ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.11.2017 Справа № 905/2088/17

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Левшиної Я.О., при секретарі судового засідання Конько В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою: Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу", м.Маріуполь, Донецька область в особі Часовоярського регіонального виробничого управління комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу", м. Часів Яр, Донецька область

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Часів Яр, Донецька область

про: стягнення заборгованості в розмірі 73148,91грн., інфляційних нарахувань - 1069,79грн., 3% річних - 313,97грн.

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

Відповідно до вимог ст.ст.4-4, 81 ГПК України судовий розгляд здійснювався з фіксацією у протоколі судового засідання.

У судовому засіданні 20.11.2017р. суд виходив до нарадчої кімнати для прийняття рішення.

СУТЬ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Компанія "Вода Донбасу", м. Маріуполь, Донецька область в особі Часовоярського регіонального виробничого управління комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу", м. Часів Яр, Донецька область звернулось до господарського суду Донецької області із позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Часів Яр, Донецька область про стягнення заборгованості в розмірі 73148,91грн., інфляційних нарахувань - 1069,79грн., 3% річних - 313,97грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями позовну заяву призначено до розгляду судді Левшиній Я.О.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором №593-Ч від 24.01.2014р. з оплати послуг з водопостачання та водовідведення за період квітень-серпень 2017р.

Нормативно позивач обґрунтовує свої вимоги, посилаючись на ст.ст. 174, 181, 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 525, 526, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 49, 54 Господарського процесуального кодексу України.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав наступні документи: договір №593-Ч від 24.01.2014р. на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення; додаткові угоди №1 від 01.12.214р., №2 від 01.11.2015р., №3 від 30.11.2016р.; лист №15/455 від 02.03.2017р.; лист №15/628 від 20.03.2017р. та докази його направлення відповідачу; акт №1/35 від 15.03.2017р. виводу з експлуатації приладів обліку холодної води; лист №15/812 від 18.04.2017р.; акти рахунки: №593-Ч від 24.04.2017р., №593-Ч від 25.05.2017р., №593-Ч від 26.06.2017р., №593-Ч від 27.07.2017р., №593-Ч від 23.08.2017р.; лист №03/962 від 12.05.2017р.; звернення від 24.04.2017р. в порядку досудового врегулювання; претензію №03/1350 від 13.07.2017р. та докази її направлення відповідачу.

Під час розгляду справи позивачем були надані додаткові документи для долучення до матеріалів справи, а саме: положення №4 «Про Часовоярське регіональне виробниче управління КП «Компанія «Вода Донбасу», свідоцтво про державну реєстрацію; акт від 15.03.2017р.

Ухвалою суду від 17.10.2017р. продовжено строк розгляду спору на 15 днів до 26.11.2017р.

Представник позивача у судове засідання 20.11.2017р. не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом своєчасного надсилання ухвали за адресою, визначеною за матеріалами справи.

Представник відповідача у судове засідання 20.11.2017р. не з'явився, своєї позиції до відома суду не довів та не надав витребуваних документів, хоча про розгляд справи повідомлявся належним чином шляхом своєчасного надсилання ухвали за адресою, визначеною за матеріалами справи.

Відповідно до п. 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011р. особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідачу було надано достатньо часу для формування і доведення до відома суду своєї позиції по суті заявлених вимог з наданням підтверджуючих доказів (у разі наявності), а встановлення правової визначеності довкола заявлених вимог не може перебувати у залежності від бажання відповідача здійснювати свої процесуальні права.

Суд вважає за можливе розглянути спір в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а окремі ненадані відповідачем документи та його неявка у світлі приписів ст.ст. 4-3, 22, 33, 77 Господарського процесуального кодексу України, не вливають на таку кваліфікацію та не є підставою для відкладання розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

24.01.2014р. між позивачем та відповідачем був укладений договір №534-Ч на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, за умовами якого позивач (виробник) зобов'язався надавати відповідачу (споживачу) послуги по централізованому питному водопостачанню в межах узгоджених розрахункових обсягів з урахуванням технічних можливостей виробника, а також приймати та очищувати стічні води споживача, а споживач - оплатити такі послуги з водопостачання та водовідведення на умовах даного договору (п.п. 1.1, 1.2 договору).

Додатковими угодами №1 від 01.12.214р., №2 від 01.11.2015р., №3 від 30.11.2016р сторонами внесено зміни до договору, зокрема, щодо обсягів послуг водопостачання, режиму надання послуг, розміру послуг, строку дії договору.

Відповідно до п. 2.3 договору споживач зобов'язаний за свій рахунок придбати та встановити на підставі узгодженої з виробником технічної документації вузла обліку води повірені прилади обліку води. Проектування вузлів обліку здійснюється у відповідності до вимог ДБН за технічними умовами (вихідними даними) виробника. Приймання в експлуатацію вузла обліку та його реєстрація здійснюється представниками виробника на підставі узгодженої технічної документації. Послуги з видачі технічних умов (вихідних даних) на вузол обліку води, узгодженню проектів виконується виробником платно, на підставі заявки споживача. Всі електроні прилади обліку води обладнюються споживачем лічильниками обліку відпрацьованого часу. Кількість води, спожитої споживачем, визначається по показникам повірених та опломбованих представниками Держспоживстандарту та виробника приладів обліку води.

Згідно п. 2.4 договору всі вузли підлягають пломбуванню виробником в місцях з'єднання засобів обліку, запірної арматури, манометру та іншого обладнання вузла обліку незалежно від місця їх розташування. Розрахунки за використану воду та скинуті стоки відповідно до показників приладів обліку здійснюється з моменту опломбування приладів обліку води та їх з'єднуючих частин до вузла обліку представником виробника. Неопломбовані вузли обліку води до експлуатації не допускаються. Послуги з опломбування/розпломбування вузлів обліку води здійснюється виробником платно, на підставі заявки споживача. Вартість послуг з опломбувння/розпломбування визначається калькуляцією виробника та споживача. Вартість послуг з опломбування/розпломбування здійснюється калькуляцією виробника та сплачується споживачем на підставі виставленого рахунку в п'ятиденний строк з моменту його отримання на умовах передоплати.

За умовами п. 2.6 договору в редакції додаткової угоди №1 від 01.12.2014р. у випадку відсутності або несправності приладу обліку з вини споживача, в тому числі несвоєчасного введення його в експлуатацію (з викликом представника виробника та складенням акту), порушення цілісності пломб, номерного антимагнітного індикатору та деталей пломбування, втручання в його роботу, в тому числі при виявленні зовнішнього впливу постійним магнітним полем на прилад обліку води/стоків - розрахунок витрати води визначається по пропускній здатності труби вводу в точці підключення при скорості руху води в ній 2м/сек та дії її повним перерізом протягом 24 годин на добу.

У випадку закінчення терміну повірки приладу обліку - споживач зобов'язаний звернутись до виробника з заявкою про необхідність вивести з експлуатації прилад обліку на період проведення повірки.

У випадку ненадання споживачем заявки про розпломбування та вивід вузла обліку з експлуатації по закінченню строку повірки приладу обліку, споживач актом виводить вузол обліку споживача з експлуатації самостійно без здійснення розпломбування.

За період повірки приладу обліку води, але не більше 1 місяця, розрахунок за спожиту воду здійснюється за середньодобовим розходом за попередні два розрахункових місяці.

У випадку не проведення своєчасної повірки приладу обліку і не введення його в експлуатацію протягом місяця після зняття приладу обліку води на повірку або після закінчення міжповірочного інтервалу розрахунок витрати води визначається по пропускній здатності труби вводу в точці підключення при скорості руху води в ній 2м/сек та дії її повним перерізом протягом 24 годин на добу.

В додатковій угоді №3 від 30.11.2016р. сторони, зокрема, погодили розрахункові обсяги спожитої води та стічних вод на 2017р.

Відповідно до п.п. 5.6, 5.7 договору споживач самостійно здійснює оплату по даному договору на умовах 100% передоплати в строк до 5 числа поточного місяця. При цьому розмір платежу визначається виходячи з вартості обсягу споживання послуг за попередній місяць. Кінцевий розрахунок за надані послуги за поточний місяць споживач здійснює самостійно на підставі підписаного сторонами акту-рахунку платіжним дорученням, з урахуванням здійсненої передоплати, не пізніше ніж через 3 банківських дні після підписання акта-рахунка.

Згідно п. 12.1 договору з урахування додаткової угоди №3 від 30.11.2016р. даний договір набирає чинності з дати підписання сторонами та діє по 31.12.2017р.

Листом №15/455 від 02.03.2017р. позивач повідомив відповідача про сплив міжповірочного інтервалу лічильника води, установленого за адресою: АДРЕСА_3 магазин «ЛОСК» та необхідність звернення до виробника з заявкою про необхідність виведення з експлуатації приладу обліку на період проведення повірки.

22.03.2017р. позивач направив відповідачу акт виведення з експлуатації приладів обліку холодної води №1/35 від 15.03.2017р.

Листом №15/812 від 18.04.2017р. позивач повідомив відповідача, що у зв'язку з закінченням 15.04.2017р. строку повірки лічильника води і ненаданням заявки на опломбування вузла обліку води та прийняття його на комерційний облік, об'єм витрат води з 16.04.2017р. визначається згідно п. 2.6 договору на підставі п. 3.3 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань ЖКГ України від 27.06.2008р. №190; згідно розрахунку об'ємів середньодобового водоспоживання за пропускною спроможністю труби вводу становить 562,54грн. на добу.

Супровідними листами №15/855 від 24.04.2017р., №15/1038 від 25.05.2017р., №15/1238 від 26.06.2017р., №15/1410 від 28.07.2017р., №15/1586 від 23.08.2017р. були направлені акти-рахунки №593-Ч від 24.04.2017р., №593-Ч від 25.05.2017р., №593-Ч від 26.06.2017р., №593-Ч від 27.07.2017р., №593-Ч від 23.08.2017р. відповідно.

У зверненні в порядку досудового врегулювання спору від 24.04.2017р. адвокатське бюро «Писарев та партнери» повідомило позивача про укладення між бюро та відповідачем договору про надання правової допомоги у зв'язку зі зверненням останнього за правової допомогою щодо оформлення договірних відносин між позивачем та відповідачем. Так, в зверненні, зокрема, зазначено про те, що жодного договору з ФОП ОСОБА_1 не було укладено, а повідомлення за формою згідно додатку 1 до постанови КМУ №474 від 08.07.2015р. не було надіслану відповідачу.

У відповідь на вищезазначене звернення позивач направив лист №03/962 від 12.05.2017р. на адресу адвокатського бюро, в якому посилався на відсутність правових підстав на здійснення дії щодо повірки лічильника холодної води за кошти підприємства. Також позивач в листі наполягав на уточненні з боку ФОП ОСОБА_1 адреси для листування, адже за адресою: АДРЕСА_1 з невідомих причин не отриманий рекомендований лист з повідомленням з аналогічною інформацією для споживача.

14.07.2017р. позивачем була направлена на адресу відповідача претензія №03/1350 від 13.07.2017р. про сплату заборгованості за період 16.04.2017р. - 23.06.2017р. на загальну суму 38818,37грн. на адресу реєстрації та на додаткову адресу: АДРЕСА_2, яка була отримана останнім 20.07.2017р. та 19.07.2017р. відповідно, однак не була задоволена.

У зв'язку з викладеним, позивач звернувся до господарського суду з розглядуваним позовом.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим (ст.43 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного позову полягає у примусовому спонуканні відповідача до виконання грошових зобов'язань за договором №593-Ч від 24.01.2014р. на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Враховуючи статус сторін, характер правовідносин між учасниками договору, останні (правовідносини) регулюються насамперед відповідними положеннями Господарського і Цивільного кодексів України та умовами укладеного договору №593-Ч від 24.01.2014р. на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Нормативно-правовим актом, який встановлює порядок користування питною водою із комунальних водопроводів та приймання стічних вод до комунальної каналізації є Правила користування системами централізованого водопостачання та водовідведення в населених пунктах України № 190 від 27.06.2008р.

Згідно п. 1.1. Правил визначається порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України.

Дотримання цих Правил є обов'язковими для всіх юридичних осіб, незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб-підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

Відповідно до п. 2.1. Правил, відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до Законів України «Про питну воду та питне водопостачання», «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно ст. 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням.

У зверненні від 24.04.2017р. представник відповідача посилався на п.4 ст.17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», відповідно до якого, в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин, періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, здійснюються за рахунок суб'єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Також зазначав, що даний пункт містить посилання на Порядок подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затверджений Постановою КМУ №474 від 08.07.2015р., яким передбачено надсилання повідомлення за формою згідно додатку 1, яке не було надіслане позивачем.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» періодична повірка проводиться за рахунок тарифів на електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

Для КП «Компанія «Вода Донбасу» затверджений тариф на централізоване водопостачання та водовідведення відповідно до Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869. Даний тариф включає в себе витрати на періодичну повірку, опломбування, обслуговування та ремонт (включаючи демонтаж, транспортування і монтаж) засобів обліку теплової енергії, які є власністю ліцензіата, тобто КП «Компанія «Вода Донбасу».

Даний тариф формується відповідно до Порядку формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), а також відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 15 січня 2015 року № 13 «Про затвердження Процедури встановлення тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем)».

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26 листопада 2015 року № 2869 «Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення КП «Компанія «Вода Донбасу» безоплатні послуги з періодичної повірки лічильників, зокрема, холодної води, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, розпломбування та опломбування, до складу тарифу не включено.

За таких обставин, враховуючи той факт, що в тариф на централізоване водопостачання та водовідведення не включені витрати, зокрема, на проведення планових періодичних повірок, у спірний період КП «Компанія «Вода Донбасу» не мала правових підстав здійснювати дії щодо повірки лічильника холодної води.

Зазначена позиція узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року № 6-60цс15.

Крім того, відповідно до ст. 1 Порядок визначає процедуру подання засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж). Дія цього Порядку поширюється на суб'єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання, а також споживачів відповідних послуг - фізичних осіб, у власності яких перебувають засоби вимірювальної техніки.

Таким чином, дія п.4 ст.17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та вказаного Порядку не поширюється на споживачів - суб'єктів господарювання, зокрема, фізичних осіб-підприємців.

Актом №1/35 від 15.03.2017р. було виведено з експлуатації прилад обліку холодної води, діаметр 15мм, тип ЛК-15, заводський №3115204, з показниками 00008 м куб. у зв'язку з черговою держповіркою, відповідно до якого заборонено з 15.03.2017р. використовувати даний прилад обліку холодної води для комерційних розрахунків.

За приписами п.5.15 Правил Повірка, ремонт та обслуговування засобів обліку, що належать споживачам (крім квартирних), виконуються за їх рахунок.

За умовами п. 2.6 договору, у випадку не проведення своєчасної повірки приладу обліку і не введення його в експлуатацію протягом місяця після зняття приладу обліку води на повірку або після закінчення міжповірочного інтервалу розрахунок витрати води визначається по пропускній здатності труби вводу в точці підключення при скорості руху води в ній 2м/сек та дії її повним перерізом протягом 24 годин на добу.

Постановою Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України № 2869 від 26.11.2015р. встановлені тарифи на послуги водопостачання у розмірі 8,18грн. за 1 куб.м, за послуги водовідведення у розмірі 7,19грн. з 1 куб.м.

Позивачем з урахуванням вищезазначених Правил та на підставі зазначеного акту проведений розрахунок витрат води при діаметрі труби 15мм і швидкості води 2м/сек. на суму 562,54грн. на добу.

Позивачем засобами поштового зв'язку на адресу відповідача направлялись акти-рахунки: №593-Ч від 24.04.2017р., №593-Ч від 25.05.2017р., №593-Ч від 26.06.2017р., №593-Ч від 27.07.2017р., №593-Ч від 23.08.2017р.

Свої зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати позивачу грошових коштів за надані послуги за договором №593-Ч від 24.01.2014р. в сумі 73148,91грн. відповідач не виконав.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписом ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З урахуванням наведених вище висновків суду та положень діючого законодавства, позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу підлягають задоволенню у повному обсязі у розмірі 73148,91грн.

Позивачем також заявлені до стягнення 3% річних в розмірі 313,97грн., інфляційні втрати в розмірі 1069,79грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд враховує, що п.п. 5.6, 5.7 договору сторони встановили порядок оплати: споживач самостійно здійснює оплату по даному договору на умовах 100% передоплати в строк до 5 числа поточного місяця. При цьому розмір платежу визначається виходячи з вартості обсягу споживання послуг за попередній місяць. Кінцевий розрахунок за надані послуги за поточний місяць споживач здійснює самостійно на підставі підписаного сторонами акту-рахунку, платіжним дорученням, з урахуванням здійсненої передоплати, не пізніше ніж через 3 банківських дні після підписання акта-рахунка.

Перевіривши арифметичний розрахунок 3% річних та інфляційних нарахувань, правові підстави, період та порядок їх нарахування, суд дійшов висновку про часткове задоволення цих вимог та стягнення з відповідача 313,97грн. та 86,26грн. відповідно.

Часткове задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних нарахувань обумовлено тим, що індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому, прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки. Розрахунки індексу інфляції за квартал, період з початку року і т. п. проводяться "ланцюговим" методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т. д.) індексів (наказ Держкомстату від 27.07.2007 N 265 "Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін").

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу", м.Маріуполь, Донецька область в особі Часовоярського регіонального виробничого управління комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу", м. Часів Яр, Донецька область до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Часів Яр, Донецька область про стягнення заборгованості в розмірі 73148,91грн., інфляційних нарахувань - 1069,79грн., 3% річних - 313,97грн. задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) на користь Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу"(87547, Донецька область, м. Маріуполь, вул. К.Лібкнехта, 177А, ) в особі Часовоярського регіонального виробничого управління комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" (84543, Донецька область, м. Часів Яр, вул. З. Космодем'янської, 3, ) заборгованість у розмірі 73148,91грн., інфляційні нарахування - 86,26грн., 3% річних - 313,97грн., витрати з оплати судового збору у розмірі 1578,89грн. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 983,53грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Повний текст рішення підписаний 20.11.2017р.

Суддя Я.О. Левшина