ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2017 р. Справа № 917/1193/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Терещенко О.І. , суддя Сіверін В. І.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1

відповідача не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ "ДМД" (вх. № 3207П/1) на ухвалу господарського суду Полтавської області від 03.10.2017р. у справі № 917/1193/17

за позовом ТОВ "ДМД"

до ПрАТ "Рижівський гранітний карєр"

про стягнення 6 079 884,44 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 03.10.2017 р. (суддя Ціленко В.А.) прийнято відмову від позову. Провадження у справі припинено.

Позивач подав на зазначену ухвалу до Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким позовну заяву залишити без розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Так, заявник зазначає, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про необхідність припинення провадження у справі, посилаючись на відмову позивача від позову, хоча заявник просив повернути позовну заяву без розгляду.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 25.10.2017 апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 06.11.2017.

В судове засідання, призначене на 06.11.2017 представник відповідача не зявився, причину неявки не повідомив, хоча у відповідності до вимог чинного законодавства про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, будь-яких письмових клопотань (в т.ч. і про відкладення розгляду справи) не заявляв.

Враховуючи належне повідомлення відповідача про час та місце засідання суду, відсутність будь-яких клопотань, та зважаючи на стислі строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності представника відповідача.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги і необхідність скасування оскарженої ухвали як такої, що винесена із порушеннями норм процесуального права.

Як свідчать матеріали справи, в липні 2017 року позивач звернувся до господарського суду Полтавської області з позовом про стягнення з відповідача заборгованості 6 079 884,44 грн. з яких: 2 779 152,00 грн. основний борг за договором про відступлення права вимоги № 14/05-3 від 14.05.2009 року, 368 523,17 грн. пеня, 410 781,51 грн. 5% річних та 2 521 427,76 грн. інфляційні нарахування.

07.08.2017 року від позивача надійшла заява, в якій він просить суд «відповідно до п.2 ч.3 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України повернути господарський позов про стягнення заборгованості за договором про відступлення права вимоги № 14/05-3 від 14 травня 2009 року без розгляду по суті, який подано до суду 21 липня 2017 року».

В судовому засіданні 03.10.2017 судом першої інстанції було розглянуто заяву позивача про повернення позовної заяви без розгляду в порядку п. 2 ч. 3 ст. 108 КАС України в якості заяви про відмову від позову, не перевіривши чи суперечить ця відмова законодавству та чи не порушує вона інтереси інших осіб, що передбачено положеннями ч. 6 ст. 22 ГПК України.

Як зазначає, апелянт, ТОВ «ДМД» звернулось до господарського суду Полтавської області із позовною заявою до ПрАТ «Рижівський гранітний кар'єр» у зв'язку із наявністю загального боргу на момент звернення до суду в сумі 6 079 884,44грн.

До теперішнього часу заборгованість не погашена, права ТОВ «ДМД» не відновлено, у зв'язку із чим ТОВ «ДМД» не мало та не має наміру відмовлятись від вимог до ПрАТ «Рижівський гранітний кар'єр».

Враховуючи, що представник ТОВ «ДМД» не приймав участь у судовому засіданні 03.10.2017р., суд першої інстанції не переконавшись у намірах ТОВ «ДМД», не зважаючи на всі підстави для повернення позовної заяви без розгляду, припинив провадження у справі, що в подальшому позбавляє ТОВ «ДМД» на судовий захист своїх прав.

Колегія суддів встановила, що, припиняючи провадження у справі, суд першої інстанції посилався на положення п.4 ст. 80 ГПК України, у відповідності до якої суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Проте колегія суддів не може погодитись з жодним з висновків суду першої інстанції.

Так, у відповідності до п. 4 ст. 8 ГПК України господарського процесуального кодексу України суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

У відповідності до ст. 78 ГПК України відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем і умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Ці заяви підписуються відповідно позивачем, відповідачем чи обома сторонами.

До прийняття відмови позивача від позову або до затвердження мирової угоди сторін господарський суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін.

Аналіз змісту заяви позивача від 07.08.2017 р. свідчить про те, що в ній відсутня прямо виражена воля позивача на припинення провадження у справі. З огляду на той факт, що припинення провадження є підставою, яка унеможливлює повторне звернення до суду, колегія суддів вважає неможливим тлумачення заяви судом самостійно, без урахування дійсної волі сторони.

Більше того, колегія суддів зазначає, що розгляд цієї заяви судом відбувся із порушенням приписів ст. 78 ГПК України без розяснення сторонам наслідків відповідних процесуальних дій. Між тим, в ході виконання судом приписів ст. 78 ГПК України суд мав би змогу встановити, на що в дійсності спрямована воля позивача.

В цьому аспекті колегія суддів зазначає, що навіть в разі вирішення заяви без участі сторін місцевий господарський суд міг звернути увагу на ту обставину, що заява позивача обґрунтована посиланнями на норми КАС України (п.2 ч.3 ст. 108 КАС), що свідчить про те, що заява в жодному разі не повинна кваліфікуватися судом як заява про відмову від позову.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись з позовною заявою, ТОВ «ДМД» не було додано до позовної заяви доказів підтвердження сплати судового збору, що є порушенням п. 3 ч. 1 ст.57 ГПК України.

Пунктом 2.4.1. постанови Пленуму ВГСУ від 21 лютого 2013 року N 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» встановлено, що суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (частина друга статті 9). При цьому господарський суд може з'ясувати відповідну обставину, використовуючи способи, передбачені ГПК, зокрема у разі необхідності отримувати таку інформацію від територіальних органів казначейства, яким судовий збір перераховано від позивача або особи, що подала апеляційну (касаційну) скаргу чи заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Пунктом 3.5. постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26 грудня 2011 року N 183 встановлено, що недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України, а саме повернення позову без розгляду.

В порушення вимог ст.63 ГПК України, якою передбачено повернення позовної заяви без розгляду у зв'язку із ненаданням доказів сплати судового збору, господарським судом першої інстанції ухвалою від 14.07.2017 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 17.08.2017.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позовна заява у даній справі підлягає поверненню без розгляду, однак, в силу приписів ч.7 ст. 106 ГПК України не може самостійно прийняти таке рішення, а зобовязана направити справу до місцевого господарського суду для виконання вимог ст. 63 ГПК України.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали із направленням справи до місцевого господарського суду.

Щодо судового збору, сплаченого позивачем за подання апеляційної скарги колегія суддів зазначає, що у відповідності до положень п.4.8 Пленуму ВГСУ № 7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 ГПК або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з числа зазначених у частині четвертій статті 111-13 ГПК з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідних апеляційної та/або касаційної скарг, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 49 ГПК.

Керуючись статтями 49, 66, 67, 86, 99, 101, 103, 104, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ТОВ "ДМД" на ухвалу господарського суду Полтавської області від 03.10.2017р. у справі № 917/1193/17 задовольнити.

Ухвалу господарського суду Полтавської області від 03.10.2017 у справі № 917/1193/17 скасувати та передати справу на розгляд господарського суду Полтавської області.

Головуючий суддя Слободін М.М.

Суддя Терещенко О.І.

Суддя Сіверін В. І.