ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2017 р. Справа № 918/659/17

Господарський суд Рівненської області у складі судді Войтюка В.Р., розглянувши матеріали справи

за позовом Першого заступника керівника Дубенської місцевої прокуратури

в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області

до відповідача 1: Бокіймівської сільської ради Млинівського району Рівненської області

до відповідача 2: Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс"

про визнання недійсним та скасування рішення сільської ради, визнання договору оренди недійсним та зобов'язання повернути земельні ділянки

В засіданні приймали участь:

Від позивача: ОСОБА_1 (дов. № 104/3-17-06 від 10.05.2017 р.);

Від прокуратури: ОСОБА_2 (посв. № 019161 від 30.07.2013 р.);

Від відповідача - 1: ОСОБА_3 (дов. № 02/15/377 від 02.10.2017 р.);

Від відповідача - 2: ОСОБА_4 (дов. № 569 від 10.03.2017 р.).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Перший заступник керівника Дубенської місцевої прокуратури (далі-прокурор) в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області (далі - позивач) звернувся до господарського суду Рівненської області з позовом до Бокіймівської сільської ради Млинівського району Рівненської області - 1 (далі - відповідач - 1) та Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" - 2 (далі - відповідач - 2).

Прокурор просить суд визнати недійсним та скасування рішення Війницької сільської ради від 01 грудня 2016 року № 119 "Про надання в оренду земельних ділянок для Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс", визнання договору оренди землі від 05 грудня 2016 року орієнтовною площею 109,3196 га укладеного між Війницькою сільською радою та Приватним підприємством "Агро-Експрес-Сервіс" недійсним та зобов'язання Приватне підприємство "Агро-Експрес-Сервіс" повернути земельні ділянки орієнтовною площею 109,3196 га вартістю 3 433 291 грн. 36 коп., які знаходяться за межами населених пунктів Війницької сільської ради, державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області шляхом підписання акту приймання-передачі.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що передача земельних ділянок площею 109,3196 га для відповідача - 2 здійснена відповідачем - 1 поза межами наданих їй повноважень, зазначає, що земельні ділянки площею 109,3196 га знаходяться за межами населених пунктів відповідача - 1 а договір оренди земельних ділянок укладений з порушенням вимог земельного та цивільного законодавства.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 19 вересня 2017 року порушено провадження у справі № 918/659/17, розгляд якої призначено на 03 жовтня 2017 року.

03 жовтня 2017 року до канцелярії суду від представника відповідача - 2 надійшло клопотання, в якому останні просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату.

До канцелярії суду 18 жовтня 2017 року від представника відповідача - 1 надійшли письмові пояснення по суті справи, в яких останній позовні вимоги не визнає у повному обсязі та просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Крім того, 18 жовтня 2017 року до канцелярії суду від відповідача - 2 надійшли письмові заперечення, в яких останній позовні вимоги не визнає у повному обсязі та просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Також, до канцелярії суду 18 жовтня 2017 року представником позивача подано письмові пояснення по суті справи.

Ухвалою господарського суду від 03 жовтня 2017 року розгляд справи відкладено в судовому засіданні на 18 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні 18 жовтня 2017 року оголошено перерву в судовому засіданні до 06 листопада 2017 року.

06 листопада 2017 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від прокуратури надійшли додаткові письмові пояснення по суті позовних вимог.

Крім того, 06 листопада 2017 року від представника відповідача - 2 надійшло клопотання про припинення провадження у справі на підставі п. 1.1 ст. 80 ГПК, оскільки з умов оспорюваного договору оренди землі від 05 грудня 2016 року договір укладено на строк 11 місяців, та дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Відповідач - 2 пояснює, що станом на 05 листопада 2017 року дія оспорюваного договору оренди землі припинилася, тому відповідно предмет спору в частині визнання недійсним договору оренди землі та повернення останньої за актом прийому-передачі припинив своє існування.

У судовому засіданні 06 листопада 2017 року прокурор та позивач підтримав позов з підстав зазначених у позовній заяві та просили суд першу позовну вимогу.

Відповідач - 1 та - 2, в судовому засідання 06 листопада 2017 року позовні вимоги заперечили з підстав наведених у письмових заперечення на позовну заяву, просили суд припинити провадження у справі в частині визнання недійсним договору оренди землі та повернення останньої за актом прийому-передачі, в решті позовних вимог просили суд відмовити.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 06 листопада 2017 року відповідно до ст. 85 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Млинівським відділом Дубенської місцевої прокуратури Рівненської області за результатами вивчення стану законності у сфері земельних відносин встановлено, що згідно рішення сесії Війницької сільської ради Млинівського району від 01 грудня 2016 року № 119 "Про надання в оренду земельних ділянок для Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс"", приватному підприємству "Агро-Експрес- Сервіс" строком на 11 місяців надано в оренду земельні ділянки запасу сільськогосподарського призначення, площею 109,3196 га, які знаходяться за межами населених пунктів Війницької сільської ради Млинівського району для ведення сільськогосподарського виробництва.

На підставі вищенаведеного рішення 05 грудня 2016 року між Війницькою сільською радою в особі сільського голови ОСОБА_3 та Приватним підприємством "Агро-Експрес-Сервіс" в особі фінансового директора ОСОБА_5 укладено договір оренди землі (попередній) (далі - договір).

Згідно п. 1 договору, Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування землі запасу для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, які знаходяться на території Війницької сільської ради Млинівського району.

Обєктом оренди, згідно п. 2 договору, є земельні ділянки орієнтовною площею 109,3196 га, в тому числі пасовище 109,3196 га.

Договір зареєстрований у книзі записів реєстрації договорів оренди землі Війницької сільської ради Млинівського району Рівненської області 05 грудня 2016 року № 6.

Факт передачі вищевказаної земельної ділянки підтверджується актом приймання-передачі від 05 грудня 2016 року (який наявний в матеріалах справи), який є додатком до зазначеного договору.

Згідно з інформації Бокіймівської сільської ради № 275/02-15 від 01 вересня 2017 року та інформації Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 01 вересня 2017 року № 10-17-0.2-6365/2-17, передані за договором земельні ділянки розташовані за межами населеного пункту.

Статтею 14 Конституції України закріплено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно ч. 1 ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до вимог ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

Згідно з ст. 84 Земельного кодексу України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності

Відповідно до положень статті 12 Земельного Кодексу України до повноважень сільських рад у галузі земельних відносин на території сіл належить: розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ринок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" за № 5245-УІ від 06 вересня 2012 року, який набрав чинність 01 січня 2013 року, у державній власності залишаються усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної ясності та земельних ділянок, зазначених у підпункті "а" пункту 3 цього розділу.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України, до компетенції центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів входить передача земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Таким чином, повноваження щодо розпорядження земельною ділянкою сільськогосподарського призначення державної власності, розташованою за межами населених пунктів, з 01 січня 2013 року належать центральному органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин держгеокадастру та його територіальним органам.

Територіальним органом центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин є Головне управління держгеокадастру у Рівненській області.

Згідно інформації Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 01 вересня 2017 року за № 10-17-0.2-6365/2-17 та від 05 вересня 2017 року №10-17-0.2-5392/2-17, земельна ділянка площею орієнтовною площею 109,3196 га, що знаходяться за межами сільських населених пунктів Війницької сільської ради Млинівського району та відносяться до земель сільськогосподарського призначення державної власності. Нормативно-грошова оцінка 1 га ріллі по Рівненській області станом на 01 січня 2017 року становить 31 406 грн. 00 коп., а тому вартість орендованих земель становить 3 433 291 грн. 36 коп.

Судом встановлено, що земельні ділянки, передані Війницькою сільською радою для Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" в оренду відповідно до рішення Війницької сільської ради Млинівського району від 01 грудня 2016 року № 119 "Про надання в оренду земельних ділянок для Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс"", знаходиться за межами населених пунктів Війницької сільської ради, а отже у Війницької сільської ради були відсутні повноваження на передачу їх в оренду. При цьому питання щодо розпорядження такими землями входить до повноважень відповідних органів виконавчої влади, а саме Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області.

Враховуючи вищевикладені обставини суд прийшов до висновку про те, що передача земельних ділянок площею 109,3196 га для Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" здійснена Війницькою сільською радою поза межами наданих їй повноважень. Таким чином, спірний договір Війницькою сільською радою укладено за відсутності необхідного обсягу цивільної дієздатності.

Крім того, посилання відповідачів - 1 та - 2 у своїх письмових запереченнях на позовну заяву на те, що відсутні відомості про належність спірної земельної ділянки до земель державної чи комунальної власності власності та на те, що у позивача відсутнє право на звернення до суду а у прокурора причини захисту інтересів держави, суд оцінює критично зважаючи на наступні обставини.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України про розмежування земель державної так комунальної власності", у державній власності залишаються усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті "а" пункту 3 цього розділу.

Частиною 4 ст. 122 ЗК України передбачено, що до компетенції центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів входить передача земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб.

Таким територіальним органом центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин у Рівненській області є ГУ Держгеокадастру у Рівненській області.

Згідно інформації ГУ Держгеокадастру у Рівненській області № 10-17-0.2-6365/2-17 від 01 вересня 2017 року та № 10-17-0.2-6392/2-17 року від 05 вересня 2017 року, земельна ділянка орієнтовною площею 109,3196 га знаходиться за межами населених пунктів відповідача - 1 та відноситься до земель сільськогосподарського призначення державної власності.

Враховуючи вказане, прокурор обґрунтовано звернувся до суду про захист прав та інтересів держави в особі ГУ Держгеокадастру в Рівненській області, як розпорядника спірної земельної ділянки.

Позивач, відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України, є розпорядником земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності.

Відповідно до Положенням про державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 15 від 14 січня 2015 року, органи Держгеокадастру, серед іншого, організовують та здійснюють державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок.

Разом з тим, відповідно до абз. 12 п. 51 вищевказаного Положення, посадові особи Держгеокадастру та його територіальних органів, в межах своїх повноважень, мають право звертатися до суду з позовом про відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно зайнятих чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

У той же час, ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Враховуючи, що оспорюванне рішення та договір порушують встановлений земельним законодавством порядок передачі земельних ділянок в оренду, а орган контролю - ГУ Держгеокадастр в Рівненській області, позбавлений можливості звернутися до суду із позовом про визнання недійсним та скасування оспорюваного рішення та договору, прокурор обґрунтовано, з урахуванням вимог ст.ст. 2, 29 ГПК України, ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", звернувся до суду за захистом інтересів держави в особі розпорядника земельними ділянками - ГУ Держгеокадастру у Рівненській області.

Крім того, як зазначалося вище, відповідачем - 2 подано клопотання про припинення провадження у справі на підставі п. 1.1 ст. 80 ГПК.

Стаття 80 Господарського процесуального кодексу України містить вичерпний перелік підстав з яких господарський суд припиняє провадження у справі.

Припинення провадження у справі - це форма завершення справи, яке зумовлене передбаченими законом обставинами, які повністю відкидають можливість судочинства.

Відповідно до п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Пунктом 4.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору, зокрема, в тому випадку коли спір врегульовано самими сторонами шляхом перерахування боргу (передачі майна чи усунення перешкод у користуванні ним) після звернення кредитора з позовом за умови подання доказів такого врегулювання.

Відповідно до п. 8 договору, даний договір укладено на 11 місяців та вступає в дію з моменту його підписання його сторонами.

Згідно пункту 36 договору, дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Оскільки з умов оспорюваного договору оренди землі від 05 грудня 2016 року, договір укладено на строк 11 місяців, та дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено, тобто 05 листопада 2017 року, вказані обставини свідчать про відсутність предмету спору в частині позовних вимог щодо визнання недійсним договору оренди землі та повернення останньої за актом прийому-передачі, що у відповідності до п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, тягне за собою припинення провадження у справі в цій частині.

Також, суд роз'яснює прокуратурі, що у відповідності до ст. 7 Закону України "Про судовий збір", останній вправі подати клопотання до суду, щодо повернення судового збору у зв'язку із припиненням провадження у справі у зв'язку із відсутністю предмету спору.

У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст. 32 ГПК України).

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно з частиною другою статті 43 ГПК та статтею 33 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали (пункти 3, 4, 6, 8 і 11 статті 65 ГПК), притому не лише від учасників судового процесу, а й від інших підприємств, установ, організацій, державних органів. У разі неможливості самостійно подати необхідні для розгляду справи докази сторона, прокурор, третя особа вправі звернутися до господарського суду, в тому числі й апеляційної інстанції, з клопотанням про витребування доказів; при цьому обґрунтування такої неможливості покладається на особу, що заявляє відповідне клопотання. Звертаючись з клопотанням про витребування доказів до суду апеляційної інстанції, заявник, з огляду на вимоги частини першої статті 101 ГПК, повинен також обґрунтувати неможливість подання цих доказів до місцевого господарського суду. Така неможливість може бути зумовлена, зокрема, тим, що: сторона (сторони) заявляла в місцевому господарському суді клопотання про витребування в інших осіб відсутніх у неї (них) доказів, але зазначеним судом таке клопотання не задоволено; на час прийняття рішення місцевим господарським судом заявникові не було і не могло бути відомо про існування відповідних доказів; докази з'явилися після розгляду справи судом першої інстанції.

Аналогічна правова позиція висвітлена у п.2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

З огляду на викладене та з урахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що вимоги позивача та прокурора до відповідачів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині визнання недійсним та скасування рішення Війницької сільської ради від 01 грудня 2016 року № 119 "Про надання в оренду земельних ділянок для Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс", в решті позовних вимог провадження слід припинити у зв'язку із відсутністю предмету спору.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.49 ГПК України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України оплата судових витрат покладається на відповідача - 1 пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Визнати недійсним та скасувати рішення Війницької сільської ради від 01 грудня 2016 року № 119 "Про надання в оренду земельних ділянок для Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс".

3. Припинити провадження по справі в частині визнання договору оренди землі від 05 грудня 2016 року орієнтовною площею 109,3196 га укладеного між Війницькою сільською радою та Приватним підприємством "Агро-Експрес-Сервіс" недійсним та зобов'язання Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" повернути земельні ділянки орієнтовною площею 109,3196 га вартістю 3 433 291 грн. 36 коп., які знаходяться за межами населених пунктів Війницької сільської ради, державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області шляхом підписання акту приймання-передачі відповідно до п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

4. Стягнути з Бокіймівської сільської ради Млинівського району Рівненської області (35165, Млинівський р-н, Рівненська обл., с. Бокійма, вул. Незалежності, 14б, код. 04386574) на користь прокуратури Рівненської області (33028, м. Рівне, вул. 16 Липня, 52, р/р 5371, МФО 820172, ЗКПО 02910077, Банк - Державна казначейська служба України, м. Київ, код класифікації видатків бюджету - 2800) 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. судового збору.

5. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 09 листопада 2017 року.

Суддя Войтюк В.Р.

Віддруковано 5 примірників:

1 - до справи;

2 - дубенській місцевій прокуратурі рекомендованим (35600, м. Дубно, вул. І. Франка, 10);

3 - позивачу рекомендованим (33013, м. Рівне, вул. С. Петлюри, 37);

4 - відповідачу 1 рекомендованим (35162, м. Рівненська обл., Млинівський р-н., с. Бокійма, вул. Незалежності, 14Б);

5 - відповідачу 2 рекомендованим (35112, м. Рівненська обл., з р-н., с. Ярославичі).