ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.07.2017р. Справа № 905/1151/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

при секретарі судового засідання Паніній Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «ОСОБА_1 залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

до відповідача: Державного підприємства «Шахта ім. М.С.Сургая»

про стягнення 25 755 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2, за довіреністю №679 від 17.05.2017р.

від відповідача: не зявився

Суть спору: ПАТ «Українська залізниця» в особі РФ «ОСОБА_1 залізниця» ПАТ «Українська залізниця» звернулося до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» штрафу в сумі 25 755 грн., який нарахований відповідачу за неправильно зазначену у залізничній накладній № 52697232 масу вантажу, який відправлений ДП «Шахта ім. М.С.Сургая», зокрема, у напіввагоні №65717050.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на положення ст.ст. 3, 10 Закону України «Про залізничний транспорт», ст.ст. 2, 5, 6, 23, 24, 37, 52, 118, 122, 129 Статуту залізниць України, ст.307 Господарського кодексу України п.п. 5, 11, 28 Правил приймання вантажів до перевезення, п.п. 2.1, 2.3, 6.6, 6.7 Правил оформлення перевізних документів, а також на відомості, які зазначені відправником у залізничній накладній № 52697232 щодо маси вантажу та обставини, що встановлені у комерційному акті РА №017670/355 від 27.11.2016р. складеному на станції ОСОБА_1 залізниці.

26.06.2017р. за вх.№17348/17 господарський суд одержав заперечення відповідача на позовну заяву, згідно з якими, відповідач просить суд зменшити розмір штрафу до 1 провізної плати з посиланням на скрутне фінансове становище відповідача, здійснення господарської діяльності в зоні проведення антитерористичної операції та відсутність завданих позивачу, а також іншим учасникам господарських відносин збитків, відсутність загрози для безпеки руху. Крім того, у зазначених запереченнях, відповідач просить здійснювати розгляд справи без участі представника останнього у судових засіданнях.

Аналогічні за змістом заперечення на позовну заяву господарський суд одержав і 17.07.2017р. за вх.№19047/17.

Відповідно до ст.85 ГПК України у судовому засіданні 18.07.2017р. за участю представника позивача оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

26.11.2016р. зі станції Південнодонбаська Донецької залізниці ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» відправлений вантаж (вугілля камяне, марки г-газове, не поіменоване в алфавіті), зокрема, у напіввагоні №65717050, що підтверджується залізничною накладною на групу вагонів № 52697232.

Відповідні відмітки вантажовідправника у вказаній залізничній накладній свідчать, що вантаж завантажений засобами відправника; що маса вантажу визначена відправником на вагонних 200 т вагах та становить у напіввагоні № 65717050: 62 500 кг нетто, 23 200 кг тара; що поверхня вантажу нижче рівня бортів вагону; що вантаж марковано повздовжньою полосою білого кольору по всій довжині вагону; що вантаж розміщено і закріплено згідно з п.п. 2, 3 гл.14 Додатка 3 до СМГС; що вантаж завантажено навалом. При цьому правильність внесених у накладну відомостей щодо маси вантажу підтверджена підписом вантажовідправника ОСОБА_3

Під час перевезення цього вантажу на станції ОСОБА_1 складено акт загальної форми № 5198 від 27.11.2016р., згідно з яким маса вантажу у напіввагоні № 65717050 виявилась меншою від маси, зазначеної відправником в залізничній накладній на 2 820 кг.

Також, 27.11.2016р. на станції ОСОБА_1 залізниці складено комерційний акт РА №017670/355, в якому встановлено наступні обставини: при контрольному переважуванні напіввагону №65717050 у складі комісії ДС ОСОБА_4, прийомоздавальника вантажу та багажу ОСОБА_5, комерційного агента ОСОБА_6, на справних 150т електронних вагонних вагах №89 станції ОСОБА_1 (повірка 18.05.2016р.) виявилось, що у вагоні маса брутто 82 880 кг, тара по документу 23 200 кг, нетто 59 680 кг, що менше маси, зазначеної в документі на 2 820 кг. При комерційному огляді вагону виявлено навантаження шапкоподібне, нижче рівня бортів вагона на 20-40 см, вантаж маркований повздовжньою смугою білого кольору, виїмки, заглиблення відсутні, окреслення навантаження без порушення. Вагон в технічному стані справний, люки, двері зачинені.

Технічний паспорт вагонних ваг № 89 станції ОСОБА_1 залізниці свідчить, що останню державну повірку цих ваг перед контрольним зважуванням спірних вагонів проведено 18.05.2016р., якою встановлено, що ваги є придатними для зважування вантажів.

29.11.2016 при надходженні вагону №65717050 на станцію призначення Красноармійськ Донецької залізниці при перевірці вантажу різниці проти комерційного акту, складеного на станції ОСОБА_1 залізниці не виявлено, про що свідчить відповідний запис у розділі «Є» комерційного акту РА №017670/355 від 27.11.2016р.

Згідно з розрахунком позивача, штраф за неправильно зазначену у накладній масу вантажу у напіввагоні №65717050 становить 25 755 грн., виходячи при цьому із пятикратної вартості провізної плати цього вантажу у спірному напіввагоні, яка зазначена у залізничній накладній №52697232 та складає 5151 грн.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно з ч.2 ст.908 ЦК України, загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Аналогічні положення щодо регулювання правовідносин в галузі перевезення передбачені і у ч.5 ст.306 ГК України.

Відповідно до ст.37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

У ст.23 Статуту залізниць України встановлено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Вимогами р. ІІ Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644 та зареєстрованих в Мінюсті України 24.11.2000р. за №863/5084, встановлено, що вантажовідправником заповнюються в т.ч. такі графи накладної як «Найменування вантажу» (графа 20), «ОСОБА_2 вантажу, визначена відправником» (графа 24), «Спосіб визначення маси» (графа 26), «ОСОБА_2 завантажено вантаж у вагон (контейнер)» (графа 28), «Правильність внесених відомостей підтверджую» (графа 55). Згідно з відомостями, які внесені у залізничну накладну № 52697232 відправником вантажу та правильність внесення яких підтверджена представником останнього ОСОБА_3, про що свідчить його підпис на залізничній накладній, маса вантажу визначена відправником та становить у напіввагоні № 65717050: 62 500 кг нетто, 23 200 кг тара; спосіб визначення маси вантажу на вагонних 200 т вагах; навантаження здійснено засобами відправника.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Так, обставини, які встановлені у комерційному акті, складеному на попутній станції перевезення вантажу, свідчать, що маса нетто вантажу у напіввагоні №65717050 становить 59 680 грн., що менше маси, яка зазначена у залізничній накладній на 2 820 кг. При цьому, Технічний паспорт вагонних ваг № 89 станції ОСОБА_1 залізниці свідчить про проведену перевірку ваг 18.05.2016р. та їх технічну справність.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

В силу вимог ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. У ст.118 Статуту залізниць України передбачено стягнення штрафу у розмірі пятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Поряд з цим, вимогами п.5.5. Правил оформлення перевізних документів також передбачено, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позивачем доведені обставини неправильного зазначення відповідачем у накладній маси вантажу, які засвідчено належним та допустимим доказом комерційним актом, що, в свою чергу, є підставою для покладення на вантажовідправника (відповідача) відповідальності, передбаченої ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України.

Згідно з розрахунком штрафу, який здійснений позивачем за неправильне зазначення відповідачем у залізничній накладній маси вантажу у вагоні №65717050 розмір штрафу становить 25 755 грн., виходячи при цьому із пятикратної вартості провізної плати цього вантажу у спірному вагоні, яка складає 5 151 грн.

Перевіривши розрахунок позивача, суд встановив, що він є арифметично вірним.

Відповідно до частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Вказана норма кореспондується з пунктом 3 частини першої статті 83 Господарського процесуального кодексу України, згідно з яким господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

В листі Вищого господарського суду України від 29.11.2007р. №01-8/917 «Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства» зазначено, що виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме справедливості, добросовісності та розумності при винесенні рішення про стягнення штрафу, передбаченого пунктами 118 та 122 Статуту залізниць України, суд має право зменшувати його розмір (п. 22). Аналогічна правова позиція викладена у п. 6.4. Роз'яснень Президії ВГСУ від 29.09.2008р. №04-5/225 «Про внесення змін та доповнень до роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 № 04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею».

У пункті 3.17.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», розяснено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Так, в обґрунтування викладеного у наданих до суду запереченнях на позовну заяву клопотання про зменшення розміру штрафу відповідач посилається на відсутність завданих позивачу збитків внаслідок неправильного оформлення перевізного документу, завантаження вагону в межах допустимої вантажопідйомності, тобто без загрози для безпеки руху чи пошкодження вагону, а також на здійснення господарської діяльності в зоні проведення антитерористичної операції.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань станом на 18.07.2017р., місцезнаходженням відповідача є Донецька обл., м. Вугледар.

Так, указом Президента України №405/2014 від 14 квітня 2014року «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» запроваджено антитерористичну операцію на території України.

Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначений період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності зазначеним Указом Президента України та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

На час розгляду справи антитерористична операція триває.

У відповідності до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у 10-денний строк з дня опублікування вказаного Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014від 14 квітня 2014 року, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

02.12.2015р. Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», до якого також увійшло м. Вугледар.

Отже, відповідач здійснює господарську діяльність в зоні проведення антитерористичної операції та несе тягар повязаних з цим негативних наслідків, що також підтверджується довідками про збитки підприємства від 20.06.2017р., від 07.07.2017р.

Разом з тим, судом також встановлено, що відповідачем завантажено спірні вагони в межах допустимої вантажопідйомності, тобто без загрози для безпеки руху чи пошкодження вагону.

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи знаходження відповідача в зоні проведення антитерористичної операції, надмірно великий розмір нарахованого штрафу, відсутність негативних наслідків від неправильного зазначення маси вантажу в залізничній накладній, а також те, що вказане порушення не завдало збитків позивачу та іншим учасникам господарських відносин, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання відповідача частково, та зменшити розмір штрафу до двох провізних плат, а саме до 10 302 грн.

Таким чином, позов ПАТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «ОСОБА_1 залізниця» ПАТ «Українська залізниця» підлягає частковому задоволенню в сумі 10 302 грн.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача у справі.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «ОСОБА_1 залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» (85670, Донецька обл., м. Вугледар, р/р 401 філія Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» у м. Краматорськ, МФО 335105, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд.5, ) в особі Регіональної філії «ОСОБА_1 залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (49602, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд.108, р/р 7468 в філії Дніпропетровське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 305482, ) штраф у розмірі 10 302 (десять тисяч триста дві) грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повне рішення складено 24 липня 2017 року.

Суддя Л.В. Ніколаєва