ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2017 р.Справа № 923/479/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Бєляновського В.В.,

суддів: Величко Т.А., Жеков В.І.

при секретарі - Колбасовій О.Ф.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

прокурор Кірющенко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного закладу "Морський інститут післядипломної освіти імені контр-адміріла ОСОБА_4"

на рішення господарського суду Херсонської області

від 11 вересня 2017 року

у справі № 923/479/17

за позовом: Херсонської державної морської академії

до Приватного закладу "Морський інститут післядипломної освіти імені контр-адміріла ОСОБА_4",

за участю прокуратури

про звільнення нежитлових приміщень

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року Херсонська державна морська академія звернулася до господарського суду Херсонської області з позовом до Приватного закладу "Морський інститут післядипломної освіти імені контр-адміріла ОСОБА_4", в якому просила суд зобовязати відповідача звільнити нежитлові приміщення: підсобні приміщення на території внутрішнього двору (номер на плані БТІ Г-1, та підвал №3), частину приміщень підвалу (площею 52.5 кв.м., номер на плані БТІ - X, XI, XII, XIII), підсобне приміщення на першому поверсі (площею 22,4 кв.м., номер на плані БТІ - 9), приміщення кабінетів, аудиторії № 301 (площею 11,2 кв.м., номер на плані БТІ - 70), аудиторії № 313 (площею 9,4 кв.м., номер на плані БТІ - 72), аудиторії № 314 (площею 55,5 кв.м., номер на плані БТІ - 71) на третьому поверсі, підсобні приміщення № 410 (площею 4,0 кв.м., номер на плані БТІ - 93), № 411 (площею 10,2 кв.м., номер на плані БТІ - 92), аудиторії № 404 (площею 84,1 кв.м., номер на плані БТІ - 86), № 405 (площею 46,9 кв.м., номер на плані БТІ - 101), № 412 (площею 67,5 кв.м., номер на плані БТІ - 90, 91) навчального корпусу № 3 Херсонської державної морської академії за адресою: м. Херсон, пр. Ушакова, 19/2 та передати їх Херсонській державній морській академії.

В обґрунтування предявлених вимог позивач посилався на те, що спірні нежитлові приміщення є власністю держави та перебувають у нього на балансі і в оперативному управлінні, відповідачем були захоплені самовільно та використовуються без достатніх правових підстав, а саме укладених в установленому законом порядку договорів оренди державного майна. Відповідач відмовляється добровільно звільнити займані нежитлові приміщення, що позбавляє позивача можливості здійснювати передбачені законом правомочності щодо володіння, користування і розпорядження своїм майном. Вказуючи те, що внаслідок протиправних дій відповідача ставиться під загрозу можливість якісного надання позивачем освітніх послуг та виконання своїх зобовязань перед учасниками освітнього процесу через неможливість проведення навчальних занять курсантів у вказаних приміщеннях, у звязку з чим учбовий процес в Академії перебуває під загрозою зриву, позивач на підставі ст. ст. 16, 137, 319, 321, 387 ЦК України просив задовольнив позов.

Приватний заклад "Морський інститут післядипломної освіти імені контр-адміріла ОСОБА_4" позов не визнав посилаючись на те, що викладені позивачем підстави позову не відповідають фактичним обставинам, оскільки спірні об'єкти нерухомого майна використовуються ним на договірних засадах та інших домовленостей між керівниками сторін, досягнутих шляхом взаємних погоджень та листів.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 11 вересня 2017 року (суддя Задорожна Н.О.) позов задоволено з мотивів обґрунтованості позовних вимог. Зобов'язано Приватний заклад Морський інститут післядипломної освіти імені контр-адмірала ОСОБА_4 звільнити нежитлові приміщення: підсобні приміщення на території внутрішнього двору (номер на плані БТІ Г-1, та підвал № 3), частину приміщень підвалу (площею 52.5 кв.м., номер на плані БТІ - X, XI, XII, XIII), підсобне приміщення на першому поверсі (площею 22,4 кв.м., номер на плані БТІ - 9), приміщення кабінетів, аудиторії № 301 (площею 11,2 кв.м., номер на плані БТІ - 70), аудиторії № 313 (площею 9,4 кв.м., номер на плані БТІ - 72), аудиторії № 314 (площею 55,5 кв.м., номер на плані БТІ - 71) на третьому поверсі, підсобні приміщення № 410 (площею 4,0 кв.м., номер на плані БТІ - 93), № 411 (площею 10,2 кв.м., номер на плані БТІ - 92), аудиторії № 404 (площею 84,1 кв.м., номер на плані БТІ - 86), № 405 (площею 46,9 кв.м., номер на плані БТІ - 101), № 412 (площею 67,5 кв.м., номер на плані БТІ - 90, 91) навчального корпусу № 3 Херсонської державної морської академії за адресою: м. Херсон, пр. Ушакова, 19/2 на користь Херсонської державної морської академії, м. Херсон, .

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Приватний заклад "Морський інститут післядипломної освіти імені контр-адміріла ОСОБА_4" звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову повністю. Апеляційна скарга з урахуванням її змісту обґрунтована неповним зясуванням всіх обставин справи, невідповідністю викладених у рішенні висновків місцевого суду обставинам справи та порушенням норм матеріального і процесуального права.

У відзивах на апеляційну скаргу позивач та прокурор заперечують проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просять оскаржуване рішення місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вислухавши пояснення прокурора та представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом під час розгляду справи по суті, відповідно до розпорядження Кабінету міністрів України № 540-р від 15.06.2011р. та наказу Міністерства освіти і науки України № 616 від 23.06.2011р. Херсонська державна морська академія є правонаступником Вищого навчального закладу Херсонський державний морський інститут, який в свою чергу був правонаступником Херсонського морського коледжу відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 13.06.2007р. № 414-р. та наказу Міністерства освіти і науки України № 500 від 16.06.2007р.

Приватний заклад Морський інститут Післядипломної освіти імені контр - адмірала ОСОБА_4 є правонаступником майна, прав та обовязків Приватного вищого навчального закладу Інститут післядипломної освіти Одеський морський тренажерний центр та його структурних підрозділів - Херсонської філії Приватного вищого навчального закладу Інститут післядипломної освіти Одеський морський тренажерний центр та Миколаївської філії Приватного вищого навчального закладу Інститут післядипломної освіти Одеський морський тренажерний центр, що підтверджується протоколом засновників (учасників) № 41 від 28.04.2015р. та рішенням засновників Приватного закладу Морський інститут Післядипломної освіти імені контр-адмірала ОСОБА_4 № 1 від 28.04.2015р.

Спірні нежитлові приміщення належать державі в особі Міністерства освіти і науки України та передані на баланс Херсонського державного морського інституту на праві оперативного управління, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 24.06.2009р., серії САС 312567, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Херсонського державного бюро технічної інвентаризації від 24.12.2009р., номер 24901037, серії ССР№ 295064 та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно номер 87765120 від 23.05.2017р.

Судом установлено, що 21 травня 2009 року між Вищим навчальним закладом «Херсонський державний морський інститут» та Херсонською філією приватного вищого навчального закладу Інститут післядипломної освіти Одеський морський тренажерний центр було укладено договір організації навчального і тренажерного процесу та створення базового морського тренажерного центру, предметом якого є надання сторонами двосторонніх послуг:

- з організації навчального та тренажерного процесу у відповідності до вимог Міжнародної конвенції ПДМНВ 78/95, МКУБ, СОЛАС 74, МАРПОЛ 73 з додатками, обов'язкових нормативних документів і рекомендацій ІМО і національних вимог;

- з освітньо-господарських послуг в межах здійснення діяльності, передбаченої статутами сторін;

- створення базового тренажерного центру по підготовці курсантів Морського інституту, курсантів і студентів морського коледжу Морського інституту та учнів Професійно-морського ліцею Морського інституту на базі Херсонської філії приватного вищого навчального закладу Інститут післядипломної освіти Одеський морський тренажерний центр;

- послуги надаються з використанням будівель, споруд та обладнання навчально-виробничих майстерень Морського інституту його структурних підрозділів: коледжу і ліцею та Інституту післядипломної освіти.

Пунктом 5 даного договору визначено, що цей договір укладено терміном на 10 років з моменту його підписання сторонами і пролонгується, якщо жодна із сторін не попередила іншу про це за місяць до його закінчення.

За умовами п. 2 даного договору, Морський інститут зобовязався, зокрема, надавати Інституту післядипломної освіти можливість використання майна, майстерень для реалізації цілей договору.

За умовами п. 3 даного договору, для реалізації положень договору Інститут післядипломної освіти має право, зокрема, виробничого використання майна Морського інституту та його структурних підрозділів коледжу та ліцею: приміщень, обладнання та інвентарю навчально-виробничих та інших типів майстерень і цехів.

Разом з тим, у даному договорі не визначено конкретний перелік майна, яке Морський інститут зобовязаний надавати Інституту післядипломної освіти для використання, а лише зазначено взагалі про приміщення навчально-виробничих та інших майстерень і цехів, серед яких відсутні спірні нежитлові приміщення.

А тому, посилання відповідача в обґрунтування своїх заперечень проти позову на цей договір, як на доказ строкового використання саме спірних нежилих приміщень, не може бути прийнято до уваги, оскільки його умовами такої можливості не передбачено.

26 грудня 2005 року між Херсонським морським коледжем та Херсонською філією приватного вищого навчального закладу Інститут післядипломної освіти Одеський морський тренажерний центр було укладено договір про створення навчального класу Пристрій судна, предметом якого є створення і використання сторонами навчального класу Пристрій судна відповідно до вимог Міжнародної конвенції ПДМНВ 78/95.

Пунктом 4.1. та 4.4 даного договору визначено, що він вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2015р., а за відсутності розбіжностей, після закінчення строку дії договору, він вважається продовженим на той самий строк.

За умовами п. 2.1 даного договору, Коледж зобовязався, зокрема, надати для створення навчального класу Пристрій судна аудиторію № 403, розташовану в НК-2 Херсонського морського коледжу за адресою: вул. Комсомольська, 2.

За умовами п. 2.2. даного договору, Інститут зобовязався, зокрема створити необхідні умови для проведення навчального процесу курсантів Коледжу відповідно до вимог МК ПДМНВ 78/95.

Разом з тим, обовязок позивача передати у строкове користування відповідачу спірне нерухоме майно за даним договором відсутній.

03 січня 2007 року між Херсонським морським коледжем та Херсонською філією приватного вищого навчального закладу Інститут післядипломної освіти Одеський морський тренажерний центр було укладено договір про створення і використання пожежного полігону, предметом якого є створення і використання сторонами пожежного полігону для організації учбового процесу та відпрацювання правил VI/3 Міжнародної конвенції ПДМНВ - 78/95 відповідно до вимог Міжнародної конвенції ПДМНВ-78/95.

Пунктами 4.1. та 4.3 даного договору визначено, що він вступає в силу з дати його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2015 року, а після закінчення його дії він вважається продовженим на той самий строк за умови відсутності заяв щодо припинення його дії.

За умовами п. 2.1. даного договору, Коледж зобов'язався, зокрема, надати для створення пожежного полігону кабінети № 001, № 01, розташовані в навчальному корпусі-2 Коледжу за адресою вул. Комсомольська, 2.

Разом з тим, обовязок позивача передати у строкове користування відповідачу спірне нерухоме майно за даним договором відсутній.

26 грудня 2005 року між Херсонським морським коледжем та Херсонською філією приватного вищого навчального закладу Інститут післядипломної освіти Одеський морський тренажерний центр було укладений договір про створення навчальних класів Використання обчислювальної техніки в судноводінні, САРП, РЛТ, електронної картографії і навігації, предметом якого є створення і використання сторонами навчальних класів САРП, РЛТ, електронної картографії та навігації та «Використання обчислювальної техніки в судноводінні» відповідно до вимог Міжнародної конвенції ПДМНВ - 78/95.

Пунктами 4.1 та 4.4 даного договору передбачено, що він вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2015р., а за відсутності розбіжностей, після закінчення строку дії договору, він вважається продовженим на той самий строк.

За умовами п. 2.1 даного договору, Коледж зобов'язався, зокрема, надати для створення навчального класу САРП, РЛТ, електронної картографії і навігації аудиторію № 404 і навчального класу Використання обчислювальної техніки у судноводінні аудиторію № 405, розташовані в навчальному корпусі-2 Коледжу за адресою вул. Комсомольска, 2.

За умовами п. 2.2. даного договору, Інститут зобовязався, зокрема, проводити навчальні заняття курсантів Коледжу та створити необхідні умови для проведення навчального процесу курсантів Коледжу відповідно до вимог МК ПДМНВ 78/95.

Разом з тим, обовязок позивача передати у строкове користування відповідачу спірне нерухоме майно за даним договором відсутній.

Наведеним спростовуються викладені в апеляційній скарзі доводи відповідача про те, що на підставі вказаних договорів він має право використання усього без виключення майна позивача. Посилання скаржника на те, що при розірванні цих договорів позивач повинен компенсувати витрати відповідача на облаштування та ремонт відповідного приміщення, колегія суддів не бере до уваги, оскільки воно не стосується предмета спору у справі, позаяк такі вимоги можуть бути предметом окремого судового спору.

Окрім вищезгаданих договорів своє право на використання спірних приміщень, зокрема, аудиторії № 303 замість аудиторії № 406, кабінету № 211 замість кабінету № 107, відповідач обґрунтовує дозволами наданими Херсонським морським коледжем у листах від 28.03.05р. № 01-14/450 та від 29.03.05р. № 01-14/456.

Право на використання аудиторій № 404, № 403 та № 405 відповідач обґрунтовує наданим позивачем у листах від 06.01.2006р. № 01-14/01 та від 02.09.2005р. № 01-14/1358а дозволом на здійснення ремонту цих приміщень.

Проте, зазначені листи не можуть бути належними та допустимими доказами у розумінні приписів ст.ст. 32, 34, 36 ГПК України на підтвердження законності використання спірних нежитлових приміщень, з огляду на те, що спірне нерухоме майно належить державі в особі Міністерства освіти і науки України, обліковується на балансі позивача і знаходиться у нього в користуванні на праві оперативного управління.

Питання використання державного майна і передачі його в строкове оплатне користування врегульовано положеннями спеціального Закону України "Про оренду державного та комунального майна", який регулює організаційні відносини, пов'язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності (далі - підприємства), їх структурних підрозділів та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності; майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності.

Водночас, судом установлено, що на виконання договору організації навчального і тренажерного процесу та створення базового морського тренажерного центру від 21.05.2009р., між сторонами було укладено наступні договори оренди:

- договір оренди № 01-30 від 01.10.2001р., з додатковою угодою № 2 від 03.09.2015р. до нього, за яким відповідачеві було передано в оренду нежитлові приміщення №№ 107, 207, 209, 210, 211, 302, 303 загальною площею 286,9 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Херсон, вул. Комсомольська, 2 просп. Ушакова, 19, із строком дії до 03.08.2018р., з метою організації навчального процесу і проведення занять;

- договір оренди № 01-45 від 30.12.2002р., з додатковою угодою № 2 від 21.10.15р. до нього, за яким відповідачеві було передано в оренду нежитлові приміщення №№ 201, 202, 203, 212, 213, загальною площею 158,31 кв.м., розташовані за адресою: м. Херсон, вул. Комсомольська, 2/просп. Ушакова, 19, із строком дії до 02.11.2018р., з метою організації навчального процесу і проведення занять.

Проте, серед переданого в оренду майна відсутні спірні нежитлові приміщення визначені позивачем у позовній заяві, розташовані за адресою: м. Херсон, пр. Ушакова, 19/2.

Строкове, платне використання державного майна можливе виключно на договірних засадах та у порядку, визначеному Законом України "Про оренду державного та комунального майна" та іншими законодавчими актами.

Разом з тим, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами тих обставин, що спірне нерухоме майно використовується ним на договірних засадах, з дотриманням вимог чинного законодавства.

Доводи відповідача про не вчинення ним перешкод у доступі позивача до належних йому спірних приміщень спростовуються наявними в матеріалах справи актами комісії: від 12.09.2016р. № 1 та від 26.09.2016р. № 3 про відсутність доступу до підвалу, кабінетів №№ 312, 404, 405, 412р.; актами про відмову у поверненні майна, складеними комісією від 27.12.2016р., від 11.01.2017р., від 12.01.2017р.; поясненнями від 11.01.2017р., наданими інспектору патрульної поліції 2-ої роти Батальйону УПП м. Херсон; актами від 12.04.2017р., від 13.04.2017р., від 18.04.2017р., від 20.04.2017р., від 05.05.2017р., листуванням між сторонами та іншими належними доказами, достовірність яких перевірена судом.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом даного спору є вимога Херсонської державної морської академії до Приватного закладу "Морський інститут післядипломної освіти імені контр-адміріла ОСОБА_4" про витребування спірного нерухомого майна, визначеного позивачем у позовній заяві, розташованого за адресою: м. Херсон, пр. Ушакова, 19/2.

Колегія суддів враховує, що відповідно до ст. 13 Конституції України та ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист усіх субєктів права власності.

Статтею 41 Конституції України регламентовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

При цьому, колегія суддів бере до уваги, що правові підстави набуття права власності визначено у гл. 24 Цивільного кодексу України.

За змістом положень ст. 321 вказаного Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно положень ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 329 ЦК України, юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ГК України, право оперативного управління захищається законом відповідно до положень, встановлених для захисту права власності.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Судовий захист права власності та майнових інтересів власників осіб, названих у ст. 1 ГПК України, здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про витребування майна з чужого незаконного володіння.

При цьому колегія суддів враховує, що право вибору способу захисту порушеного права належить позивачу, а суд наділений компетенцією перевірити відповідність обраного позивачем способу захисту змісту порушеного права. За приписами чинного законодавства, вирішуючи спір, суд повинен надати обєктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені чинним законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Так, власник майна має право звернутися до суду з вимогою про захист права власності шляхом витребування свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, згідно з статтею 387 ЦК України (віндикаційний позов).

Предметом віндикаційного позову становить вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном не власника про повернення індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння.

Предметом доказування у справах за такими позовами становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, як - то факти, що підтверджують його право власності або інше субєктивне право титульного володільця на витребуване майно, факт вибуття майна з володіння позивача, наявність майна в натурі у незаконному володіння відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. Власник вправі витребувати своє майно від особи, в якої воно фактично знаходиться у незаконному володінні. Тобто, в першу чергу, на підтвердження наявності у позивача суб'єктивного матеріального права на витребування майна з чужого незаконного володіння, він повинен надати суду відповідні належні докази, що підтверджують його право на вказане майно.

При цьому, майно (у даному випадку окрема річ) повинно мати індивідуально - визначені ознаки, за якими суд може визнати за власником право власності на цю річ та вказати у резолютивній частині судового рішення (при задоволенні позову) найменування майна, що підлягає передачі, і місце його знаходження (що передбачено вимогами ст. 84 ГПК України щодо змісту судового рішення). Із вказаного слідує, що позивач повинен визначити у своїй позовній заяві саме майно, яке примусово повинно бути вилучено у відповідача, визначивши його родові чи індивідуальні ознаки, кількість, вагу, вартість тощо, а також обовязково місце його знаходження.

Згідно зі ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Таким чином, із приписів даної правової норми випливає, що обставини на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення господарського спору встановлюються господарським судом на підставі фактичних даних, якими є докази.

За загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судової о процесу (ст. 33 ГПК України).

Згідно з ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті доказі, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 36 ГПК України передбачено, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

При цьому, слід зазначити, що доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Обовязок доказування визначається предметом спору. За загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої вимоги про витребування спірного індивідуально-визначеного нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Херсон, пр. Ушакова, 19/2, обґрунтовує тим, що спірні нежитлові приміщення є власністю держави та перебувають у нього на балансі і в оперативному управлінні, відповідачем були захоплені самовільно та використовуються ним без достатніх правових підстав, а саме укладених в установленому законом порядку договорів оренди державного майна. Відповідач відмовляється добровільно звільнити займані нежитлові приміщення, що позбавляє позивача можливості здійснювати передбачені законом правомочності щодо володіння, користування і розпорядження своїм майном. Внаслідок протиправних дій відповідача ставиться під загрозу можливість якісного надання позивачем освітніх послуг та виконання своїх зобовязань перед учасниками освітнього процесу через неможливість проведення навчальних занять курсантів у вказаних приміщеннях, у звязку з чим учбовий процес в Академії перебуває під загрозою зриву.

Судом установлено та матеріалами справи підтверджено факт, що станом на момент вирішення даного спору спірне нерухоме майно є державною власністю та перебуває в оперативному управлінні і на балансі Херсонської державної морської академії. Це майно вибуло із володіння позивача, оскільки було самовільно захоплене відповідачем, знаходиться в натурі у незаконному володінні відповідача та використовується останнім без належних правових підстав.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували правомірність користування спірним майном.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог Херсонської державної морської академії про витребування майна із чужого незаконного володіння, оскільки позивачем доведено його субєктивне право титульного володільця на витребуване майно, факт вибуття цього майна з його володіння і наявність майна у незаконному володінні відповідача та відсутність у останнього правових підстав для володіння майном.

Як вже було зазначено вище, право вибору способу захисту порушеного права належить позивачу, а суд наділений компетенцією перевірити відповідність обраного позивачем способу захисту змісту порушеного права. Таким чином, зобовязанням Приватного закладу "Морський інститут післядипломної освіти імені контр-адмірала ОСОБА_4" звільнити займані нежитлові приміщення, визначені позивачем у позовній заяві, розташовані у навчальному корпусі № 3 Херсонської державної морської академії за адресою: м. Херсон, пр. Ушакова, 19, на користь Херсонської державної морської академії, тобто припиненням дії, яка порушує право, відновлюється становище, що існувало до порушення прав та охоронюваних законом інтересів власника (ч. 2 ст. 16 ЦК України). Отже, обраний позивачем спосіб захисту встановлений законом є ефективним засобом захисту, відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. У звязку з чим, посилання представника скаржника в усних поясненнях в засіданні апеляційного суду, що позивачем заявлено дві немайнові вимоги, є помилковим.

З огляду на приписи частини 3 статті 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції, та на вимоги статей 1, 4-1, 12 ГПК України господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам ст. 1 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Спірні правовідносини, які є предметом судового розгляду, виникли у звязку з самовільним захопленням Приватним закладом "Морський інститут післядипломної освіти імені контр-адміріла ОСОБА_4" та використанням ним без достатніх правових підстав спірних нежитлових приміщень, а саме укладених в установленому законом порядку договорів оренди державного майна. Позивач Херсонська державна морська академія, у якої ці приміщення перебувають на балансі і в оперативному управлінні, просить витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Тобто, предметом спору у справі є захист права власності держави на спірні нежитлові приміщення.

Враховуючи викладене, за субєктним складом сторін та предметом спору дана справа підлягає розгляду господарськими судами у порядку, визначеному господарським процесуальним кодексом України.

А тому, викладене в апеляційній скарзі твердження скаржника, що провадження у справі повинно бути припинено на підставі п.1 ч.1 ст. 80 ГПК України у звязку з тим, що даний спір не підлягає вирішенню господарським судом, з безпредметним посиланням на те, що колишній працівник Херсонської державної морської академії та нинішній ректор Приватного закладу "Морський інститут післядипломної освіти імені контр-адмірала ОСОБА_4" ОСОБА_5 раніше проводив навчальні заняття у приміщеннях навчального корпусу № 3 з курсантами Академії та у наступному не звільнив їх, не заслуговує на увагу.

Твердження скаржника про те, що спірні нежитлові приміщення підвалу були створені на виконання договору про утворення та використання пожежного полігону від 03.01.2007р., за умовами якого для виконання цілей договору Херсонський морський коледж передавав кабінети № 001 та № 01, в яких було облаштовано пожежний полігон, а до цього моменту зазначених приміщень не існувало, жодним належним доказом не підтверджене, а тому апеляційним судом не приймається до уваги.

Інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно зясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.

З огляду на приписи ст. 49 ГПК України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 ГПК України, Одеський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Херсонської області від 11 вересня 2017 року у справі № 923/479/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного закладу "Морський інститут післядипломної освіти імені контр-адміріла ОСОБА_4" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

ОСОБА_6

Судді:

ОСОБА_7