РІШЕННЯ

13 листопада 2017 рокуСправа № 921/516/17-г/8

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гирила І.М.

Розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СофтІнформ", вул. Достоєвського, 18, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49010

до відповідача Державного підприємства "Чортківський комбінат хлібопродуктів" Державного агентства резерву України, вул. Білецька, 2- А, м. Чортків, Тернопільська область, 48500

про cтягнення заборгованості

За участі представників:

Позивача: ОСОБА_1 - уповноваженого/адвоката, довіреність б/н від 28.08.2017

Відповідача: не прибув.

Судове засідання проводилося в порядку ст. 74-1 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), в режимі відеоконференції.

Запис розгляду судової справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Документообіг господарського суду та спеціалізованої програми фіксування відеоконференцій "TrueConf".

В судовому засіданні 11.10.2017 повноважним представникам сторін розяснювались процесуальні права і обовязки, передбачені ст. ст. 20, 22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України).

Суть справи:

12.09.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "СофтІнформ", надалі - позивач, звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Державного підприємства "Чортківський комбінат хлібопродуктів" Державного агентства резерву України, надалі відповідач, про стягнення заборгованості в загальній сумі 105 208, 06 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним невиконанням відповідачем зобовязань згідно Договору № ДГ-0000027 від 16 травня 2016 про виконання робіт по темі: "Впровадження програмних продуктів 1С: Підприємство", зокрема, в частині здійснення своєчасної оплати вартості наданих позивачем послуг (проведених робіт), внаслідок чого у останнього виникло право на звернення до суду із даним позовом.

В підтвердження наведеного до матеріалів справи долучено належним чином засвідчені копії: договору № ДГ-0000027 від 16 травня 2016 про виконання робіт по темі Впровадження програмних продуктів 1С: Підприємство з додатками, Акту №ОУ-0000201 від 10.11.2016 здачі-прийняття робіт (надання послуг), Договору №46-08/17 від 28.08.2017 про надання юридичних послуг, Договору №46-08/17-С від 29.08.2017 про надання послуг адвоката, Акту прийому-передачі послуг від 26.09.2017 за Договором №46-08/17 про надання юридичних послуг від 28.08.2017, а також інших документів.

Розгляд справи, призначений вперше ухвалою суду від 13.09.2017 на 09:15 год. 27.09.2017, в порядку ст. 77 ГПК України, було відкладено на 11:30 год. 11.10.2017 та на 14:15 год. 13.11.2017 з підстав, викладених у відповідних ухвалах суду. В судовому засіданні 11.10.2017, в порядку ст. 77 ГПК України, оголошувалась перерва до 11:00 год. 23.10.2017, про що зазначено у формулярі (протоколі) судового засідання в режимі відеоконференції від 11.10.2017.

Окрім того, ухвалою суду від 19.09.2017 судом задоволено клопотання ТзОВ "СофтІнформ" про його участь у судовому засіданні 27.09.2017 в режимі відеоконференції, забезпечення проведення якої було доручено Господарському суду Дніпропетровської області. Згідно ухвал суду від 27.09.2017, від 11.10.2017 та від 23.10.2017 судові засідання, які відбулися відповідно 11.10.2017, 23.10.2017 та 13.11.2017 були проведені судом з власної ініціативи також в режимі відеоконференції, забезпечення проведення якої було доручено Господарському суду Дніпропетровської області.

02.10.2017 від позивача на адресу суду, згідно супровідного листа б/н від 26.09.2017 (вх. №17782 від 02.10.2017), надійшли додаткові документи.

Також, представником позивача, на виконання вимог ухвали від 27.10.2017, надано додаткове обґрунтування позовних вимог в частині стягнення із відповідача витрат на правову допомогу (лист б/н від 05.10.2017 (вх. №18677 від 17.10.2017), із долученням підтверджуючих документів, а саме: копії Акту прийому-передачі послуг за Договором №46-08/17 про надання юридичних послуг від 28 серпня 2017 року, копії платіжного доручення №1171 від 30 серпня 2017 року, копії Договору №46-80/17 про надання юридичних послуг від 28 серпня 2017 року та копії Договору №46-08/17-С про надання послуг адвоката від 29 серпня 2017 року.

Окрім того, від позивача 30.10.2017 (вх. №19366 (е)) на електронну адресу суду та 31.10.2017 (вх. №19366) в оригіналі надійшли додаткові пояснення до позовної заяви б/н від 25 жовтня 2017 року, із долученням підтверджуючих документів, по суті яких зазначено, що документи, які підтверджують проведення відповідачем розрахунків за надані послуги (платіжні доручення №245 від 17.06.2016 на суму 26 130, 00 грн та №3028 від 22.09.2016 на суму 1500, 00 грн) взагалі не стосуються предмету даного судового спору, а були направлені до суду помилково і не є доказами часткової сплати відповідачем заявленої в позові до стягнення суми заборгованості за договором №ДГ-0000027 від 16.05.2016. Щодо позовних вимог, зазначає, що згідно Договору № ДГ-0000027 позивачем було надано відповідачу послуг на загальну суму 97 905 грн, про що було складено Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №0У-0000086 від 21.06.2016 на суму 23 790, 00 грн та Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000201 від 10.11.2016 (навчання користувачів роботі з програмою 1С та впровадження програмного продукту на базі 1С) на 74 115, 00 грн. Зазначає, що вартість наданих позивачем відповідачу по Акту №0У-0000086 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 21.06.2016 на суму 23 790, 00 грн відповідачем оплачена згідно платіжного доручення №244 від 17.06.2016 та, відповідно, не є предметом розгляду даного судового спору. Поряд з цим, враховуючи несплату відповідачем станом на день звернення до суду вартості наданих послуг згідно Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000201 від 10.11.2016 (навчання користувачів роботі з програмою 1С та впровадження програмного продукту на базі 1С) на загальну суму 74 115, 00 грн, позивач був змушений звернутись до господарського суду із відповідною позовною заявою. В звязку із зазначеним, позивач просив суд не приймати до уваги документи, що підтверджують сплату відповідачем сум у розмірі 23 790, 00 грн, 26 130, 00 грн та 1 500, 00 грн, оскільки такі документи не є доказами часткової сплати відповідачем заявленої в позові до стягнення суми заборгованості, та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

11.10.2017 відповідач долучив до матеріалів справи, згідно супровідного листа б/н б/д (вх. №18506 від 11.10.2017) витяг з ЄДРЮОФОП та ГФ та платіжне доручення №245 від 17.06.2016 на суму 26 130, 00 грн.

Повноважний представник відповідача в судове засідання 13.11.2017 не прибув, проте на адресу суду направив клопотання № 483 від 13.11.2017, згідно якого просить, у звязку із перерахуванням на розрахунковий рахунок позивача 13 листопада 2017 року згідно платіжного доручення № 3307 від 13.11.2017 суми заборгованості за надані послуги по Договору № ДГ-0000027 від 16.05.2016 в розмірі 74 115 грн 00 коп., зарахувати останню в рахунок погашення основного боргу по справі №921/516/17-г/8. В підтвердження долучив до матеріалів справи копію платіжного доручення № 3307 від 13.11.2017 на суму 74 115, 00 грн.

В судове засідання 13.11.2017 (в режимі відеоконференції) повноважний представник позивача прибув, факт сплати відповідачем заявленої до стягнення суми основної заборгованості в розмірі 74 115,00 грн підтвердив, у звязку із цим звернувся до суду із заявою про зменшення розміру позовних вимог в даній частині позову. Просить суд стягнути з Державного підприємства "Чортківський комбінат хлібопродуктів" Державного агентства резерву України 31 093, 06 грн, з яких: 6 772, 17 грн - інфляційні втрати, 22 578, 68 грн - штрафні санкції, 1 742, 21 грн - 3% річних, 1 600, 00 грн - судовий збір та 10 000,00 - витрати на правову допомогу.

В силу приписів ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Під збільшенням/зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Згідно ч. 3 ст. 55 ГПК України, ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Розглянувши заяву позивача б/н від 13.11.2017 (вх. №20211 від 13.11.2017) про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 74 115 грн, суд приймає дану заяву, як таку, що подана у відповідності до вимог ст. 22 ГПК України.

Таким чином, предметом судового розгляду у даній справі є стягнення з відповідача 31 093, 06 грн, з яких: 6 772, 17 грн - інфляційні втрати, 22 578, 68 грн - штрафні санкції (7 755,68 грн пеня, 14 823,00 грн - штраф), 1 742, 21 грн - 3% річних.

В судовому засіданні 13.11.2017 представник позивача позовні вимоги, з врахуванням прийнятої судом заяви б/н від 13.11.2017, підтримав в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судових засіданнях доводи та пояснення повноважних представників сторін, дослідивши норми чинного законодавства, оцінивши наявні у справі докази, суд встановив наступне:

16.05.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "СофтІнформ" (надалі позивач/Виконавець) та Державним підприємством "Чортківський комбінат хлібопродуктів" (надалі відповідач/Замовник) укладено Договір №ДГ-0000027 на виконання робіт по темі "Впровадження програмних продуктів 1С: Підприємство" (надалі - Договір), відповідно до п. 1, п.п. 2.1 п. 2 та п.п. 3.1 п. 3 яких Виконавець прийняв на себе зобов'язання виконати роботи по впровадженню на комп'ютерах Замовника на базі програмного Продукту 1С: Підприємство 8. Управління торговим підприємством для України (Продукту) Спеціалізованої конфігурації "Управління елеватором для України" (надалі Продукт), демонстрації співробітникам Замовника правильної технології роботи з Продуктом в строки, вказані в Додатку №2 до даного Договору, який є невід'ємною його частиною, а Виконавець зобовязався прийняти та своєчасно оплатити виконані роботи в розмірі та строки, вказані в цьому Договорі.

Під впровадженням розуміється: адаптація існуючих настроювань Продукту під специфічні умови підприємства елеваторної промисловості відповідно до "Інструкції з ведення обліку й оформлення операцій із зерном і продуктами його переробки на хлібоприймальних та зернопереробних підприємствах", затвердженої наказом Міністерства аграрної політики України №661 від 13.10.2008 та Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" від 04.07.2002 №37-IV; організація інтерфейсів користувачів відповідно до умов підприємства згідно технічного завдання (Додаток №1), який є невід'ємною частиною цього Договору, для одночасної роботи 11 (одинадцять) користувачів; навчання працівників Замовника роботі з Продуктом; передача технічної та довідникової документації по роботі Продукту (п. 1 Договору).

У пп. 4.1 п. 4 Договору сторонами погоджено, що сума оплати по Договору на момент його підписання складає 81 587, 50 грн без ПДВ. Сума ПДВ 16 317, 50 грн. Загальна вартість даного Договору становить 97 905, 00 грн, в тому числі ПДВ 16 317, 50 грн, а саме:

-4.1.1. Налаштування конфігурації "Управління елеватором для України" на базі 1С: Підприємство 8, вартість яких становить 8 190, 00 грн, в тому числі ПДВ 1 365, 00 грн;

-4.1.2. Налаштування робочих (клієнтських) місць, в кількості 10 (десять) одиниць, вартість яких становить 15 600, 00 грн, в тому числі ПДВ 2 600, 00 грн;

-4.1.3 Навчання користувачів роботі з програмою 1С, вартість яких становить 30 240, 00 грн, в тому числі ПДВ 5 040, 00 грн;

-4.1.41 Впровадження програмного продукту на базі 1 С: Підприємство 8, вартість яких становить 43 875, 00 грн, в тому числі ПДВ -7 312, 50 грн.

Згідно пп. 4.2 п. 4 Договору, оплата за даним Договором здійснюється Замовником поетапно, в наступному порядку:

-Замовник здійснює авансовий платіж в розмірі 25% від загальної вартості цього Договору, а саме 24 476, 25 грн, в тому числі ПДВ 4 079, 38 грн, протягом 3(трьох) банківських днів з дати підписання даного Договору, на підставі отриманого рахунка-фактури, виставленого Виконавцем, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Виконавця (пп. 4.2.1 п 4 Договору);

-Замовник здійснює остаточну оплату в розмірі 75 % від загальної вартості цього Договору, а саме 73 428, 75 грн, в тому числі ПДВ 12 238, 13 грн, протягом 3(трьох) банківських днів після підписання акту здачі-приймання виконаних робіт на підставі отриманого рахунка-фактури, виставленого Виконавцем, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Виконавця (пп. 4.2.2 п. 4 Договору).

Розрахунки за цим Договором здійснюються в безготівковій формі, в національній валюті України гривні (п. 4.3 п. 4 Договору).

Датою проведення оплати є дата списання грошових коштів з поточного рахунку Замовника (пп. 4.6 п. 4 Договору).

Виконання робіт в повному обємі закінчується підписанням актів здачі-прийняття виконаних робіт. Підписання акту здачі-прийняття виконаних робіт є моментом закінчення робіт по Договору та прийняття їх Замовником в повному обсязі (п.п. 5.1, 5.7 п. 5 Договору).

Із умов п.п. 14.1., 14.2. п. 14 Договору вбачається, що Договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31 липня 2016 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань. Закінчення строку цього Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

В силу приписів ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України).

Матеріали справи свідчать, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобовязання за договором про надання послуг, згідно якого та в силу ч. 1 ст. 901 ЦК України одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 903 ЦК України).

В силу ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобовязання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Ст. 599 ЦК України визначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на виконання умов Договору № ДГ-0000027 від 16.05.2016 Товариством з обмеженою відповідальністю "СофтІнформ" надано, а Державним підприємством "Чортківський комбінат хлібопродуктів" Державного агентства резерву України прийнято послуг на загальну суму 97 905 грн 00 коп., зокрема: щодо налаштування конфігурації "Управління елеватором для України" на базі 1С: Підприємство 8; щодо налаштування робочих (клієнтських) місць, в кількості 10 (десять) одиниць; щодо навчання користувачів роботі з програмою 1С та щодо впровадження програмного продукту на базі 1С: Підприємтво 8, що підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000086 від 21.06.2016 на суму 23 790,00 грн, в т.ч. ПДВ, та № ОУ-0000201 від 10.11.2016 на суму 74 115,00 грн, в т.ч. ПДВ, які підписані повноважними представниками сторін та скріплені печатками юридичних осіб.

Як вже зазначалось вище, умовами укладеного Договору сторони передбачили, що остаточну оплату (в розмірі 75 % від загальної вартості цього Договору) замовник здійснює протягом 3(трьох) банківських днів після підписання акту здачі-приймання виконаних робіт.

Однак відповідач, в порушення умов Договору та вимог чинного законодавства, свої зобов'язання щодо повної та своєчасної оплати вартості наданих позивачем послуг згідно зазначених вище актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) виконав частково - на суму 23 790 грн, відтак станом на день звернення до суду його заборгованість перед ТзОВ "СофтІнформ" за Договором № ДГ-0000027 від 16.05.2016 становила 74 115 грн 00 коп., яку позивач, зокрема, просив стягнути з відповідача у позовній заяві.

Поряд з цим, як вже встановлено судом, заявлена до стягнення сума основного боргу за надані послуги на підставі Договору № ДГ-0000027 від 16.05.2016, згідно акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000201 від 10.11.2016, в розмірі 74 115 грн 13.11.2017 погашена відповідачем та, у звязку із прийняттям судом заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог, не є предметом судового розгляду.

Предметом судового розгляду у даній справі (з врахуванням прийнятої судом заяви б/н від 13.11.2017 (вх. №20211 від 13.11.2017) про зменшення розміру позовних вимог) є вимога позивача про стягнення з відповідача 31 093, 06 грн, з яких: 6 772, 17 грн - інфляційні втрати, 22 578, 68 грн - штрафні санкції (7 755,68 грн пеня, 14 823,00 грн - штраф), 1 742, 21 грн - 3% річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Ст. 209 ЦК України встановлено, що особа, яка не виконала зобовязання або виконала його неналежним чином несе майнову відповідальність на умовах, передбачених законом або договором.

Ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно вимог ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється в письмовій формі.

У сфері господарювання згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст. ст. 546-551 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобовязання (основного зобовязання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. При цьому, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею, є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання і її розмір (ч.2 ст. 551 ЦК України) встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам ч.4 ст. 231 ГК України, в силу якої у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У випадку порушення виконання господарських зобов'язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі стягнення штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою ст. 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В силу ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", передбачено, що пеня нараховується в розмірі, встановленому умовами договору, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період за який стягується пеня.

Окрім того, відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 2.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" визначено, що пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Застосування іншого виду неустойки - штрафу до грошового зобов'язання законом не передбачено, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі (наприклад, за необґрунтовану відмову від переказу коштів за розрахунковими документами отримувача коштів), притому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею. В останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати.

Пп. 8.1, 8.2 п. 8 Договору сторони передбачили, що за невиконання або неналежне виконання зобовязань, передбачених даним Договором, сторони несуть відповідальність на умовах і в порядку, передбачених чинним законодавством України та цим Договором. У разі прострочення оплати виконаних робіт Замовник сплачує пеню у розмірі 0,1 % від несплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше однієї облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, що діяла на період, за який нараховується пеня, від несплаченої суми, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі двадцяти відсотків вказаної вартості.

Судом встановлено, що вартість виконаних позивачем робіт на підставі Договору №ДГ-0000027 від 16.05.2016, згідно акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000201 від 10.11.2016, відповідач мав сплатити до 16.11.2016, відтак прострочення платежу тривало більше одного місяця (сплата 13.11.2017).

Враховуючи умови Договору, зважаючи на допущене відповідачем порушення визначеного у Договорі строку виконання зобовязань щодо сплати вартості наданих позивачем послуг, позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню в загальній сумі 7 755,68 грн, зокрема: за період з 16.11.2016 по 13.04.2017 - в сумі 4 235 грн 72 коп., за період з 14.04.2017 по 25.05.2017 - в сумі 1 108, 68 грн, за період з 26.05.2017 по 28.08.2017 - сумі 2 411, 28 грн, та штраф в розмірі 20% від вартості неоплачених послуг в сумі 14 823, 00 грн.

Господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань (п. 1.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань").

З огляду на зазначене, суд, за допомогою інформаційно-аналітичного центру "Ліга", з врахуванням приписів Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", ч. 2 ст. 343 ГК України, та передбаченого пп. 4.2.2 п. 4 Договору строку проведення остаточної оплати вартості наданих послуг, провів перерахунок заявленої до стягнення суми пені.

Згідно проведеного судом перерахунку, за несвоєчасне виконання відповідачем зобов'язань по оплаті вартості виконаних позивачем робіт правомірним є нарахування пені за період з 16.11.2016 по 16.05.2017 в сумі 5 101 грн 24 коп. Нарахування пені за період з 17.05.2017 по 28.08.2017 в сумі 2 654 грн 44 коп. є безпідставним, а позов в даній частині є таким, що задоволенню не підлягає (проведений судом перерахунок в матеріалах справи).

Згідно проведеного судом перерахунку заявленого до стягнення штрафу в розмірі 20% від вказаної вартості виконаних робіт, правомірним є нарахування останнього в сумі 14 823 грн 00 коп. (проведений судом розрахунок в матеріалах справи).

Окрім того, ч.1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

На підставі наведених норм чинного законодавства, зважаючи на допущене відповідачем порушення взятих на себе зобовязань по оплаті вартості виконаних позивачем робіт, останнім за період з 16.11.2016 по 28.08.2017 нараховано та заявлено до стягнення 3% річних в загальній сумі 1 742 грн 21 коп. та інфляційні нарахування за період з грудня місяця 2016 р. по липень місяць 2017 р. в сумі 6 772 грн 17 коп.

Суд, за допомогою інформаційно-аналітичного центру "Ліга", з врахуванням вартості виконаних позивачем робіт, в межах визначеного позивачем періоду, та передбаченого п. 4.2.2 р. 4 Договору строку здійснення остаточної оплати вартості наданих послуг, провів перерахунок заявлених до стягнення суми 3% річних, згідно якого за несвоєчасне виконання відповідачем зобов'язань по оплаті вартості виконаних позивачем робіт правомірним є нарахування 3% річних за період з 16.11.2016 по 28.08.2017 в сумі 1 741 грн 44 коп. Нарахування річних в сумі 0, 77 грн є безпідставним, а позов в даній частині є таким, що задоволенню не підлягає (проведений судом перерахунок в матеріалах справи).

Суд також розглянув наданий позивачем розрахунок інфляційних нарахувань та за допомогою інформаційно-аналітичного центру "Ліга", в межах визначеного позивачем періоду, з врахуванням вартості виконаних позивачем робіт та строку здійснення остаточної оплати, а також з урахуванням того, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць, який визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому проводиться сплата, викладених у листі Верховного Суду України "Рекомендацій відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" (№62-97р. від 03.04.1997р.), провів перерахунок заявленої то стягнення суми інфляційних нарахувань, згідно якого за несвоєчасне виконання відповідачем зобов'язань по оплаті вартості виконаних позивачем робіт правомірним є нарахування інфляції за період з грудня місяця 2016 р. по липень місяць 2017 р. (включно) в сумі 6 772 грн 17 коп., а позов в даній частині є таким, підлягає до задоволення.

При цьому, суд вважає за доцільне зазначити, що за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі N 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі N 6-38цс11).

Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов'язання.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Щодо заявлених позивачем до стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 10 000 грн, суд зазначає наступне:

Статтею 44 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 6.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" визначено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою ст. 49 ГПК. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум. За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 ГПК у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі. Аналогічну правову позицію викладено у Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 6-рп/2013 у справі № 1-4/2013.

Судом встановлено, що 28.08.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "СофтІнформ" (як Замовником), з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична ОСОБА_2" (як Виконавцем), з другої сторони, було укладено Договір про надання юридичних послуг №46-08/17 (надалі - Договір №46-08/17), за умовами якого Замовник доручає, а Виконавець за цим Договором бере на себе зобовязання за завданням Замовника надати останньому правову допомогу з питань стягнення дебіторської заборгованості з Державного підприємства "Чортківський комбінат хлібопродуктів" Державного агентства резерву України. Послуги за цим Договором, у тому числі визначені Договором зобовязання Виконавця, надаються шляхом залучення Виконавцем на власний розсуд на договірній основі адвокатів та інших необхідних спеціалістів, з якими Виконавець укладає окремі договори з посиланням на те, що Виконавець діє на підставі цього Договору, при цьому Виконавець залишається відповідальним у повному обсязі перед Замовником за порушення умов даного Договору (п.п. 1.1, 1.2 р. 1 Договору).

Згідно п.п. 2.4 р. 2 Договору №46-08/17, Виконавець в рамках даного Договору надає наступні послуги: підготовка проектів офіційних документів (позовні заяви, листи, клопотання тощо) від імені Замовника; представництво інтересів товариства в судах усіх інстанцій; представництво інтересів товариства в будь-яких органах, в тому числі, що вимагають відрядження до іншого населеного пункту.

Обов'язки Виконавця вважаються виконаними з моменту отримання наказу господарського суду на виконання рішення про стягнення дебіторської заборгованості (п.п. 2.5 р. 2 Договору №46-08/17).

Відповідно до п.п. 4.1-4.4 р. 4 Договору №46-08/17, вартість юридичних послуг за цією угодою складає 10 000 (десять тисяч) грн. Узгоджена сторонами вартість юридичних послуг може бути змінена шляхом підписання додаткової угоди. Форма оплати безготівкова на поточний банківський рахунок Виконавця. Оплата здійснюється протягом 3-х банківських днів з моменту узгодження Сторонами тексту позовної заяви та підписання цього Договору.

П. 6.1 р. 6 Договору №46-08/17 сторони погодили, що строк дії Договору один рік з моменту його підписання, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

Також, 29.08.2017 між адвокатом ОСОБА_1, Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №2816 від 20.06.2014, видане на підставі рішення Ради адвокатів Дніпропетровської області від 15.06.2014 (як Виконавцем), з одного боку, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична ОСОБА_2" (як Замовником), з іншого боку, укладено Договір №46-08/17-С про надання послуг адвоката (надалі Договір №46-08/17-С), згідно з умов п.п.1.1, 1.1.1 р. 1 якого Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов'язання за завданням Замовника надавати останньому адвокатську допомогу (платні юридичні послуги, надалі послуги) з питань господарської діяльності клієнта Замовника ТзОВ "СофтІнформ" (надалі Клієнт), з яким Замовник уклав Договір про надання юридичних послуг №46-08/17 від 28.08.2017, на умовах, визначених цим Договором. Виконавець зобовязаний здійснити заходи досудового та судового стягнення дебіторської заборгованості з Державного підприємства "Чортківський комбінат хлібопродуктів" Державного агентства резерву України на користь Клієнта.

За результатами здійснення роботи Виконавець надає Замовнику акт виконаних робіт (наданих послуг), в якому зазначаються кількість годин, опис та вартість Послуг, наданих Замовнику впродовж звітного періоду. Акт виконаних робіт (наданих послуг) є документом, що підтверджує надання Виконавцем послуг за цим Договором (п. 4.2 р. 4 Договору №46-08/17-С).

Згідно п. 5.1 р. 5 Договору №46-08/17-С, останній набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2017 року.

З матеріалів справи вбачається, що 26.09.2017 між ТзОВ "СофтІнформ" та ТзОВ "Юридична ОСОБА_2" складено, підписано та скріплено печатками без зауважень та заперечень акт прийому-передачі послуг за Договором №46-08/17 про надання юридичних послуг від 28.08.2017. Згідно зазначеного Акту, за період з 28.08.2017 по 26.09.2017 Виконавець, згідно Договору №46-08/17 від 28.08.2017 надав Замовнику правову допомогу, визначену у п. 2.1 Договору, а саме: проведено юридичний аналіз стану Боржника (наявність судових рішень щодо боржника, наявність виконавчих проваджень щодо боржника, наявність активів, на які може бути звернене стягнення); здійснено аналіз первинної документації щодо взаємовідносин Замовника із Боржником на достатність доказової бази у справі про стягнення заборгованості; здійснено складання проекту позовної заяви від імені Замовника про стягнення дебіторської заборгованості з Державного підприємства "Чортківський комбінат хлібопродуктів" Державного агентства резерву України; підготовлено документи, що додані до позовної заяви; подано позовну заяву до Господарського суду Тернопільської області; підготовлено та направлено до суду клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції; підготовлено документи для судового засідання 27.09.2017.

У вищезазначеному акті прийому-передачі послуг зазначено, що вартість юридичних послуг, що були надані згідно Договору складає 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп., які перераховані ТзОВ "СофтІнформ" (Змовником) на р/р ТзОВ "Юридична ОСОБА_2 "НіК" (Виконавця) в повному обсязі, у відповідності до п. 4.4 Договору. Послуги були надані адвокатом ОСОБА_1 (Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №2816 від 20.06.2014, видане на підставі рішення Ради адвокатів Дніпропетровської області від 15.06.2014) на підставі Договору 46-08/17-С про надання послуг адвоката від 29.08.2017. Послуги надані відповідно до умов Договору в повному обсязі, зауважень та заперечень немає.

В підтвердження понесених витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 10 000 грн до матеріалів справи долучено належним чином засвідчені копії: договору №46-08/17 про надання юридичних послуг від 28.08.2017, договору №46-08/17-С від 29.08.2017, акту прийому-передачі послуг від 26.09.2017 за договором №46-08/17 від 28.08.2017, платіжного доручення №1171 від 30.08.2017 про сплату позивачем за надані юридичні послуги 10 000 грн, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП №2816 від 20.06.2014.

Поряд із цим, при вирішенні питання про розмір суми, яка підлягає відшкодуванню стороні за послуги адвоката, має бути врахована як ціна позову, яку вказав позивач у позовній заяві, так і критерії об'єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.

Ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" унормовано, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до п.6.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України", розподіл сум інших, крім судового збору, судових витрат здійснюється за загальними правилами частини п'ятої статті 49 ГПК, тобто при задоволенні позову вони покладаються на відповідача, при відмові в позові - на позивача, а при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову; у зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Приймаючи до уваги викладене вище, з огляду на розумну співрозмірність вартості послуг адвоката у даній справі відносно обсягу наданих ним послуг та ціни позову, беручи до уваги гіпотетичний час на підготовку матеріалів до судового розгляду, невисоку складність юридичної кваліфікації правовідносин у справі, якість підготовки позовних матеріалів, розмір встановлених судом правомірних позовних вимог, а також виходячи з вимог розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що сплачені позивачем витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн по даній справі, порівняно зі складністю справи, є неспіврозмірними об'єму отриманих юридичних послуг, тобто явно завищеними, та, відповідно, підлягають відшкодуванню останньому за рахунок відповідача частково - в сумі 2 000 грн.

Відповідно до ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 32 ГПК України, визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За приписами статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до положень статті 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 1 463 грн 37 коп. покладаються судом на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 22, 32-34, 43, 44, 49, 78, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Чортківський комбінат хлібопродуктів" Державного агентства резерву України, вул. Білецька, 2- А, м. Чортків, Тернопільська область, 48500, ідентифікаційний код 00956187, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СофтІнформ", вул. Достоєвського, 18, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49010, ідентифікаційний код 32405782, п/р 8941 у АТ "ОТП Банк" в м. Київ, МФО 300528, св. № 04194053, ІПН 32, 5 101 грн 24 коп. - пені, 1 741 грн 44 коп. - 3% річних, 6 772 грн 17 коп. - інфляційного збільшення, 14 823 грн 00 коп 20% штрафу, 1 463 грн 37 коп. в повернення сплаченого позивачем судового збору та 2 000 грн витрат на правову допомогу адвоката.

3. В задоволенні решти частини позову відмовити.

4. Наказ видати стягувачу після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили в десятиденний строк з дня його прийняття (складення повного рішення).

6. На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони, прокурор, треті особи та особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня прийняття (складення повного рішення), через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 17.11.2017

Суддя І.М. Гирила