ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2017 р.Справа № 922/1628/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Семенову О.Є.

розглянувши справу

за позовом Військового прокурора Харківського гарнізону, м.Харків в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, м.Київ
до Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова", м.Харків
про стягнення 692139,60грн.
за участю представників:

від прокуратури: ОСОБА_1, посвідчення №047813 від 04.09.2017

від позивача: ОСОБА_2, довіреність №220/4661д від 26.12.2016

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність №3037/4 від 11.05.2017

ВСТАНОВИВ:

Військовий прокурор Харківського гарнізону (далі за текстом - прокурор) звернувся до господарського суду Харківської області в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (далі за текстом - позивач) з позовом до Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім.О.О.Морозова" (далі за текстом - відповідач) про стягнення 692139,60 грн. штрафних санкцій.

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за контрактом №247/2/07-9 від 19.09.2007.

В судовому засіданні 10.11.2017 судом оголошено перерву до 15.11.2017.

10 листопада 2017 року від прокурора надійшла заява про зменшення позовних вимог з 692139,60грн. до 90818,28грн., відповідно до якої прокурор зменшив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача штрафні санкції за допущене відповідачем порушення строків виконання робіт другої черги підетапу 3.2.2 тривалістю 18 днів, а саме з 24.02.2017 по 13.03.2017. При цьому, прокурор в заяві про зменшення позовних вимог також вказує про необхідність залишення позову без розгляду в іншій частині первісних вимог.

Також 10.11.2017 позивачем подано письмові пояснення, в яких він підтримує позицію прокурора та просить стягнути з відповідача 90818,28грн.

Розглянувши заяву прокурора, суд зазначає наступне.

Частиною 4 статті 22 ГПК України передбачено, що позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Згідно частини 4 статті 29 ГПК України прокурор, який бере участь у справі, несе обов'язки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди.

Враховуючи те, що вищевказана заява прокурора про зменшення позовних вимог відповідає вимогам процесуального законодавства та не порушує чиїх-небудь прав, вона задовольняється судом.

Щодо посилань прокурора та позивача на необхідність залишення позову без розгляду в іншій частині первісних позовних вимог, суд зазначає, що після реалізації прокурором свого процесуального права на зменшення позовних вимог має місце нова ціна позову, а тому після прийняття судом даної заяви у даній справі розглядаються позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафних санкцій саме у розмірі 90818,28грн.

В судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги, з урахуванням заяви про їх зменшення, просив позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в розмірі 90818,28грн.

Відповідач у відзиві проти позову заперечив, посилаючись на те, що прокурором не обґрунтовано наявність підстав для здійснення представництва держави та не доведено належними та допустимими доказами, в чому саме відбулося порушення інтересів держави, яка саме шкода нанесена економічним та оборонним інтересам держави, з посиланням на норми матеріального права. Окрім того, прокурором не надані докази щодо попереднього (до звернення до суду) повідомлення Міністерства оборони України про намір подати позов, а також доказів щодо не здійснення або неналежним чином здійснення зазначеним органом державної влади повноважень стосовно застосування штрафних санкцій. Обґрунтування підстав та попереднє повідомлення про це відповідного суб'єкта владних повноважень є обов'язковою умовою для здійснення прокурором представництва держави в суді, за відсутністю яких позовні вимоги прокурора не підлягають задоволенню. До того ж, Міністерство оборони України, як належний позивач, вже звертався до господарського суду Харківської області з позовом щодо застосування до ДП "Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова" штрафних санкції за порушення строків виконання дослідно-конструкторської роботи за державним контрактом від 19.09.2007 № 247/2/07-9. Рішенням господарського суду Харківської області від 04.07.2017 у справі №910/5612/17 позовні вимоги задоволено в розмірі 523718,90грн. З урахуванням викладеного, відповідач просить припинити провадження у справі.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши представників учасників судового процесу, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

19 вересня 2007 між Міністерством оборони України, як Генеральним замовником, та Казенним підприємством "Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім.О.О.Морозова", як головним виконавцем, укладено Державний контракт (договір) на виконання дослідно-конструкторської роботи, реєстраційний номер 247/2/07-9 (далі за текстом - Контракт), за умовами якого відповідач зобовязався виконати та здати позивачу, а останній зобовязався прийняти та оплатити дослідно-конструкторську роботу по темі: Модернізація системи залпового вогню БМ-21 "Град", шифр "Верба/1".

Повний обсяг роботи, окремі її етапи (підетапи) та терміни виконання вказані у відомості виконання, що є невідємним додатком до договору. Передбачена договором робота виконується відповідно до Спільного рішення Міністерства оборони та Міністерства промислової політики України, затвердженого Міністром оборони України від 03.03.2006 (пункт 1 Контракту).

Терміни виконання роботи або її етапів (підетапів), що визначені відомістю виконання можуть змінюватися за письмовою домовленістю сторін з оформленням узгоджувального протоколу (пункт 14 Контракту).

Датою виконання обов'язків за договором в цілому і за окремими етапами (підетапами) відповідно до пункту 17 Контракту вважається дата затвердження акту про прийняття роботи (етапу, підетапу).

Згідно пункту 27 Контракту, розрахунки за роботу, що виконується проводиться між генеральним замовником та головним виконавцем у встановленому порядку за етапи (підетапи), що закінчені і здані.

Відповідно до умов Контракту розрахунки за продукцію можуть здійснюватись шляхом попередньої оплати Міністерством оборони України, що останнім виконано в повному обсязі на рахунки відповідача.

Додатковими угодами №№1-9 до Контракту протягом 2012-2016 сторонами конкретизовано умови виконання зобов'язань, обсяги фінансування замовника, календарні плани виконання тощо.

Окрім іншого, додатковою угодою №5 від 30.12.2015 встановлено остаточний строк дії Контракту до 31.12.2016.

Додатковою угодою №9 від 19.12.2016 встановлено договірну ціну робіт другої черги підетапу 3.2.2 Контракту, яка склала 5045463,51грн., що були проавансовані замовником у повному обсязі.

Новою редакцією календарного плану, що є додатком до даної додаткової угоди встановлено строк виконання зазначеної другої черги підетапу 3.2.2 Контракту - 30.11.2016.

Водночас, роботи другої черги підетапу 3.2.2 відповідачем у встановлений строк не завершені.

У відповідності до пункту 33 Контракту сторони погодили, що за порушення строків виконання зобовязань, встановлених відомістю виконання, за умови виконання вимог пункту 27 цього договору, з головного виконавця стягується пеня у розмірі 0,1% вартості невиконаних робіт, з яких допущене прострочення виконання за кожний день прострочення, але не вище облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за Контрактом, прокурор звернувся до господарського суду Харківської області з даним позовом, у якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача на користь позивача 90818,28грн. штрафних санкцій (пені) за період прострочення виконання робіт другої черги підетапу 3.2.2 за період з 24.02.2017 по 13.03.2017.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений у Контракті строк не виконав роботи другої черги підетапу 3.2.2.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не надано суду та в матеріалах справи відсутні докази своєчасного виконання даних робіт.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно пункту 33 Контракту сторони погодили, що за порушення строків виконання зобовязань, встановлених відомістю виконання, за умови виконання вимог пункту 27 цього договору, з головного виконавця стягується пеня у розмірі 0,1% вартості невиконаних робіт, з яких допущене прострочення виконання за кожний день прострочення, але не вище облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення.

На підставі вищевказаних норм законодавства та положень Контракту прокурор правомірно здійснив нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання робіт другої черги підетапу 3.2 за період з 24.02.2017 по 13.03.2017 в розмірі 90818,28грн.

Перевіривши розрахунок вказаної суми, суд визнав його таким, що відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

У зв'язку з цим, позовні вимоги про стягнення 90818,28грн. штрафних санкцій суд вважає законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому суд відхиляє заперечення відповідача, викладені у відзиві, виходячи з наступного.

Згідно частини 3 статті 2 ГПК України прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді, передбачених частиною третьою статті 25 Закону України "Про прокуратуру". Невиконання прокурором вимог щодо надання господарському суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в господарському суді має наслідком повернення поданої ним позовної заяви в порядку, встановленому статтею 63 цього Кодексу.

Отже, відповідно до вищевказаної процесуальної норми, прокурор у позовній заяві має:

- самостійно визначити, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтувати необхідність їх захисту;

- вказати орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах;

- обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді, передбачених частиною третьою статті 25 Закону України "Про прокуратуру".

У випадку невиконання прокурором вимог щодо надання господарському суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в господарському суді, подана прокурором позовна заява має бути повернута в порядку, встановленому статтею 63 цього Кодексу.

Проаналізувавши позовну заяву, суд приходить до висновку про те, що прокурором вищевказані вимоги процесуального законодавства виконані.

Так, прокурором правомірно визначено орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах - Міністерство оборони України. Зокрема, прокурор вказав, що Міністерство оборони України згідно ст.ст. 1, 10 Закону України "Про оборону України" є центральним органом виконавчої влади і військового управління в системі Збройних Сил України, які створені для захисту суверенітету, незалежності та територіальної цілісності України. Міністерство оборони України згідно рішення Конституційного Суду України №3-РП/99 є уповноваженим державою органом здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до ст.3 Закону України "Про Збройні Сили України", Збройні сили України організаційно складаються з органів військового управління, об'єднань, з'єднань, військових частин, установ та організацій. Органами на місцях є підпорядковані Міністру оборони України командири зазначених військових формувань. Вони зобов'язані вживати заходи для відшкодування завданої державі шкоди, для чого діяти відповідно до Закону, в тому числі в разі необхідності представляти інтереси держави в судах.

Також, прокурором самостійно визначено, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтувано необхідність їх захисту. Зокрема, військовий прокурор зазначив, що згідно з положеннями ст. 131-1 Конституції України, на прокуратуру покладено функції представництва інтересів громадянина або держави у випадках, визначених законом. Відповідно до ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави у випадках та порядку, встановлених законом. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 року у справі №1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин тим, що в них є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо. Оскільки "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Прокурор обґрунтовано вказує, що Державне підприємство "Харківське конструкторське бюро ім. О.О. Морозова" виконує окремі роботи, що є складовими частинами загального оборонного замовлення. Невиконання або неналежне виконання функцій зі здійснення робіт по реалізації державного оборонного замовлення є суттєвим порушенням прав та інтересів Держави, що потребує їх захисту в судовому порядку.

Суд зазначає, що у даному випадку недотримання відповідачем строків виконання робіт, обумовленим Контрактом, призводить до неналежної реалізації державного оборонного замовлення, що є суттєвим порушенням оборонних інтересів Держави, а несплата передбачених Контрактом штрафних санкцій спричиняє шкоду й економічним інтересам Держави.

Щодо обов'язку прокурора обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді, передбачених частиною третьою статті 25 Закону України "Про прокуратуру", про що вказано у статті 2 ГПК України, суд зазначає наступне.

Стаття 25 Закону України "Про прокуратуру", яка має назву "Нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство" не має частини третьої, до якої є відсилання у вищенаведеному положенні частини 3 статті 2 ГПК України.

Разом із тим, фактично підстави для здійснення прокурором представництва інтересів держави в суді містяться у частині 3 статті 23 вказаного Закону, відповідно до якої прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

На виконання даної норми, прокурор у позові правомірно зазначив, що Міністерством оборони України будь-яких заходів по стягненню з відповідача санкцій за прострочення виконання зобов'язань по розробці продукції оборонного призначення та по зобов'язанню передати дану продукцію не вжито. Враховуючи наявні порушення інтересів Держави з боку дій відповідача, вказана заява подається в інтересах Держави в особі позивача в зв'язку з заподіянням шкоди її економічним та оборонним інтересам, а саме фактичного недотримання умов Державного контракту з державного оборонного замовлення щодо своєчасної модернізації та виготовлення нових зразків військової техніки.

При цьому, суд враховує, що в позовній заяві прокурора первісно було заявлено вимоги про стягнення штрафних санкцій за більший період часу порушення відповідачем строків виконання робіт за Контрактом, ніж у відповідній заяві Міністерства оборони України (справа №910/5612/17).

До того ж, як встановлено ухвалою господарського суду м.Києва від 10.04.2017, позовна заява у справі №910/5612/17 була подана Міністерством оборони України з порушенням правил територіальної підсудності, що також свідчить про неналежне виконання позивачем функцій захисту інтересів держави.

Посилання відповідача на норму частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", згідно якої прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень, судом відхиляються, оскільки ані даний Закон, ані ГПК України не містять будь-яких процесуальних наслідків самому лише невиконанню цього обов'язку.

Отже, саме лише ненаправлення прокурором позивачу повідомлення про здійснення ним представництва інтересів держави в суді, за умови виконання прокурором усіх інших вимог частини 3 статті 2 ГПК України, не може бути перешкодою для прийняття його позовної заяви до розгляду.

Також, суд зазначає, що відповідач у відзиві просить припинити провадження у справі, однак не наводить відповідного пункту частини 80 ГПК України, на підставі якої таке припинення було б можливим, з огляду на вказані відповідачем доводи.

Окремо слід зазначити, що залишення позову без розгляду або припинення провадження у справі не призведуть до вирішення спору, що, з огляду на встановений судом факт невиконання відповідачем зобов'язань за Контрактом, не буде сприяти відновленню порушених інтересів держави.

Підсумовуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов прокурора у повному обсязі.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача у розмірі 1600,00грн. При визначенні суми судового збору суд враховує ціну позову, визначену прокурором у заяві про зменшення розміру позовних вимог.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова" (61001, м.Харків, вул.ПЛЕХАНІВСЬКА, буд.126, код 14310299) на користь Міністерства оборони України (03168, м.Київ, пр.Повітрофлотський, буд.6, код 00034022) 90818,28грн. штрафних санкцій.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова" (61001, м.Харків, вул.Плеханівська, буд.126, код 14310299) на користь Генеральної прокуратури України (01011, м.Київ, вул.Різницька, буд.13/15, код 00034051) 90818,28грн. штрафних санкцій.

Рішення може бути оскаржене в установленому законодавством порядку.

Повне рішення складено 20.11.2017 р.

Суддя ОСОБА_4