ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 року Справа № 5023/3752/12

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Вовка І.В. (головуючого, доповідача),
Грека Б.М., Студенця В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 09.08.2017 року у справі № 5023/3752/12 за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області до Люботинської міської ради, третя особа: приватне підприємство "Дар'я", про визнання права власності, за участю прокурора Харківської області,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2012 року позивач звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача про визнання права власності за державою Україна на нежитлові будівлі, які знаходяться у місті Люботин: вул. Вільна, 16: металевий склад (ангар) літ. "Н-1", 320,8 кв.м; будівля тарного складу літ. "Л-1", 228,8 кв.м; будівля фруктосховища літ. "Е-1" зі сходовою клітиною "Іnng", 235,2 кв.м; автогараж літ. "И-1" з оглядовою ямою "Ясм", 57,0 кв.м; будівля магазину №67 літ. "М-1", 81,3 кв.м; котельня літ. "П-1" з тамбуром "п", 15,9 кв.м; контора літ. "А-1", 256,7 м та вбиральня літ. "Т", (4,6 кв.м); продовольча база літ. "Б-1" з підвалом "бng", сходовими клітинами "бng1", "бng2", тамбуром "б", 825,9 кв.м та навіси літ. "Д", "О" і сарай літ. "Г", (35,3 кв.м); побутове приміщення літ. "В-1", 88,5 кв.м; склад літ. "Ж-1" з тамбуром "ж", 75,7 кв.м; автогараж літ. "3-1" з оглядовою ямою "Ясм", 67,2 кв.м; склад літ. "К-1", 69,5 кв.м; огорожа № 1-4. Вул. Першотравнева, №32/36-1: магазину №4 літ. "А-1" з напівпідвалом "аnng", 175,4 кв.м та вбиральня літ. "Б", (1 кв.м); вул. Шевченка, 112: будівля магазину №5 літ. "А-1" з напівпідвалом "аnng", 196,1 кв.м та пункт прийому посуду літ. "Б", (66,8 кв.м); будівля магазину літ. "В-1", 40,4 кв.м; майстерня літ. "Д-1", 20,9 кв.м та сарай літ. "Е", (3,7 кв.м); ворота №1; вул. Шевченка, 104а: будівля магазину №45 літ. "А-1" з напівпідвалом "аnng", 228,4 кв.м; вул. Шевченка, 104б: будівля магазину №20 літ. "А-1" з напівпідвалом "аnng", 417,2 кв.м; вул. Шевченка, 96а: будівля магазину №27 літ. "А-1" з сіньми "а", 165,8 кв.м; вул. Шевченка, 96б: будівля магазину №37 літ. "А-1" з котельнею "а1", 160,1 кв.м; Огорожа №1; вул. Шевченка, 96в: будівля магазину №33 літ "А-1", 113,4 кв.м; вул. Деповська, 62: будівля магазину №40 літ "А-1", 125 кв.м та сарай літ. "Б", (69 кв.м) і вбиральня літ. "В", (1 кв.м); вул. Караванська, 70а: будівля магазину №79 літ. "А-1" з підвалом "ang" і котельнею "а", 200,6 кв.м та вбиральня літ. "Б", (1,2 кв.м); вул. Радгоспна, 1: будівля магазину №100 літ. "А-1" з напівпідвалом "аnng", 227,5 кв.м та сарай літ. "Б", (43,6 кв.м); пл. Комсомольська, 2/64: торговельно-виробничий комплекс у складі: будівля магазину №29 літ. "А-1", 121,3 кв.м; будівля магазину №31 літ. "Б-1" з підвалом "бng", 115,4 кв.м; будівля магазину літ. "В-1" з підвалом "вng", 265,7 кв.м; м'ясо-кондитерський цех літ. "Г-1" з підвалом "rng", 170 кв.м; склад літ. "Д-1", 177,2 кв.м; майстерня літ. "Е-1", 23,3 кв.м; павільйон літ. "Ж-1", 81,5 кв.м; вбиральня літ. "З", (1,6 кв.м); навіс літ. "Л"; огорожа №1; площа Комсомольська, 1в: їдальня літ. "А-2", 975,7 кв.м та кіоск літ. "Б-1", (12,9 кв.м) і сарай літ. "В", (41 кв.м).

До початку розгляду справи по суті позивач змінив предмет позову та просив визнати право власності за державою України в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області право власності на нежитлові будівлі: місто Люботин, вул. Вільна, 16: 1. Склад металевий літ. "Н-1", 320,8 кв.м; 2. Тарний склад літ. "Л-1", 228,8 кв.м; 3. Фруктосховище літ. "Е-1", 235,2 кв.м; 4. Автогараж літ. "И-1", 57,0 кв.м; 5. Крамниця літ. "М-1", 81,3 кв.м; 6. Котельня літ. "П-1", 15,9 кв.м; 7. Контора (адмін. будівля) літ. "А-1", 256,7 кв.м та убиральня літ. "Т"; 8. Продовольча база літ. "Б-1", 825,9 кв.м та сарай літ. "Г" і навіси літ. "Д", "О"; 9. Побутове приміщення літ. "В-1", 88,5 кв.м; 10. Склад літ. "Ж-1", 75,7 кв.м; 11. Автогараж літ. "З-1", 67,2 кв.м; 12. Склад літ. "К-1", 69,5 кв.м; 13. Огорожа № 1-4. місто Люботин, вул. Першотравнева, № 32/36-1:1. Магазин "Бережок" літ. "А-1", 175,4 кв.м та убиральня літ. "Б". Місто Люботин, вул. Шевченка, 112: 1. Магазин літ. "А-1", 196,1 кв.м та пункт прийому літ. "Б"; 2. Магазин літ. "В-1", 40,4 кв.м; 3. Майстерня літ. "Д-1", 20,9 кв.м та сарай літ. "Е"; 4. Ворота №1. місто Люботин, вул. Шевченка, 104а: 1. Магазин №45 літ. "А-1", 227,4 кв.м місто Люботин, вул. Шевченка, 104б: 1. Магазин №20 літ. "А-1", 417,2 кв.м місто Люботин, вул. Шевченка, 96а: 1. Магазин №27 літ. "А-1", 165,8 кв.м місто Люботин, вул. Шевченка, 96б: 1. Магазин №37 літ. "А-1", 160,1 кв.м; 2. Огорожа №1. Місто Люботин, вул. Шевченка, 96в: 1. Магазин №33 літ. "А-1", 113,4 кв.м. Місто Люботин, вул. Деповська, 62: 1. Магазин №40 літ "А-1", 125 кв.м та сарай літ. "Б" і убиральня літ. "В". Місто Люботин, вул. Караванська, 70а: 1. Магазин №79 літ. "А-1", 200,6 кв.м та убиральня літ. "Б". Місто Люботин, вул. Радгоспна, 1: 1. Магазин №100 літ. "А-1", 227,5 кв.м та сарай літ. "Б". Місто Люботин, Пл. Комсомольська, 2/64: Торгівельно-виробничий комплекс у складі: 1. магазин №29 літ. "А-1", 121,3 кв.м; 2. магазин №31 літ. "Б-1", 115,4 кв.м; 3. магазин літ. "В-1", 261,2 кв.м; 4. м'ясо-кондитерський цех літ. "Г-1", 170 кв.м; 5. склад літ. "Д-1", 177,2 кв.м; 6. майстерня літ. "Е-1", 23,3 кв.м; 7. павільйон літ. "Ж-1", 81,5 кв.м; 8. Убиральня літ. "З"; 9. Навіс літ. "Л"; 10. ворота №1. Місто Люботин, площа Комсомольська, 1в: 1. Їдальня літ. "А-2", 975,7 кв.м та кіоск літ. "Б-1" і сарай літ. "В".

Позов обґрунтовано виникненням потреби реєстрації державної форми власності на зазначені об'єкти у зв'язку з підготовкою вказаного нерухомого майна до приватизації шляхом продажу на аукціоні відповідно до наказу Фонду державного майна України від 01.11.2003 року.

Рішенням господарського суду Харківської області від 05.11.2012 року (суддя Светлічний Ю.В.) позов задоволено повністю.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19.12.2016 року (судді: Слободін М.М., Сіверін В.І., Терещенко О.І.) зазначене рішення першої інстанції залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.09.2016 року (судді: Вовк І.В., Грек Б.М., Ковтонюк Л.В.) постанову Харківського апеляційного господарського суду від 19.12.2016 року скасовано, справа передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 09.08.2017 року (судді: Лакіза В.В., Бородіна Л.І., Здоровко Л.М.) провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення господарського суду Харківської області від 05.11.2012 року припинено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 вважає, що судом апеляційної інстанції не правильно застосовано норми процесуального права, і тому просить прийняту ним ухвалу скасувати, а справу направити на новий розгляд.

Відзив на касаційну скаргу від позивача, відповідача, третьої особи до суду не надходив.

Заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та прийняті в ній судові рішення, суд касаційної інстанції вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.11.2003 року між Регіональним відділенням ФДМ по Харківській області (орендодавець) та ПП "Дар'я" (орендар) було укладено договір оренди № 443, відповідно до умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування цілісний майновий комплекс Люботинського державного комерційно-виробничого підприємства Південної залізниці по вул. Вільній 16 міста Люботин Харківської області, який складався з об'єктів нерухомого майна у місті Люботин Харківського району Харківської області та інших адміністративно-територіальних одиницях Харківської області.

Наказом ФДМ України від 21.04.2005 року № 1065 вказаний цілісний майновий комплекс колишнього Люботинського ДКВП Південної залізниці, що знаходиться на балансі та орендується ПП "Дар'я", був включений до переліку об'єктів державної власності групи А, що підлягають приватизації шляхом продажу на аукціоні, та покладено відповідальність за його виконання на начальників відповідних регіональних відділень Фонду державного майна України.

В ході підготовки зазначеного цілісного майнового комплексу до приватизації згідно з наказом ФДМУ від 21.04.2005 року № 1065 у Регіонального відділення виникла потреба у засвідченні державної форми власності на його об'єкти, що обумовило звернення до територіальних органів місцевого самоврядування та бюро технічної інвентаризації з відповідними зверненнями щодо видачі свідоцтв про право власності та витягів з єдиного реєстру прав на нерухоме майно.

Беручи до уваги те, що на частину об'єктів нерухомого майна зі складу цілісного майнового комплексу колишнього Люботинського ДКВП Південної залізниці відповідними територіальними органами місцевого самоврядування було оформлене права власності за державою України в безспірному порядку, незареєстрованими залишились об'єкти нерухомості у місті Люботин Харківського району Харківської області по вул. Першотравнева 32/36-1, вул. Шевченка 112, вул. Шевченка 104а, вул. Шевченка 1046, вул. Шевченка 96а, вул. Шевченка 966, вул. Шевченка 96в, вул. Деповська 62, вул. Караванська 70а, вул. Радгоспна 1, пл. Комсомольська 2/64 та пл. Комсомольська 1в.

В ході завершення підготовки зазначеного комплексу до приватизації, згідно з наказом ФДМУ від 21.04.2005 року № 1065 РВ ФДМУ по Харківській області зверталось за засвідченням державної форми власності на його об'єкти у місті Люботин Харківського району Харківської області до Люботинської міської ради та Комунального підприємства "Люботинське бюро технічної інвентаризації" з відповідними листами щодо оформлення права власності на спірне нерухоме майно.

При цьому, до листів Регіональним відділенням були надані копії договору оренди від 01.11.2003 року № 443, наказу ФДМУ від 21.04.2005 року № 1065 та наказу Міністерства транспорту України від 23.02.2004 року №122, а також копії технічних паспортів на спірні об'єкти нерухомості та листів архівних установ (від 03.05.2006 року № 25/06 та від 23.05.2006 року № 01-12/431), з яких вбачалась відсутність документів з відведення земельних ділянок під ними, документів про початок будівництва та введення їх в експлуатацію.

Проте, листами зазначених органів місцевого самоврядування та бюро технічної інвентаризації було відмовлено у реєстрації права власності на спірне нерухоме майно.

В обґрунтування такої відмови було зроблено посилання на Тимчасове положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за № 157/6445, з твердженням про недостатність наданих РВ ФДМУ по Харківській області документів для здійснення реєстрації права власності на спірне нерухоме майно.

При цьому, останнім листом Люботинської міської ради від 14.05.2012 року № 03-40/1418 зазначений орган місцевого самоврядування зробив висновок про віднесення об'єктів спірного нерухомого майна до таких, що мають статус самочинно збудованих, з застереженням про можливість визнання права власності на них за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку під вже збудоване нерухоме майно.

Згідно з відомістю вартості основних засобів Люботинського ДВКП Південної залізниці станом на 31.08.2012 року переданого в оренду ПП "Дар'я" за договором оренди №443-ЦМК від 01.11.2003 року їх вартість складає 181 814,85 грн.

Зі змісту листів Люботинської міської ради №03-40/2680 від 30.08.2012 року та №03-40/2930 від 24.09.2012 року видно, що відповідач не заперечує проти задоволення вимог про визнання права власності на зазначені у позовній заяві нежитлові будівлі за державою Україна в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області.

Предметом даного судового розгляду є вимоги органу приватизації державного майна про визнання за державою права власності на нерухоме майно на підставі ст.ст. 317, 321, 326 ЦК України у зв'язку з необхідністю підготовки вказаного майна до приватизації шляхом продажу на аукціоні.

Суд першої інстанції задовольняючи позов про визнання права державної власності на нерухоме майно виходив з наявності правових підстав та умов для визнання права власності за державою Україна на спірні об'єкти нерухомості.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Харківської області від 05.11.2012 року ОСОБА_4 зазначає, що об'єкти, а саме: магазин літ. "В-1", 40,4 кв.м, майстерня літ. "Д-1", 20,9 кв.м, сарай літ. "Е", ворота № 1, на які визнано право власності за ФДМ України по Харківській області, до знесення були розміщені на земельній ділянці за адресою: м. Люботин, вул. Шевченко, 110-б, яка у відповідності до договору оренди від 07.04.2014 року, укладеного між Люботинською міською радою Харківської області та ОСОБА_4, передана для будівництва та обслуговування магазину, який знаходиться за вищезазначеною адресою, громадянці ОСОБА_4, тобто, зазначені об'єкти, окрім воріт, є будівельними матеріалами, які належать на праві власності ОСОБА_4, що підтверджується квитанцією до прибуткового ордеру від 31.07.2002 року № 0000983.

Згідно з ч. 1 ст. 91 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

З наведеної процесуально-правової норми випливає, що особи, яких не було залучено до участі у справі, мають право оскаржувати судове рішення, якщо воно безпосередньо стосується їх прав та обов'язків. Суд має вирішити спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судами попередніх інстанцій є скаржник, або міститься судження про нього у відповідних правовідносинах. При цьому у мотивувальній частині рішення повинні міститися висновки суду про права та обов'язки такої особи, або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов'язки цих осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі в справі, а і їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов'язків. Будь-який інший правовий зв'язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

У п. 52 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 травня 2011 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що у розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважала, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов'язки, апеляційний господарський суд, прийнявши апеляційну скаргу до провадження (якщо вона не підлягала поверненню з передбачених ГПК підстав), повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі. Якщо при цьому буде встановлено, що права такої особи оскаржуваним судовим рішенням не порушені та що питання про її права і обов'язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою припиняє апеляційне провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 80 ГПК, оскільки у такому випадку не існує правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі, в зв'язку з чим відсутній суб'єкт апеляційного оскарження.

Аналогічної позиції про необхідність припинення провадження за скаргою осіб, які не брали участі у справі, і які не довели в суді факту вирішення питання судами попередніх інстанцій про їх права та обов'язки, а також про відсутність необхідності перегляду рішень судів по суті за вказаних обставин дотримується Верховний Суд України, зокрема, в постанові від 07.07.2009 року у справі № 01/65-88 та постановах від 02.03.2010 року у справі № 5/131-09, від 02.03.2010 року у справі № 5/130-09, від 23.03.2010 року у справі № 1/1120-26/396.

Як вбачається з матеріалів справи, з припиненням Люботинського державного комерційно-виробничого підприємства Південної залізниці надання Регіональним відділенням Фонду державного майна по Харківській області повний перелік документів, які б відображали хід створення (спорудження) спірних будівель, не уявлялось можливим за об'єктивних обставин.

На замовлення Регіонального відділення Фонду державного майна по Харківській області було виготовлено технічні паспорти по всім об'єктам нерухомості, за адресою: м. Люботин, вул. 112, що за даними Люботинської БТІ входили до складу Люботинського державного комерційно-виробничого підприємства Південної залізниці, в тому числі: магазин літ. "А-1" площею 196,1 кв.м, пункт прийому літ. "Б", магазин літ. "В-1" площею 40,4 кв.м, майстерня літ. "Д-1" площею 20,9 кв.м, сарай літ. "Е", ворота № 1.

Факт виготовлення технічних паспортів свідчить, що на момент проведення технічної інвентаризації об'єктів, на які посилається ОСОБА_4, в наявності були саме нежитлові будівлі. Доказів оскарження дій Люботинської БТІ при виготовленні технічних паспортів на спіні об'єкти матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

До об'єктів нерухомого майна ЦК України віднесено житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно (статті 331, 376). Згідно із Законом України "Про оренду державного та комунального майна" нерухоме майно поділяється на будівлі, споруди, приміщення (ст. 4).

Зі змісту наведених положень вбачається, що законодавець до нерухомого майна відносить майно, яке має нерозривний зв'язок із земельною ділянкою, переміщення якого є неможливим без його знецінення та зміни його призначення, разом з тим, майно, на яке посилається ОСОБА_4, відповідно до квитанції до прибутково касового ордеру №0000983, придбане як будівельні матеріали, тобто, в якості рухомого майна.

Таким чином, майно, на наявність якого посилається заявник апеляційної скарги в обґрунтування порушення його законних прав та інтересів, не є нерухомим майном. Прав власності чи інших речових прав на нерухоме майно, яке зазначено в оскаржуваному судовому рішенні, за захистом яких вказана особа звернулась з апеляційної скаргою до суду, гр. ОСОБА_4 не має.

Крім того, ОСОБА_4 в обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначає про зайняття земельної ділянки за адресою: м.Люботин, вул.Шевченко, 110 "б", а оскаржуване судове рішення стосується визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, які знаходяться, зокрема, за адресою: м. Люботин, вул. Шевченко, 112.

До того ж, оскаржене судове рішення, за яким держава в особі Регіонального відділу Фонду державного майна України по Харківській області набула право власності на нежитлові будівлі, яке на думку заявника апеляційної скарги, порушує його права та інтереси, було прийнято 05.11.2012 року, а рішення Люботинської міської ради Харківської області № 482, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування магазину за рахунок земель категорії житлової та громадської забудови м. Люботин, вул. Шевченко, 110 "б" на території Люботинської міської ради Харківської області, на яке в обґрунтування своїх вимог апеляційної скарги посилається заявник, винесене 25.12.2012 року, тобто після винесення оскарженого рішення господарського суду Харківської області, тим більше, що прав на земельну ділянку в особи, яка подала апеляційну скаргу на судове рішення, на час його прийняття не виникло.

Отже, встановивши той факт, що ОСОБА_4 не є стороною чи учасником судового процесу у справі № 5023/3752/12, питання про її права та обов'язки місцевим господарським судом не вирішувались, і нею не доведено, що оскаржуване рішення зачіпає чи порушує її права та охоронювані законом інтереси, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неможливість здійснення апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та правомірно припинив апеляційне провадження на підставі п. 1 ч. 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду.

За таких обставин, оскаржувана ухвала є законною й обґрунтованою, і тому підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга - без задоволення.

З огляду наведеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 09.08.2017 року - без змін.

Головуючий суддя І.Вовк

Судді Б.Грек

В.Студенець