ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року Справа № 922/3507/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя: судді:Алєєва І.В. (доповідач), Яценко О.В. Кравчук Г.А.
за участю представників:
від прокуратури:Паршутіна Ю.А.,
від позивача:не з'явився,
від відповідача:Мельнік Д.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуЗаступника прокурора Харківської області
на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 31.07.2017
у справі господарського суду№922/3507/16 Харківської області
за позовомКерівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Богодухівський молзавод"
простягнення шкоди в розмірі 3613161,63 грн,
В С Т А Н О В И В:

Керівник Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Богодухівський молзавод" про стягнення збитків у сумі 3613161,63 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 27.06.2017 у справі №922/3507/16 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 31.07.2017 у справі №922/3507/16 вищезазначене судове рішення залишено без змін.

Заступник прокурора Харківської області з прийнятими судовими актами не погодився та звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просить скасувати постанову і рішення господарського суду, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Обґрунтовуючи підстави звернення до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, скаржник посилається на порушення господарськими судами норм матеріального та процесуального права.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2017 у справі визначено склад колегії суддів Вовк І.В. - доповідач, головуючий, Грек Б.М., Могил С.К.

Розпорядженням Вищого господарського суду України від 30.10.2016 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв'язку з іншим визначенням спеціалізації.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2017 у справі визначено склад колегії суддів Алєєва І.В. - доповідач, головуючий, Дроботова Т.Б., Кравчук Г.А.

Ухвалою від 03.11.2017 Вищий господарський суд України призначив розгляд касаційної скарги.

Розпорядженням Вищого господарського суду України від 16.11.2017 здійснено повторний розподіл судової справи з підстав призначення за Указом Президента України №357/2017 від 10.11.2017 суддю Дроботову Т.Б суддею Верховного Суду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.11.2017 у справі визначено склад колегії суддів Алєєва І.В. -доповідач, головуючий, Яценко І.В., Кравчук Г.А.

У письмових поясненнях на касаційну скаргу позивач підтримав вимоги касаційної скарги.

Відповідач у письмовому відзиві на касаційну скаргу просив оскаржувані судові акти залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

В призначене судове засідання касаційної інстанції 21.11.2017 з'явився прокурор та представник відповідача. Позивач уповноваженого представника не направив. Явка не визнавалась обов'язковою.

Перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм процесуального та матеріального права, проаналізувавши доводи з цього приводу, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга Заступника прокурора Харківської області підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, Державною екологічною інспекцією у Харківській області (далі за текстом - Держекоінспекція) у період з 10.06.2015 по 19.06.2015 проведено позапланову перевірку щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства у діяльності ТОВ "Богодухівський молзавод" (відповідач). За результатами перевірки складено акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами № 47/01-04/02-09 від 19.06.2015, відповідно до якого, перевіркою встановлено, що стічні води на підприємстві направляються на локальні очисні споруди і далі каналізаційною насосною станцією трубопроводом на власні поля фільтрації. Стічні води від виробничих цехів по самопливним колекторам надходять до жироуловлювача після очищення від жирів до КНС. Господарсько-побутові стоки від інших джерел водовідведення надходять до КНС, обминаючи жироуловлювач. Від КНС стоки по напірному колектору надходять на очисні споруди (двоярусні відстійники), для механічного очищення, а потім по самопливному технологічному трубопроводу надходять на поля фільтрації, де відбувається біологічне очищення шляхом фільтрації в грунт.

Позивачем за територією полів фільтрації відповідача було зафіксовано розлиття білої речовини на земельній ділянці без твердого покриття, яка стікала по рельєфу місцевості. На місці обстеження відділом інструментально-лабораторного контролю Держекоінспекції відібрані проби ґрунту, що відображається актом відбору проб ґрунтів від 10.06.2015 № 06-2015/30-37.

3 метою усунення порушень, виявлених під час здійснення позапланової перевірки позивачем відносно відповідача винесено припис від 24.06.2015 за № 02-25-14.

Суди також встановили, що на виконання постанови Богодухівського РВ ГУ МВС України в Харківській області від 08.07.2015 щодо досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000292 від 13.05.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 236 КК України про проведення позапланової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства ТОВ "Богодухівський молзавод", позивачем у період з 09.07.2015 по 14.07.2015 було здійснено ще позаплановий захід (перевірку) вищевказаного суб'єкта господарювання.

За результатами вказаної перевірки позивачем складено акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами № 70/01-04/02-09 від 14.07.2015.

Вказаним актом перевірки констатовано, що за територією полів фільтрації, як і за попередньою перевіркою, було зафіксовано розлиття білої речовини на земельній ділянці без твердого покриття, яка стікала по рельєфу місцевості, внаслідок перезавантаження полів фільтрації виробничими та іншими стоками ТОВ "Богодухівський молзавод". На місці обстеження при здійсненні попередньої перевірки 10.06.2015 відділом інструментально-лабораторного контролю Держекоінспекції були відібрані проби ґрунту, що відображається у акті відбору проб ґрунтів від 10.06.2015 № 06-2015/30-37.

За результатами дослідження проб виявлено перевищення вмісту забруднюючих речовин (у порівнянні з нормативними ГДК та фоновими значеннями) по таких показниках: амоній від 4,4 до 5,1; фосфору рухомі форми у перерахунку на пя'тиоксид фосфору від 3,7 до 3,9: органічні речовини, що екстрагуються петролейним ефіром від 2,7 до 2,7 до 2,9; хлориди від 2,2 до 2.5: сульфати у перерахунку на сульфати від 2,0 до 2,1, що відображено у протоколі вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів від 25.06.2015 № 06-2015/30-37, що є порушенням ст. 55 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", ст. 35 Закону України "Про охорону земель", ст. 96 Земельного кодексу України.

З метою усунення порушень, виявлених під час здійснення позапланової перевірки позивачем щодо відповідача винесено припис від 16.07.2015 за № 02-05-23.

Судами встановлено, що розрахунки розміру шкоди виконані у відповідності до приписів статей 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" та "Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства", затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 04.04.2007 № 149 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25.04.2007 за № 422/13698

Розрахунки шкоди, заподіяної державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства зумовленої забрудненням земельних ділянок разом з претензіями № 26-32 від 17.07.2015 позивачем були надіслані відповідачу. Однак відповідач суму шкоди за забруднення земельної ділянки добровільно не сплатив, що і стало підставою для звернення прокурора до суду з позовом по даній справі.

Крім того, за клопотанням відповідача господарським судом Харківської області, у зв'язку з суперечностями, які містять матеріали справи, та в зв'язку з потребою в спеціальних знаннях в питанні встановлення в діях відповідача ознак порушення природоохоронного законодавства, ухвалою господарського суду Харківської області від 10.11.2016 призначено у справі судову екологічну експертизу, на розгляд експерта поставлено наступні запитання:

1) Чи підтверджується висновки Державної екологічної інспекції у Харківській області, викладені в Акті перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами №47/01-04/02-09 від 10-19.06.2015 та Протоколі вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів №06-2015/30-37 від 25.06.2015?

2) Чи призвели дії Товариства з обмеженою відповідальністю "Богодухівський молзавод", відображені в Акті перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами №47/01-04/02-09 від 10-19.06.2015 та Протоколі вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів №06-2015/30-37 від 25.06.2015, до забруднення навколишнього природного середовища?

3) Чи могли дії Товариства з обмеженою відповідальністю "Богодухівський молзавод", відображені в Акті перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами №47/01-04/02-09 від 10-19.06.2015 та Протоколі вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів №06-2015/30-37 від 25.06.2015, призвести до забруднення навколишнього природного середовища?

4) Чи відповідають розрахунки шкоди, заподіяної державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства зумовленої забрудненням земельних ресурсів (т. 1, арк. с. 42-43, 45-46, 48-49, 51-52, 54-55, 57-58, 60-61) вимогам Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 27.10.1997 №171.

За результатами проведення експертизи, Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса складено висновок судової комісійної інженерно-екологічної експертизи №11651 від 24.05.2017, відповідно до якого, на поставлені судом питання експерти надали наступні відповіді:

1. З причин, викладених в дослідницькій частині висновку за документами справи акти перевірки ДЕІ щодо встановлення факту і правильності характеристик забруднення земель діяльністю ТОВ "Богодухівський молзавод" не підтверджуються. З причин, викладених в дослідницькій частині висновку, за документами справи висновки Державної екологічної інспекції у Харківській області, викладені в Акті перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами № 47/01-04/02-09 від 10-19.06.2015 та Протоколі вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів № 06-2015/30-37 від 25.06.2015 не підтверджуються.

2. З причин, викладених в дослідницькій частині висновку, за документами справи розрахунки шкоди, заподіяної державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства зумовленої забрудненням земельних ресурсів (т. 1, арк. с. 42-43, 45-46, 48-49, 51-52, 54-55, 57-58, 60-61) вимогам Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 27 жовтня 1997 року № 171 не підтверджуються.

3. З причин, викладених в дослідницькій частині висновку, надати відповідь на питання "Чи призвели за документами справи дії Товариства з обмеженою відповідальністю "Богодухівський молзавод", відображені в Акті перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами № 47/01-04/02-09 від 10-19.06.2015 та Протоколі вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів № 06-2015/30-37 від 25.06.2015, до забруднення навколишнього природного середовища?" не надається за можливе.

4. З причин, викладених в дослідницькій частині висновку, надати відповідь на питання "Чи могли дії Товариства з обмеженою відповідальністю "Богодухівський молзавод", відображені в Акті перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами № 47/01-04/02-09 від 10-19.06.2015 та Протоколі вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів № 06-2015/30-37 від 25.06.2015, призвести до забруднення навколишнього природного середовища?" не надається за можливе.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд, з яким погодилась апеляційна інстанція, виходив з того, що вищевказаним висновком експертизи спростовано обставини та доводи прокурора щодо порушення відповідачем вимог природоохоронного законодавства, обґрунтовані актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства № 47/01-04/02-09 від 10-19.06.2015 та протоколом вимірювання показників складу та властивостей ґрунтів №06-2015/30-37 від 25.06.2015.

Проте, висновки господарських судів попередніх інстанцій є передчасними.

За приписами статті 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" псування земель - це порушення природного стану земель, яке здійснюється без обґрунтованих проектних рішень, погоджених та затверджених в установленому законодавством порядку, забруднення їх хімічними, біологічними та радіоактивними речовинами, в тому числі тими, що викидаються в атмосферне повітря, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами, неочищеними стічними водами, порушення родючого шару ґрунту, невиконання вимог встановленого режиму використання земель, а також використання земель у спосіб, що погіршує їх природну родючість.

У відповідності до статті 211 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства, зокрема за псування земель, їх забруднення хімічними та радіоактивними речовинами і стічними водами, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами.

За приписами статей 42, 43 Закону України "Про відходи" особи, винні в порушенні законодавства про відходи, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільну чи кримінальну відповідальності. Підприємства, установи, організації та громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про відходи, в порядку і розмірах, встановлених законодавством України.

Відповідно до статті 56 Закону України "Про охорону земель" юридичні і фізичні особи, винні в порушенні законодавства України про охорону земель, несуть відповідальність згідно із законом. Застосування заходів дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від відшкодування шкоди, заподіяної земельним ресурсам. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства України про охорону земель, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Стаття 41 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлює економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, зокрема, передбачає відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

У відповідності до приписів статей 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Наявність всіх зазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Згідно з п.п.3.2,3.3 Методики №149 землі вважаються засміченими, якщо на відкритому ґрунті наявні сторонні предмети і матеріали, сміття без відповідних дозволів, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища. Факти забруднення (засмічення) земель встановлюються уповноваженими особами, які здійснюють державний контроль за додержанням вимог природоохоронного законодавства шляхом оформлення актів перевірок, протоколів про адміністративне правопорушення та інших матеріалів, що підтверджують факт забруднення та засмічення земель.

При цьому акт перевірки - це документ, який фіксує факт проведення планових, позапланових перевірок суб'єктів господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища та його дотримання (пункт 1.4 Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.09.2008р. №464).

Так, згідно зі ст. 1 Закону України "Про судову експертизу", судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

В пункті 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.02.2013 №4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" зазначено, зокрема, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Згідно зі ст. 42 ГПК України, висновок судового експерта повинен містити докладний опис проведених досліджень, зроблені в результаті їх висновки і обґрунтовані відповіді на поставлені господарським судом питання. Висновок подається господарському суду в письмовій формі, і копія його надсилається сторонам. Якщо під час проведення судової експертизи встановлюються обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, з приводу яких судовому експерту не були поставлені питання, у висновку він викладає свої міркування і щодо цих обставин. У випадках недостатньої ясності чи неповноти висновку судового експерта господарський суд може призначити додаткову судову експертизу. При необхідності господарський суд може призначити повторну судову експертизу і доручити її проведення іншому судовому експерту. Висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу. Відхилення господарським судом висновку судового експерта повинно бути мотивованим у рішенні.

Частиною 1 ст. 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В пункті 2.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, зокрема, що будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи. Суд обґрунтовує своє рішення лише тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Подані докази не можуть бути відхилені судом з тих мотивів, що вони не передбачені процесуальним законом.

Судами було прийнято за доказ експертний висновок, який з урахуванням вимог ст. 32-34, 41-42 ГПК України, суди визнали належним та допустимим доказом у даній справі, оскільки згідно з ним судовими експертами в межах своєї компетенції дано відповіді на запитання, які мають істотне значення для даної справи, в т.ч. щодо фактів та обставин, якими прокурор та позивач обґрунтовують власні позовні вимоги.

Разом з тим, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 01.07.2015 у справі №916/3311/14 та від 07.10.2015 у справі №916/3371/14.

Надаючи оцінку правовим відносинам, що склалися у цій справі суди, керуючись висновком Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса спростували доводи позивача щодо порушення відповідачем природоохоронного законодавства.

Приймаючи, як допустимий доказ висновок експерта, суди разом з тим достеменно не встановили та не спростували факт завдання відповідачем шкоди державі внаслідок забруднення земельних ресурсів, не врахували що висновком експерта не доведено та не спростовано наявності такого елементу складу цивільного правопорушення як незаконні дій відповідача, не встановили чи були дотримані позивачем під час визначення розмірів шкоди вимоги вказаної вище методики щодо земельної ділянки, зазначеною в позові площею.

Встановлені судами обставини не дають змоги дійти однозначного висновку про наявність чи відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд, якщо суд припустився порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Пунктом 11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 №11 "Про деякі питання практики застосування розділу XII1 Господарського процесуального кодексу України" визначено, що відповідно до ч. 1 ст. 47 ГПК України судове рішення приймається за результатами обговорення усіх обставин справи, а ч. 1 ст. 43 названого Кодексу передбачено всебічний, повний і об'єктивний розгляд в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності. Недодержання судом першої або апеляційної інстанції цих норм процесуального права, якщо воно унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного розгляду справи, також є підставою для скасування судового рішення з передачею справи на новий розгляд до відповідного суду (п. 3 ч. 1 ст. 1119 ГПК України), оскільки касаційна інстанція не має права сама встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові місцевого чи апеляційного господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судові акти попередніх інстанцій - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до місцевого господарського суду.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене, вжити всі передбачені законом засоби для всебічного, повного і об'єктивного встановлення обставин справи, перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, дати їм належну юридичну оцінку, і в залежності від встановлених обставин вирішити спір у відповідності з нормами чинного законодавства, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, з ухваленням законного й обґрунтованого судового рішення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Заступника прокурора Харківської області - частково задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 31.07.2017 та рішення господарського суду Харківської області від 27.06.2017 у справі №922/3507/16 - скасувати, а справу направити на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

Головуючий суддя І.В. Алєєва
Суддя О.В. Яценко
Суддя Г.А. Кравчук