ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2017р. Справа № 917/1519/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Арда-Трейдинг", вул. Собінова, 1, м. Дніпро, 49083

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

про стягнення 17 816,72грн.

Суддя Семчук О.С.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Арда-Трейдинг" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, про стягнення 17 816,72 грн. з яких 15 151,86грн. - основний борг, 2 127,06грн. - пеня, 256,92грн. - 3% річних та 280,88грн. - інфляційні.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 14.09.2017р. порушено провадження у справі, розгляд якої призначено на 03.10.2017р.

У зв'язку із неявкою в судове засідання представників сторін розгляд справи було відкладено на 24.10.2017р.

24.10.2017р. у зв'язку із неявкою в судове засідання представника відповідача розгляд справи було відкладено на 09.11.2017р.

Представник позивача в судове засідання 09.11.2017р. не з"явився.

В судовому засіданні 24.10.2017р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки №1665-ХАР від 29.09.2016р.

Відповідач в судове засідання 09.11.2017р. не з'явився. Копія ухвали суду від 24.10.2017р. направлена на адресу відповідача зазначену у позовній заяві, повернулася не врученою у зв'язку із закінченням встановленого строку зберігання (довідка поштового відділення).

Згідно п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі - постанова Пленуму ВГСУ №18), особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Адреса відповідача зазначена у позовній заяві відповідає місцезнаходженню, відповідно до відомостей вказаних у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 24.10.2017р.

Отже, відповідач належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання.

Відповідач відзиву на позов не надав.

У п. 3.9.2. постанови Пленуму ВГСУ №18 зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Керуючись ст. 75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу і вирішити спір за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 09.11.2017р. суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

29.09.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Арда-Трейдинг" (постачальник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (покупець) було укладено договір поставки №1665-ХАР (далі - договір).

Згідно пунктів 2.1, 3.1, 4.1 договору, постачальник зобов"язався передати у власність покупця, а покупець в свою чергу приймати та оплачувати на умовах і порядку, визначених договором, товар в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у накладних, які є невід"ємною частиною договору.

Згідно з п. 4.2. договору покупець зобов"язаний оплачувати кожну партію переданого постачальником товару не пізніше 30 днів з дати її поставки.

Відповідно до п. 5.2. договору замовлення на поставку товару складається в усній або письмовій формі і направляється постачальником не менше ніж за 3 доби до дати поставки факсом, поштою або через постачальника, або в будь-якому разі способом, що дає можливість ідентифікувати покупця.

При укладенні договору сторони погодили, що покупець зобов"язаний надати довіреність, що підтверджує повноваження відповідної особи покупця на прийняття цінностей, що поставляються постачальником за цим договором із зазначенням актуальної інформації щодо такої особи/осіб і зразків підписів за формою, що узгоджена Сторонами у Додатку 1 до договору. Підпис особи, уповноваженої приймати товар на товаросупроводжувальних документах, зразок якого є у довіреності, наданій покупцем, вважається достатнім доказом того, що товар прийнятий уповноваженою особою покупця (п.5.7 договору).

Позивач зазначає, що на виконання умов договору, він здійснив поставку товарів (алкогольних напоїв) відповідачу, що підтверджується видатковими накладними № 5434 від 21.10.2016р., № 5095 від 20.10.2016р., № 2365 від 08.12.2017р., № 6337 від 22.12.2016р.

За твердженням позивача, відповідач за отриманий товар повністю не розрахувався, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість в розмірі 15 151,86грн.

Вирішуючи спір суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 692, ст. 693 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України (далі- ГПК України) судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст. 32 ГПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст. 33 ГПК України).

Статтею 34 ГПК України встановлено вимоги щодо належності та допустимості доказів. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Так, позивач в якості доказів, які підтверджують наявність заборгованості у відповідача за поставлений товар, посилається на видаткові накладі, копії яких додані до матеріалів справи.

Як вбачається з наданих видаткових накладних, товар позивачем був поставлений до "Закусочної "Варенична" та отримано гр. ОСОБА_2 Доказів, які б підтверджували замовлення відповідачем - ФО-П ОСОБА_1 поставки товару саме до "Закусочної "Варенична", а також доказів щодо уповноваження ОСОБА_2 на отримання товару від імені відповідача до матеріалів справи не надано.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Пунктом 5.7. договору визначено, що покупець зобов"язаний надати довіреність, що підтверджує повноваження відповідної особи покупця на прийняття цінностей, що поставляються постачальником за цим договором із зазначенням актуальної інформації щодо такої особи/осіб і зразків підписів за формою, що узгоджена Сторонами у Додатку 1 до договору.

Проте, у вказаних накладних лише здійснено посилання на наявність довіреності, однак до матеріалів справи довіреність, яка є Додатком 1 до договору, не надана.

Докази, що підтверджують наявність повноважень у гр. ОСОБА_2 на здійснення господарських операцій від імені ФО-П ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні.

У зв'язку з цим, такі видаткові накладні не можуть вважатися належними первинними бухгалтерськими документами та бути доказами (фіксувати факт) проведення господарських операцій з поставки товару за узгодженою сторонами ціною. За даних обставин, суд вважає, що позивачем не доведено належними доказами факт поставки та отримання відповідачем товару за договором на суму 15 151,86грн. .

За даних обставин, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 13.11.2017року

Суддя О.С. Семчук