ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2017 року Справа № 909/400/17
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Карабаня В.Я. - головуючого,
Ємельянова А.С.,
Корнілової Ж.О.,
розглянувши матеріали касаційної
скаргиКалуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області
напостанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.07.17 та рішення господарського суду Івано-Франківської області від 16.05.17
у справігосподарського суду Івано-Франківської області №909/400/17
за позовомКалуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області
довідкритого акціонерного товариства "Оріана"
про стягнення 698,17грн. незаконно виплаченої пенсії,

за участі представників сторін:

від позивача - не з'явилися;

від відповідача - не з'явилися;

У С Т А Н О В И В:

14.03.2008 відповідно до ст.36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" управління ПФУ в м. Калуші, правонаступником якого є Калуське об'єднане управління Пенсійного фонду України, призначило ОСОБА_4 пенсію по втраті годувальника на ОСОБА_5.

20.04.2001 управління Пенсійного фонду України в м. Калуші провело зустрічну перевірку документів про стаж роботи та зарплату ОСОБА_6, за результатами якої було виявлено розбіжності між даними довідки про зарплату від 29.12.2007 № 179 та особовими рахунками, про що складені акти № 256 та № 257.

21.04.2011 ВАТ "Оріана" видало нову довідку № 267 про розмір заробітної плати ОСОБА_6, відповідно до даних якої середньомісячний заробіток даної особи становив 733,67грн.

23.06.2011 управління Пенсійного фонду України в м. Калуші провело перерахунок пенсії, у зв'язку з чим було виявлено надміру виплачену пенсію на загальну суму 5 749,97грн.

З 01.05.2013 по 31.12.2013 пенсію по втраті годувальника отримував ОСОБА_5 на підставі відповідної заяви. Разом з тим, останній у добровільному порядку відшкодував 5 051,80грн. надмірно виплачену пенсію. У силу таких обставин, Калуське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області 26.04.2017 звернулися до господарського суду з позовом про стягнення з відкритого акціонерного товариства "Оріана" 698,17грн. незаконно виплаченої пенсії.

16.05.2017 рішенням господарського суду Івано-Франківської області (суддя Ткаченко І.В.), залишеним без змін 10.07.2017 постановою Львівського апеляційного господарського суду (судді Якімець Г.Г., Кравчук Н.М., Матущак О.І.) у позові Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про стягнення з ВАТ "Оріана" 698,17грн. незаконно виплаченої пенсії відмовлено. Ухвалюючи рішення, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивачем пред'явлено позов з пропуском строку позовної давності, про застосування якого було заявлено відповідачем.

У касаційній скарзі Калуське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області посилалися на порушення господарськими судами норм матеріального та процесуального права, зокрема ст.ст.256, 257, 261, 267 ЦК України, ст.ст.32, 33 ГПК України, тому просили рішення судів попередніх інстанцій скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Проаналізувавши касаційну скаргу на предмет її обґрунтованості у сукупності з іншими матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення вимог скарги виходячи з наступного.

За приписами статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст.20 ГК України та ст.16 ЦК України, до яких віднесено, зокрема, відшкодування збитків.

Пунктом 3 частини 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст.1166 ЦК України).

За змістом частини 1 статті 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

У відповідності до статті 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення", органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

На підставі викладених положень матеріального права, ураховуючи фактичні обставини справи, які свідчать про заподіяння відповідачем шкоду позивачу, суди обох інстанцій дійшли висновку, що права останнього дійсно порушені.

Між тим, відповідачем у відзиві на позовну заяву, було заявлено про застосування наслідків пропущення строків позовної давності для захисту порушеного права.

Відповідно до ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Установивши, що право позивача на звернення до суду із цим позовом виникло 21.04.2011, тобто коли результатами перевірки було підтверджено вищезгадані невідповідності, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що позивач звернувся з позовом у цій справі після спливу встановленого ст.257 ЦК України трирічного строку позовної давності. При цьому, господарським судом враховано заяву відповідача, подану на підставі ч.4 ст.267 ЦК України, а також відхилено заперечення позивача про поважність причин пропуску позовної давності з підстав добровільного відшкодування ОСОБА_5 переплаченої пенсії, оскільки це не перешкоджало зверненню до суду з позовом у межах строку позовної давності.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, підтриманими судом апеляційної інстанції, які відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону. Будь-яких нормативно обгрунтованих доводів, із посиланням на норми права, які б їх спростовували, заявником не наведено, у зв'язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваних рішень, при ухваленні яких здійснено всебічний, повний та об'єктивний розгляд у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, надано належну правову оцінку всім наявним у матеріалах справи доказам й твердженням сторін, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Доводи заявника, викладені у касаційній скарзі не заслуговують на увагу, зводяться до переоцінки доказів, що в силу положень ст.111-7 ГПК України не відноситься до компетенції касаційної інстанції.

Пунктом 1 частини 1 статті 1119 ГПК України визначено право касаційного суду за результатами розгляду касаційної скарги залишити останню без задоволення, а рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без зміни.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення спору.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119 -11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.07.17 та рішення господарського суду Івано-Франківської області від 16.05.17 у справі №909/400/17 господарського суду Івано-Франківської області - без змін.

Головуючий суддяВ.Я. Карабань
СуддяА.С. Ємельянов
СуддяЖ.О. Корнілова