рішення за природний газ за 2017 р., договір від 01.04.2016 р. № /ВОУ/2016/7.0541, у тому числі ПДВ 97358,33 грн.

Згідно з п. 5.2 спільного протокольного рішення це спільне протокольне рішення набирає чинності з моменту його підписання всіма сторонами і діє до повного виконання сторонами зобовязань за цим спільним протокольним рішенням.

Таким чином, підписавши спільне протокольне рішення сторони змінили порядок розрахунків та строк розрахунків за надані позивачем послуги за Договором № /ВОУ/2016/7.0541 від 01.04.2016 року за лютий 2017 року у сумі 584150,00 грн., яка підлягає відшкодуванню за рахунок державних субвенцій у вказаному розмірі.

Відтак, 31.07.2017 року в межах спільного протокольного рішення відповідач перерахував на рахунок позивача кошти в сумі 584150,00 грн. за спірним Договором, що підтверджується платіжним дорученням № 9 від 31.07.2017 року на суму 584150,00 грн. (кошти надійшли на рахунок позивача 31.07.2017 року), копія якого наявна в матеріалах справи.

Отже, прострочення виконання зобовязання відповідача відбулося лише щодо послуг, оплата яких здійснювалась за рахунок власних коштів відповідача, оскільки підписавши спільне протокольне рішення сторони змінили порядок розрахунків та строк розрахунків за надані позивачем послуги у сумі 584150,00 грн.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постановах від 18.09.2017 року у справі № 922/3596/16 та від 20.09.2017 року у справі № 908/440/16.

Як зазначає позивач, зважаючи на те, що сума наданих послуг по акту за лютий 2017 року становила 331198,46 грн., що перевищувало суму коштів перерахованих згідно спільного протокольного рішення, позивач зарахував решту перерахованої суми в розмірі 252951,54 грн. в рахунок погашення заборгованості відповідача по Акту за січень 2017 року яка станом на 20.03.2017 року існувала в сумі 237086,71 грн. (155089,71 грн. боргу по Акту за січень 2017 року за період з 27.02.2017 року по 20.03.2017 року було погашено власними коштами згідно умов Договору) та в сумі 15864,83 грн. по Акту за березень 2017 року, решта заборгованості за Актом за березень 2017 року, що станом на 20.03.2017 року складала 195544,47 грн., погашена власними грошовими коштами, безпосередньо згідно умов Договору за період з 20.03.2017 року по 28.08.2017 року в сумі 138510,38 грн., відтак станом на момент звернення з позовом до суду (29.08.2017 року), як стверджує позивач, неоплаченим залишився Акт за березень 2017 року на суму 57034,09 грн.

Таким чином, позивач звернувся до суду з даним позовом і просив стягнути з відповідача 57034,09 грн. заборгованості по Акту за березень 2017 року, 12638,33 грн. пені на підставі п. 7.3 Договору з яких 5440,42 грн. по Акту за січень 2017 року нарахованої на суми боргу які погашались власними коштами за період з 21.02.2017 року по 19.03.2017 року та 7197,91 грн. по Акту за березень 2017 року нарахованої на суми боргу які погашались власними коштами за період з 21.04.2017 року по 28.08.2017 року; 1434,57 грн. 3 % річних з яких 582,90 грн. по Акту за січень 2017 року нарахованих на суми боргу які погашались власними коштами за період з 21.02.2017 року по 19.03.2017 року та 851,67 грн. по Акту за березень 2017 року нарахованих на суми боргу які погашались власними коштами за період з 21.04.2017 року по 28.08.2017 року; 11065,48 грн. інфляційних з яких 7059,18 грн. по Акту за січень 2017 року нарахованих на суму 392176,42 грн. (сума наданих послуг по Акту за січень) за період з 21.02.207 року по 19.03.2017 року та 4006,30 грн. по Акту за березень 2017 року нарахованих на суму 128134,22 грн. (сума боргу по Акту за березень яка існувала станом на 21.04.2017 року) за період з 21.04.2017 року по 28.08.2017 року в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Приписами ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В ході розгляду справи представником відповідача подано відзив на позов та доповнення до відзиву, в яких відповідач не заперечував фактів прострочення оплати протранспортованого природного газу, повідомив про часткові оплати боргу в сумі 8003,17 грн. за період з 29.08.2017 року по 27.09.2017 року, в сумі 2885,25 грн. за період з 28.09.2017 року по 09.10.2017 року та зазначив що заявлена позивачем заборгованість в сумі 57034,09 грн. існувала станом на 28.08.2017 року. Окрім того, надав контррозрахунок пені, 3 % річних та інфляційних.

Позивач в ході розгляду спору надав докази (банківські виписки, довідка ПАТ Альфа-Банк) сплати відповідачем за період з 29.08.2017 року (день подачі позову) по 17.10.2017 року суми основного боргу в розмірі 12999,99 грн. (копії наявні в матеріалах справи), у звязку з чим, просив згідно уточнених позовних вимог провадження у справі в частині вимог про стягнення 12999,99 грн. основного боргу припинити на підставі пункту 1-1 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України та стягнути з відповідача 44034,10 грн. боргу, решту вимог залишив без змін.

Однак, з доданих позивачем доказів та Акту звірки взаєморозрахунків за період з 29.08.2017 року по 11.10.2017 року, який підписаний уповноваженими представниками Сторін та скріплений їх печатками, вбачається, що відповідач 29.08.2017 року сплатив позивачу 1145,61 грн. боргу згідно Договору.

Однак, вказана сума не врахована позивачем при зверненні з даним позовом до суду.

Отже, станом на час звернення позивача з даним позовом до суду (29.08.2017 року) сума боргу відповідача перед позивачем становила 55888,48 грн. (57034,09 грн. як було заявлено позивачем - 1145,61 грн. сплачено відповідачем 29.08.2017 року).

Відповідно до пункту 1-1 частини першої статті 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно до пункту 4.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції припинення провадження у справі на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Відтак, вимога позивача про припинення провадження у справі в частині вимог про стягнення 12999,99 грн. основного боргу сплаченого відповідачем за період з 29.08.2017 року по 17.10.2017 року підлягає задоволенню частково в сумі 11854,38 грн. яка була сплачена позивачем після порушення провадження з 30.08.2017 року по 17.10.2017 року, заборгованість в розмірі 1145,61 грн. сплачено відповідачем в день подачі позову 29.08.2017 року, тобто до порушення провадження у справі.

Зважаючи на те, що сума боргу в розмірі 1145,61 грн. станом на момент порушення провадження у справі не існувала, суд дійшов висновку, що в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Таким чином, за наслідками розгляду спору станом на момент прийняття рішення судом встановлено заборгованість відповідача за Договором в сумі 44034,10 грн., що відповідачем не заперечено і не спростовано.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до п. 7.3 Договору у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 Договору, із Замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи встановлені судом обставини щодо наявності заборгованості відповідача та фактів прострочення платежів, суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача про стягнення пені, річних та інфляційних на суми боргу сплачені власними коштами в порядку передбаченому умовами спірного Договору.

Дослідивши надані сторонами розрахунки пені, 3 % річних та інфляційних, судом встановлено наступне.

Щодо контррозрахунку пені, 3 % річних та інфляційних відповідача суд зазначає, що вказані нарахування проведені без врахування часткових проплат які відбувались майже щоденно, а відтак відповідно на суми та за періоди (по акту за березень 2017 року з 01.08.2017 року) які не відповідають фактичним обставинам справи.

Щодо розрахунку пені та 3 % річних, наданих позивачем, суд зазначає, що такі розрахунки є арифметично вірними, вказані нарахування проведені за фактичний період прострочення, на фактичні суми боргу, з врахуванням дат та сум часткових проплат, у звязку з чим, пеня та 3 % річних підлягають задоволенню в заявлених позивачем розмірах (12638,33 грн. пені, 1434,57 грн. 3 % річних).

Щодо нарахування інфляційних згідно розрахунку позивача суд зазначає наступне.

Відповідно до абзаців 2, 3 п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Судом враховується, що позивач при нарахуванні інфляційних нараховує їх за періоди прострочення менші одного місяця, натомість відповідачем сплачувалась заборгованість протягом базового місяця. Крім того, позивач починає застосовувати індекс інфляції не з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, а з місяця, у якому виникла заборгованість. Тому визначення розміру інфляційних нарахувань є частково неправильним.

Судом було здійснено власний розрахунок інфляційних з врахуванням виявлених недоліків в межах заявленого позивачем періоду, згідно з яким з відповідача підлягає стягненню 7775,98 грн. інфляційних.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства України, повно та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги (уточнені) підлягають задоволенню частково в сумі 65882,98 грн. з яких 44034,10 грн. основного боргу, 12638,33 грн. пені, 1434,57 грн. 3 % річних, 7775,98 грн. інфляційних. В частині стягнення 11854,38 грн. суми основного боргу провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України. В решті (щодо стягнення 3289,50 грн. інфляційних та 1145,61 грн. основного боргу) позов задоволенню не підлягає.

У зв'язку з викладеним, витрати зі сплати судового збору, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача пропорційно задоволених позовних вимог (з врахуванням суми боргу в розмірі 11854,38 грн. сплаченої після подачі позову), а саме 1513,64 грн.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Київської області,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства Васильківтепломережа (08600, Київська обл., м. Васильків, вул. Декабристів, буд. 60-А, код 31916457) на користь Публічного акціонерного товариства УКРТРАНСГАЗ (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1, код 30019801) в особі філії Управління магістральних газопроводів КИЇВТРАНСГАЗ Публічного акціонерного товариства УКРТРАНСГАЗ (003065, м. Київ, проспект Комарова, буд. 44, код 23517243) 44034 (сорок чотири тисячі тридцять чотири) грн. 10 коп. основного боргу, 12638 (дванадцять тисяч шістсот тридцять вісім) грн. 33 коп. пені, 1434 (одна тисяча чотириста тридцять чотири) грн. 57 коп. 3 % річних, 7775 (сім тисяч сімсот сімдесят пять) грн. 98 коп. інфляційних та 1513 (одна тисяча пятсот тринадцять) грн. 64 коп. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

3. Провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 11854,38 грн. основного боргу припинити.

4. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено:13.11.2017 р.

Суддя Т.П. Карпечкін