ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2017 року Справа № 904/7771/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Пархоменко Н.В. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Чередка А.Є.,

при секретарі судового засідання Дон О.Я.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, начальник сектору договірної та претензійно-правової роботи комерційного відділу структурного підрозділу "Дніпровська дирекція залізничних перевезень", довіреність №1955 від 26.10.2017 року; ОСОБА_2, начальник юридичного сектора структурного підрозділу "Дніпровська дирекція залізничних перевезень", довіреність №1777 від 26.10.2017 року;

від відповідача: ОСОБА_3, представник, довіреність №ББУ/ПУ477/ВП/16 від 13.12.2016 року; ОСОБА_4, начальник комерційно-претензійного відділу, довіреність №ББУ/ПУ455/ВП/16 від 13.12.2016 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2017 року у справі №904/7771/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м. Павлоград Дніпропетровської області

про стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровської залізниця" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просило стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" 93 504,36 грн., з яких: 90 994,44 грн. плата за користування вагонами, 2 509,92 грн. збір за зберігання вантажу.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2017 року у справі №904/7771/17 (суддя Петренко І.В.) позов задоволено у повному обсязі: стягнуто з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" плату за користування вагонами у сумі 90 994,44 грн., збір за зберігання вантажу у сумі 2 509,92 грн., судовий збір у сумі 1 600,00 грн.

Рішення місцевого Господарського суду мотивоване тим, що у грудні 2016 року, січні, лютому та березні 2017 року залізницею були прийняті порожні власні вагони для перевезення на адресу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (станції призначення: Богуславський, Миколаївка-Донецька Придніпровської залізниці), однак були затримані згідно наказів №130 від 28.02.2017 року, №131 від 28.02.2017 року, №132 від 28.02.2017 року, №133 від 28.02.2017 року, №138 від 01.03.2017 року, №140 від 01.03.2017 року, №255 від 14.03.2017 року, №259 від 14.03.2017 року, №263 від 15.03.2017 року, №272 від 15.03.2017 року, №286 від 16.03.2017 року, №293 від 16.03.2017 року, №308 від 17.03.2017 року, №317 від 17.03.2017 року, №330 від 18.03.2017 року, №331 від 18.03.2017 року, №160 від 02.03.2017 року, №170 від 02.03.2017 року на станціях підходу через наявність на коліях станції призначення неприйнятих відповідачем вагонів, що надійшли на його адресу, та які заважали позивачеві виконувати технологічні операції з вантажами. Час затримки вагонів у встановленому порядку зафіксований актами загальної форми, у звязку з чим позивачем розраховано плату за користування вагонами у загальній сумі 90 944,44 грн., яка включена до Відомостей плати за користування вагонами форми ГУ-46 № №02039004, №03039005, №03039006, №03039007, №03039008, №03039009, №03039003, №04039004, №04039005, №04039006, №04039007, №04039008, №04039009, №04039010, №04039011, №04039012, №04039013, №05039012, №05039013, №05039014, №05039015, №05039016, №07039018, №07039017, №07039020, №087039019, №17039022, №17039023, №17039024, №17039025, №13039015, №17039026, №18039027, №18039028, №18039029, №18039030, №18039031, №19039037, №19039039, №19039038, №18039033, №18039034, №18039035, №18039036, №18039032, №19039040, №19039041, №19039042, №20039043, №20039044, №20039045, №20039046, №20039047, №20039048, №20039049, №21039053, №22039054, №22039055, №22039056, №22039057, №22039058, №22039059, №21039050, №21039052, №21039051, №21039060, №23039061, №25039062, №29039016, №05049063. Крім того, позивачем нарахований збір за зберігання вантажів у загальній сумі 2 509,92 грн. за накопичувальною карткою форми ФДУ-92 №20039001.

Місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що затримка вагонів на станціях підходу до станції призначення відбулась через неможливість приймання їх станцією призначення з причин скупчення на ній вагонів, що прибули на адресу відповідача, у звязку з неприйняттям вагонів вантажовласником Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу та, відповідно, про правомірність нарахування відповідачу плати за користування вагонами і збору за зберігання вантажу.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що відповідачем наявними матеріалами справи не доведена відсутність своєї вини у спричиненні скупчення вагонів на станції призначення. Крім того, плата за користування вагонами не є мірою відповідальності, яка може застосовуватися лише за наявності вини сторони у зобов'язанні.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2017 року по справі №904/7771/17 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий господарський суд дійшов до помилкового висновку про те, що затримка вагонів відбулася з вини відповідача. Апелянт зазначає, що зайнятість колії була спричинена саме залізницею, оскільки саме залізниця має всі можливості керувати рухом власних вагонів та, у разі необхідності, направляти під інші операції. Апелянт вважає, що саме неефективне керування рухом власних вагонів і спричинило їх затримку на шляху прямування.

Апелянт вказує, що залізниця приймала власні вагони від відправника, перевозила їх на адресу відповідача понад можливість останнього їх прийняти всупереч місячному плану та в порушення договорів на експлуатацію залізничних колій, що примикають до станцій Богуславський та Миколаївка-Донецька. При цьому, залізниця мала можливість керувати такими потоками як вагонами інвентарного парку залізниці.

Також апелянт вважає безпідставними позовні вимоги про стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу, оскільки це дії які не можуть співпадати у часі і одне виключає інше не можливо одночасно користуватись річчю, яка зберігається у іншої особи залізниці.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.10.2017 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2017 року у справі №904/7771/17 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя: Пархоменко Н.В., суддів: Коваль Л.А., Чередка А.Є., розгляд скарги призначений у судове засідання на 14.11.2017 року.

У судовому засіданні, яке відбулося 14.11.2017 року, представники апелянта апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі.

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" проти задоволення апеляційної скарги заперечувало та просило залишити рішення місцевого господарського суду без змін.

У судовому засіданні, яке відбулося 14.11.2017 року, оголошені вступна та резолютивна частина постанови.

Апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків, повноту їх дослідження місцевим господарським судом вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 11.11.2013 року між Державним підприємством "Придніпровська залізниця" (правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТ "Українська залізниця") (Залізниця) та ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" (перейменоване на ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля") (Власник колії) був укладений договір про експлуатацію залізничної під'їзної колії ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", яка примикає до станції Богуславський Придніпровської залізниці, відповідно до пункту 1 якого (в редакції додаткової угоди №2 від 28.02.2014 року) згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України і на умовах цього договору експлуатується під'їзна колія, яка належить Власнику, що примикає до колії №ІІІ станції Богуславський Придніпровської залізниці через стрілку № 3 в непарній горловині станції, і яка обслуговується власним локомотивом.

Межею підїзної колії є вхідний світлофор "НШ", який встановлено на відстані 468,5 м від вістря гостряка стрілки №3.

Здавання вагонів для підїзної колії здійснюється:

- порожніх вагонів під навантаження через інтервал 3,0 год.;

- завантажених вагонів за повідомленнями, які передає прийомоздавальник вантажу та багажу станції Богуславський приймоздавальнику вантажу та багажу Власника колії особисто, не пізніше, ніж за 2,0 години до фактичного здавання вагонів, з реєстрацією у книзі повідомлень форми ГУ-2 (пункт 5 договору).

- маршрутів, завантажених вапняком через інтервал часу 4,5 год.;

- передача розбірних поїздів за повідомленнями. Повідомлення про подачу вагонів на підїзну колію передаються старшим, прийомоздавальником станції Кривий Ріг по телефону оператору диспетчера зовнішнього транспорту УЗТ не пізніше, ніж за 2,0 години до фактичного подавання вагонів з реєстрацією у книзі повідомлень форми ГУ-2 (пункт 5 договору).

Термін дії договору встановлено до 31.12.2018 року.

26.12.2016 року між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (Залізниця) та Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" (Власник колії) був укладений договір про експлуатацію залізничної під'їзної колії ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", яка примикає до станції Миколаївка-Донецька регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", відповідно до пункту 1 якого згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України і на умовах цього договору експлуатується під'їзна колія, яка належить Власнику, що примикає до колії №4 станції Миколаївка-Донецька Залізниці стрілочним переводом №5. Підїзна колія обслуговується власним локомотивом.

Межею підїзної колії є сигнальний знак "Межа підїзної колії", який встановлено проти світофору "Нз" на відстані 164,4 метрів від стика рамної рейки стрілочного переводу №5.

Термін дії договору встановлено до 31.12.2021 року.

Згідно з пунктом 5 договору вагони на підїзну колію подаються за повідомленнями. Повідомлення передаються відповідальним працівником станції Миколаївка-Донецька Залізниці прийомоздавальнику вантажу Власника колії особисто, а за його відсутності черговому по станції Степова по телефону, не пізніше ніж за 2,0 годин до фактичної передачі (здачі) вагонів із реєстрацією у Книзі повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження форми ГУ-2.

Під час розгляду справи встановлено, що у грудні 2016 року, січні, лютому та березні 2017 року за накладними Залізницею прийнято до перевезення порожні власні вагони на станції призначення Богуславський, Миколаївка-Донецька Придніпровської залізниці на адресу одержувача - Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля".

На шляху прямування вагони затримано згідно наказів №130 від 28.02.2017 року, №131 від 28.02.2017 року, №132 від 28.02.2017 року, №133 від 28.02.2017 року, №138 від 01.03.2017 року, №140 від 01.03.2017 року, №255 від 14.03.2017 року, №259 від 14.03.2017 року, №263 від 15.03.2017 року, №272 від 15.03.2017 року, №286 від 16.03.2017 року, №293 від 16.03.2017 року, №308 від 17.03.2017 року, №317 від 17.03.2017 року, №330 від 18.03.2017 року, №331 від 18.03.2017 року, №160 від 02.03.2017 року, №170 від 02.03.2017 року, у зв'язку з неприйняттям вантажу одержувачем - відповідачем на свою під'їзну колію та зайнятістю колій станцій призначення Богуславський, Миколаївка-Донецька Придніпровської залізниці.

Накази про затримку спірних вагонів на підходах до станцій призначення були надані через наявність на коліях станцій призначення Богуславський, Миколаївка-Донецька неприйнятих вагонів, що надійшли на адресу підприємства.

За цим фактом станціями затримки Павлоград-1, Синельникове-2, Синельникове-1, Ігрень, Брагинівка складені акти про затримку вагонів форми ГУ-23а, повідомлення про затримку вагонів, акти загальної форми ГУ-23 та станціями призначення Богуславський та Миколаївка-Донецька вчасно повідомлено представників відповідача про затримку спірних вагонів, про що свідчать підписи відповідальних працівників Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на повідомленнях.

В період з 28.02.2017 на коліях станцій Богуславський та Миколаївка-Донецька вже простоювали вагони, що прибули раніше та після прибуття на станцію призначення вагони, затримані по спірним наказам, теж простоювали на коліях станціях призначення Богуславський та Миколаївка-Донецька, про що складено акти загальної форми на початок та закінчення затримки. Складені станціями Богуславський та Миколаївка-Донецька акти загальної форми підписані представниками вантажовласника без зауважень, таким чином затримка вагонів на станції призначення підтверджено належним чином.

Внаслідок неприйняття вагонів одержувачем на свою під'їзну колію станціями затримки Павлоград-1, Синельникове-2, Синельникове-1, Ігрень, Брагинівка та станціями призначення Богуславський та Миколаївка-Донецька оформлено відповідні акти форми ГУ-23а, ГУ-23, на підставі яких розрахована плата за користування спірними вагонами по відомостях плати ф. ГУ-46 №02039004, №03039005, №03039006, №03039007, №03039008, №03039009, №03039003, №04039004, №04039005, №04039006, №04039007, №04039008, №04039009, №04039010, №04039011, №04039012, №04039013, №05039012, №05039013, №05039014, №05039015, №05039016, №07039018, №07039017, №07039020, №087039019, №17039022, №17039023, №17039024, №17039025, №13039015, №17039026, №18039027, №18039028, №18039029, №18039030, №18039031, №19039037, №19039039, №19039038, №18039033, №18039034, №18039035, №18039036, №18039032, №19039040, №19039041, №19039042, №20039043, №20039044, №20039045, №20039046, №20039047, №20039048, №20039049, №21039053, №22039054, №22039055, №22039056, №22039057, №22039058, №22039059, №21039050, №21039052, №21039051, №21039060, №23039061, №25039062, №29039016, №05049063 на суму 90 994,44 грн. та збір за зберігання вантажу по накопичувальній картці ф. ФДУ-92 №20039001 в сумі 2 509,92 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача плату за користування вагонами у загальній сумі 90 944,44 грн., яка включена до Відомостей плати за користування вагонами форми ГУ-46 №02039004, №03039005, №03039006, №03039007, №03039008, №03039009, №03039003, №04039004, №04039005, №04039006, №04039007, №04039008, №04039009, №04039010, №04039011, №04039012, №04039013, №05039012, №05039013, №05039014, №05039015, №05039016, №07039018, №07039017, №07039020, №087039019, №17039022, №17039023, №17039024, №17039025, №13039015, №17039026, №18039027, №18039028, №18039029, №18039030, №18039031, №19039037, №19039039, №19039038, №18039033, №18039034, №18039035, №18039036, №18039032, №19039040, №19039041, №19039042, №20039043, №20039044, №20039045, №20039046, №20039047, №20039048, №20039049, №21039053, №22039054, №22039055, №22039056, №22039057, №22039058, №22039059, №21039050, №21039052, №21039051, №21039060, №23039061, №25039062, №29039016, №05049063 та збір за зберігання вантажів у загальній сумі 2 509,92 грн. за накопичувальною карткою форми ФДУ-92 №20039001, проти чого заперечує відповідач, що і є причиною виникнення спору.

Згідно з частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Аналогічні положення наведені у частині 2 статті 908 та статті 920 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 3 Закону України "Про залізничний транспорт" визначено, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з законів України "Про транспорт", "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування організується на договірних засадах. Для забезпечення виконання договірних зобов'язань здійснюється перспективне та поточне планування перевезень.

Умови та порядок організації перевезень, у тому числі в прямому змішаному сполученні за участю залізничного та інших видів транспорту, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (частина 1, частина 2 статті 8 Закону України "Про залізничний транспорт").

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року №457 затверджений Статут залізниць України, який згідно статті 2 визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під'їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (далі - залізничні під'їзні колії) (стаття 3 Статуту).

За приписами статті 64 Статуту для транспортного обслуговування одного або кількох підприємств у взаємодії із залізничним транспортом загального користування призначено під'їзні колії.

Статтею 71 Статуту встановлено, що взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під'їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під'їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Відповідно до статті 46 Статуту одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами.

Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Згідно зі статтею 119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянам - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50% зазначених розмірів плати.

Збір за зберігання вантажу розраховується згідно з пунктом 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Мінтранспорту України від 21.11.2000 року №644, відповідно до якого збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Згідно з пунктом 3 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Мінтранспорту та зв'язку України від 25.02.1999 №113, облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, які складаються на підставі пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, актів загальної форми ГУ-23.

Пунктом 4 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами передбачено, що відомості плати за користування вагонами (контейнерами) мають підписуватися працівником станції і вантажовласника щоденно або в періоди пред'явлення їх станцією до розрахункового підрозділу, що встановлюються начальником залізниці. У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов'язаний підписати відомість із зауваженнями.

Відповідно до пункту 6 розділу ІІІ названих Правил усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

За приписами пункту 8 розділу ІІІ Правил у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Згідно з пунктом 9 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці

Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення.

Відповідно до пункту 12 розділу ІІІ Правил загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника; час до 30 хв. не враховується, час 30 хв. і більше враховується як повна година.

Пунктом 3 Правил складання актів, затверджених наказом Мінтранспорту України від 28.05.2002 року №334 передбачено, що акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності: затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача.

Місцевим господарським судом встановлено, що станціями затримки Павлоград-1, Синельникове-2, Синельникове-1, Ігрень, Брагинівка та станціями призначення Богуславський та Миколаївка-Донецька були оформлені відповідні документи, у тому числі акти форми ГУ-23а, ГУ-23, на підставі яких за час знаходження спірних вагонів на станції підходу за наказами №130 від 28.02.2017 року, №131 від 28.02.2017 року, №132 від 28.02.2017 року, №133 від 28.02.2017 року, №138 від 01.03.2017 року, №140 від 01.03.2017 року, №255 від 14.03.2017 року, №259 від 14.03.2017 року, №263 від 15.03.2017 року, №272 від 15.03.2017 року, №286 від 16.03.2017 року, №293 від 16.03.2017 року, №308 від 17.03.2017 року, №317 від 17.03.2017 року, №330 від 18.03.2017 року, №331 від 18.03.2017 року, №160 від 02.03.2017 року, №170 від 02.03.2017 року відповідно до Тарифного керівництва №1 (затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 №317, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356) розрахована плата за користування спірними вагонами за Відомостями форми ГУ-46 №02039004, №03039005, №03039006, №03039007, №03039008, №03039009, №03039003, №04039004, №04039005, №04039006, №04039007, №04039008, №04039009, №04039010, №04039011, №04039012, №04039013, №05039012, №05039013, №05039014, №05039015, №05039016, №07039018, №07039017, №07039020, №087039019, №17039022, №17039023, №17039024, №17039025, №13039015, №17039026, №18039027, №18039028, №18039029, №18039030, №18039031, №19039037, №19039039, №19039038, №18039033, №18039034, №18039035, №18039036, №18039032, №19039040, №19039041, №19039042, №20039043, №20039044, №20039045, №20039046, №20039047, №20039048, №20039049, №21039053, №22039054, №22039055, №22039056, №22039057, №22039058, №22039059, №21039050, №21039052, №21039051, №21039060, №23039061, №25039062, №29039016, №05049063 у загальній сумі 90 944,44 грн. та збір за зберігання вантажу за накопичувальною карткою форми ФДУ-92 №20039001 у розмірі 2 509,92 грн.

За таких обставин, місцевий господарським суд дійшов до правильного висновку про те, що затримка вагонів на станції підходу до станції призначення відбулась через неможливість приймання їх станцією призначення з причин скупчення на ній вагонів, що прибули на адресу відповідача, у звязку з неприйняттям вагонів вантажовласником Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу та відповідно про правомірність нарахування відповідачу плати за користування вагонами і збору за зберігання вантажу.

Надані позивачем акти загальної форми ГУ-23 відповідають формі та змісту Правил користування вагонами і контейнерами та містять підписи відповідних осіб.

Крім того, акти загальної форми, складені представником станції не є єдиним доказом для нарахування плати за затримку вагонів.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 07.10.2014 року у справі №904/5778/13.

Відповідно до статті 614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Належних і допустимих доказів відсутності своєї вини у скупченні вагонів на станції призначення відповідач суду не надав. Натомість його вина підтверджується наступним.

Визначення можливості або неможливості доставити на станцію призначення затримані вагони у певний інтервал часу відноситься до технології роботи залізниці, для чого необхідні спеціальні знання диспетчера до руху поїздів; вантажоодержувач повинен надавати суду документально підтверджені відомості про те, з яких причин готові до передавання на під'їзну колію і оброблені порожні власні вагони на його адресу простоювали на станції призначення більше нормативного часу і не забиралися на під'їзну колію.

Відповідно до пункту 8 договорів про готовність вагонів до забирання Власник колії повідомляє Залізницю не пізніше, ніж за 2 години до пред'явлення вагонів до здачі залізниці, з наступним наданням письмового повідомлення за формою, встановленою Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 року № 113.

Наявність вільних під'їзних колій на станції за обставин відсутності з боку відповідача доказів на підтвердження прийняття ним передбачених договором та вказаними нормативними документами заходів до забирання вагонів зі станції призначення, що прибули на його адресу, є свідченням саме його вини у такому скупченні внаслідок допущеної бездіяльності у забиранні вагонів зі станції призначення.

Необхідно також зазначити, що зайнятість приймально-відправних колій по станції призначення згідно технологічного процесу роботи станції планує поїзний диспетчер залізниці з урахуванням підводу під навантаження порожніх вагонів парку "Укрзалізниці" і власних, вагонів з вантажем на адресу підприємства, маневрової роботи, необхідності приймання навантажених маршрутів з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", обгону локомотивів, для чого необхідна наявність вільних колій станції тощо.

Підпунктом 14.2.1. пункту 14.2. Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, затвердженої наказом Міністерства транспорту та звязків України від 31.08.2005 року №507, визначено, що приймання поїздів на станцію має проводитись тільки на вільні колії, які призначені для цього технічно розпорядчим актом станції.

Відповідно до пункту 16.4 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996 року №411, черговий по станції зобовязаний забезпечити наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів.

Жодним нормативним актом чи будь-яким іншим документом не передбачено, що за умов проведення технологічних операцій по прибуттю та відправленню поїздів всі колії станції повинно бути зайнято.

Отже, на станції призначення, окрім зайняття колій під технологічними операціями з вагонами, має бути забезпечено і наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів.

Відповідачем, наявними матеріалами справи, не доведена відсутність своєї вини у спричиненні скупчення вагонів на станції призначення.

Таким чином, відповідач не спростував доводів позивача, не надав доказів того, що мав можливість прийняти спірні вагони, а також не довів наявність обставин, що могли б бути підставою для відмови у позові з огляду на положення статті 121 Статуту та пункту 16 Правил користування вагонами і контейнерами, згідно з якими вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами: якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під'їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких, згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи; у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність. Вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником; у разі затримки прийняття залізницею вагонів, які пред'явлено їй до здачі, з причин, що залежать від залізниці. Час такої затримки зазначається у графі "Примітки" Пам'ятки про подавання/забирання вагонів, цей час виключається із загального часу користування вагонами (контейнерами).

Місцевим господарським судом правильно зазначено, що несвоєчасне забирання з колій станції відповідачем вантажів, які прибули на його адресу, є порушенням вимог пункту 33 Правил видачі вантажів та статей 46, 47 Статуту залізниць України, якими визначено, що одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти вантаж, що надійшов на його адресу, навіть поставка якого йому не передбачена планом, договором, контрактом, замовленням тощо.

Отже, відповідачем наявними матеріалами справи не доведена відсутність своєї вини у спричиненні скупчення вагонів на станції призначення.

Залізницею нарахована та заявлена до стягнення плати за користування вагонами у сумі 90 994,44 грн. та збір за зберігання вантажу у сумі 2 509,92 грн.

Спірні плату за користування вагонами та збір за зберігання вантажу залізницею було розраховано відповідно до вищенаведених норм Правил користування вагонами та контейнерах Правил зберігання вантажу, на підставі п.п.2.1 п. 2 Розділу III Тарифного керівництва № 1, ставок плати за користування, наведеними в Розділі V Тарифного керівництва № 1, керуючись правилами пунктів 5.2, 5.4 Розділу II Тарифного керівництва № 1 при округленні сум платежів, з урахуванням коригуючого коефіцієнту згідно Наказу Мінінфраструктури № 13 від 26.01.2015 року.

Отже, плату за користування та збір за зберігання позивачем розраховано на підставі норм чинного законодавства. При перевірці апеляційним господарським судом правильності здійсненого залізницею розрахунку порушень не встановлено.

Отже, з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, а саме: своєчасного повідомлення відповідача про готовність залізниці подати вагони, які прибули на його адресу, неприйняття цих вагонів відповідачем, що призвело до їх затримки на підходах до станції призначення, нарахування залізницею плати за користування вагонами в сумі 90 994,44 грн., та збір за зберігання вантажу у сумі 2 509,92 грн., є обґрунтованим і правомірним.

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта про неправомірність одночасного стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу, оскільки порожні вагони не є вантажем, з таких підстав.

Відповідно до абзацу третього пункту 1.6 Роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 року (з подальшими змінами та доповненнями) №04-5/601"Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею", відповідно до якого порожні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", які залізниця зобов'язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов'язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, право у разі втрати частини вагонів із групи, оформленої одним перевізним документом, - витребувати у залізниці складання комерційного та інших актів та заявити вимоги про відшкодування збитків у встановлених Статутом розмірах; право заявити до залізниці вимогу про сплату штрафу за прострочення в доставці вантажу; а також обов'язок отримати їх від залізниці, а у разі несвоєчасного приймання вагонів від залізниці - сплатити плату за користування вагонами, які знаходяться на коліях залізниці, та збір за зберігання у розмірах, встановлених Тарифним керівництвом № 1, а також інші права та обов'язки, які має одержувач відносно вантажу, що прибув на його адресу.

Також, з огляду на встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, колегія суддів апеляційного господарського суду відхиляє решту доводів відповідача, наведених в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд не вбачає підстав, передбачених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, для зміни або скасування рішення суду першої інстанції та, відповідно, підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судовий збір за подання апеляційної скарги відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України відносяться на відповідача.

Керуючись статтями 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2017 року у справі №904/7771/17 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2017 року у справі №904/7771/17 залишити без змін.

Повна постанова складена 15.11.2017 року.

Головуючий суддя Н.В. Пархоменко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя А.Є. Чередко