РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2017Справа №910/14712/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дитячі та спортивні майданчики"

до Приватного акціонерного товариства "АЕРОБУД"

про стягнення 1 039 376,72 грн.

Суддя Якименко М.М

Представники сторін:

від позивача: Запорожцев В.В. - за довіреністю від 12.12.2016 року;

від відповідача: Байда В.В. - за довіреністю від 10.01.2017 року.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дитячі та спортивні майданчики" звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "АЕРОБУД" про стягнення 1 039 376,72 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо повної оплати вартості виконаних позивачем робіт згідно умов Договору будівельного підряду №605 від 30.04.2015 року.

З цих підстав, позивач просив суд задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь: 655 922,50 грн. - заборгованості за поставлений товар та його монтаж, 189 748,47 грн. - пені, 154 404,16 коп. - інфляційних втрат, 39 301,59 коп. - 3% річних, 15 509,65 грн. - судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.09.2017 року порушено провадження по справі та призначено її розгляд на 04.10.2017 року.

В судовому засіданні 04.10.2017 року оголошено перерву до 24.10.2017 року.

17.10.2017 року через канцелярію суду Господарського суду міста Києва представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якій відповідач просив також застосувати строк позовної давності.

23.10.2017 року через канцелярію суду Господарського суду міста Києва представник відповідача подав пояснення на позовну заяву.

В судовому засіданні 24.10.2017 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив суд застосувати строки позовної давності до заявлених вимог.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 24.10.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30.04.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дитячі та спортивні майданчики" (далі по тексту - підрядник, позивач, ТОВ "Дитячі та спортивні майданчики") та Товариством з обмеженою відповідальністю "АЕРОБУД" (далі по тексту - генпідрядник, відповідач, ТОВ "АЕРОБУД") укладено Договір будівельного підряду №605 (далі по тексту - Договір), за умовою якого (п.2.1. Договору) Генеральний підрядник доручає, а Підрядник приймає на себе зобов'язання виконати з використанням матеріалів, обладнання та конструкцій власного постачання, власними силами та засобами, з використанням власних механізмів, комплекс робіт з монтажу відкритого спортивного майданчика з поліуретановим покриттям та огорожою на Об'єкті: «Будівництво Житлово-Офісного комплексу з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом по вул. Анрі Барбюса, 37/1 в Печерському районі м.Києва», згідно з переданою Генпідрядником та затвердженою Замовником Проектною документацією, з дотриманням чинних в Україні державних будівельних стандартів, норм і правил, та здати виконані Роботи Генпідряднику у відповідності з умовами даного Договору.

Відповідно до п.5.2.1. Договору Розрахунок за Договором відбувається наступним чином:

- (А) Аванс в розмірі 50 % від вартості матеріалу поліурстанового спортивного покриття після його доставки на Об'єкт на місце монтажу в сумі 498 834,00 грн. ( Чотириста дев'ятсот вісім тисяч вісімсот тридцять чотири гривень 00 копійок), в тому числі ПДВ 20 % 83 139,00 грн. (Вісімдесят три тисячі сто тридцять дев'ять гривень 00 копійок), протягом 3-х (трьох) банківських днів з дня фактичної доставки матеріалу на об'єкт.

- (Б) Аванс 50 % від Ціни Договору за вирахуванням вартості матеріалу поліуретанового спортивного покриття після доставки спортивного обладнання та інших матеріалів на Об'єкт в місце монтажу в сумі 73 224,25 грн. ( Сімдесят три тисячі двісті двадцять чотири гривни25 копійок), в тому числі ПДВ 20 % 12 204,04 грн. (Дванадцять тисяч двісті чотири гривень 04 копійки), протягом 3-х (трьох) банківських днів з дня фактичної доставки обладнання на об'єкт.

- (В) Розрахунок за виконані Підрядником Роботи, матеріали та обладнання в сумі 512 058,25 гри, ( П'ятсот сімдесят дві тисячі п'ятдесят вісім гривень25 копійок), втому числі ПДВ 20 % 95 343,04 грн. (Дев'яносто п'ять тисяч триста сорок три гривень 04 копійки),Генпідрядник здійснюс по факту виконання робіт на підставі підписаних Сторонами Актів виконаних Робіт та-Довідки про вартість Робіт, протягом 10 (десяти) банківських днів з дня підписання Сторонами Акту виконаних Робіт та Довідки про вартість Робіт на підставі рахунку-фактури Підрядника, після чого поставлений та змонтований Товар переходить у власність Генпідрядника.

Згідно з п. 5.3. Договору порядок оформлення Сторонами Актів виконаних Робіт та Довідок про вартість Робіт визначений п. 5.5- 5.6. цього Договору.

Розрахунки за виконані роботи на Об'єкті здійснюються Генпідрядником за фактично виконані обсяги Робіт, підтверджених згідно до підписаних Сторонами Актів виконаних Робіт та Довідок про вартість Робіт, проводяться на підставі рахунків - фактур Підрядника протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту фактичного затвердження Сторонами Актів виконаних Робіт та Довідок про вартість Робіт (п.5.4. Договору).

Відповідно до п. 5.5. Договору підрядник передає Генпідряднику на затвердження Акти виконаних Робіт та Довідки про вартість виконаних Робіт, які Генпідрядник або погоджує шляхом підписання (в порядку, передбаченому п.5.6. Договору), або з письмовими зауваженнями, повертає їх Підряднику.

Обсяги Робіт, що включаються Підрядником до Актів виконаних Робіт та Довідок про вартість виконаних Робіт, повинні бути підтверджені підписами представників Технічного нагляду.

Згідно з п. 5.6. Договору акти виконаних Робіт та Довідки про вартість Робіт підписуються між Генпідрядником та Підрядником. Обсяги Робіт, що включаються Підрядником до Актів виконаних Робіт та Довідок про вартість виконаних Робіт, повинні бути підтверджені підписами представників Технічного нагляду.

Разом з Актами виконаних Робіт та Довідками про вартість Робіт, Підрядник передає Генпідряднику всю виконавчу документацію на Роботи, обов'язок щодо складання якої чинними в Україні ДБН та БніП покладається на Підрядника.

Відповідно до додатку №2 До Договору виконання робіт повинно розпочатись 15.05.2015р. та закінчитися протягом 60 календарних днів, з врахуванням інших умов договору.

Після закінчення виконання робіт з'ясувалось збільшення об'єму робіт та відповідно їх вартості про що сторони уклади Додаткову угоду №1 від 14.07.2015р. до Договору з Додатками до неї.

Після закінчення робіт, згідно умов даного Договору, Позивач надав відповідачу Відповідні Акт виконаних робіт та довідку про вартість виконаних робіт на підписання, однак відповідні документи залишилися відповідачем не підписані, а також не зазначені відповідачем причини відмови від їх прийняття та зазначенні недоліків.

15.08.2015 року, 30.08.2015 року та 30.10.2015 року між сторонами підписано Акти на закриття прихованих робіт та Акт випробування гідропроникності поліуретанового покриття спортивного майданчику.

Однак, по закінченню всіх перевірок та випробувань Відповідач на повернув Позивачу ні підписаних актів приймання передачі виконаних робіт ні надав своїх зауважень чи недоліків щодо виконаних Позивачем робіт.

23.03.2016р. Позивач повторно надав під розписку представникам Відповідача акт та довідку за формами КБ -2В та КБ-ЗВ разом з листом № 3515 від 02.11.2015 року, про що свідчать їх підписи на копії даного листа, оригінал якого ще 04.11.2015р. подавався Відповідачу, про що свідчить вх. №487/04-11.

Листом від 13.04.2016 року вих. №818 позивач звернувся до відповідача з вимогою про сплату заборгованості за актами виконаних робіт.

В подальшому в зв'язку з невиконанням Відповідачем своїх зобов'язань за Договором Позивачем було подано лист № 818 13.04.2016р. про що свідчить вхідний штамп за №167/13-04.

Позивач 04.10.2016 року поштою направив відповідачу повторно Акт приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2015р. та довідки про вартість виконаних робіт з супровідним листом вих.. №4232 від 04.10.2016р. , Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати вих. №4232 від 04.10.2016р., підсумкову відомість ресурсів вих. №4235 від 04.10.2016р. з супровідним листом вих. № 4232 від 04.10.2016р., для підписання та подальшої оплати, про що свідчать опис вкладень у поштове відправлення та фіскальний чек про оплату. Однак, вказаний лист залишився без відповіді, довідки та акти також не були повернуті Відповідачем, а заборгованість станом на момент розгляду справи не було погашено.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що непідписання відповідачем актів виконаних робіт без вмотивованої відмови у прийнятті робіт, то дані акти вважаються підписаним, а роботи - прийнятими та підлягають оплаті.

21.07.2015 року та 28.07.2015 року відповідач сплатив на користь позивача в якості передоплати 320 000,00 грн. та 178 834,00 грн., а заборгованість в розмірі 655 922,50 залишилась неоплаченою.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що внаслідок порушення відповідачем зобов'язання щодо оплати вартості виконаних позивачем робіт, відповідно до умов Договору, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість з їх оплати в розмірі 655 922,50 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини, які виникли між сторонами, за своєю правовою природою є правовідносинами, які виникають при укладені договорів підряду.

Згідно з ч. 1 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч. 1 ст. 854 ЦК України).

Частиною 1 ст. 174 ГК України передбачено, що господарський договір є підставою для виникнення господарських зобов'язань.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріалами справи підтверджується вартість фактично виконаних робіт позивачем за Договором у сумі 1 154 756,50 грн.

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, виконав роботи за відповідну плату згідно умов Договору, а відповідач в порушення умов Договору не сплатив на користь позивача повну вартість виконаних робіт, та має перед позивачем заборгованість з їх сплати в розмірі 655 922,50 грн.

Згідно частини першої статті 96 ЦК юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення 655 922,50 грн. (заборгованості за поставлений товар та його монтаж), нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Відповідач припустився прострочення сплати вартості отриманих послуг (виконаних робіт), а тому позивач, керуючись п.14.2. Договору, просить суд стягнути з відповідача пеню, яка за розрахунками позивача становить 189 748,47 грн.

Пунктом 14.2. Договору передбачено, що при порушенні строків оплати, передбачених п.5.2.1. Договору з вини Генпідрядника, останній сплачує Підряднику пеню, розраховану в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день затримки в оплаті від суми простроченого платежу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»).

Відповідно до ч. 1 статті 546, статті 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (згідно ч. 6 ст. 231 ГК України).

Згідно п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 2.1. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17 грудня 2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Застосування іншого виду неустойки - штрафу до грошового зобов'язання законом не передбачено, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі (наприклад, за необґрунтовану відмову від переказу коштів за розрахунковими документами отримувача коштів), притому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею. В останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати.

Згідно з п. 2.5. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17 грудня 2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Позивач розраховує пеню від суми заборгованості в розмірі 655 922,50 грн. за період з 14.07.2016р. по 14.07.2017р. включно.

Суд звертає увагу, що відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності в відзиві на позовну заяву.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ч. 1 ст. 256 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Суд звертає увагу, що позивач звернувся до суду 31.08.2017 року, а суму пені розраховує з 14.07.2016р. по 14.07.2017р., в зв'язку з чим позивачем пропущено однорічний строк позовної давності до вимог про стягнення пені за період з 14.07.2016р. по 30.08.2016р., а тому судом здійснено власний розрахунок пені за період який обмежується однорічним строком позовної давності (з 31.08.2016р. по 14.07.2017р. включно) та становить 157 964,84 грн.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
655922.5031.08.2016 - 15.09.20161615.5000 %0.085 %*8889.00
655922.5016.09.2016 - 27.10.20164215.0000 %0.082 %*22580.94
655922.5028.10.2016 - 08.12.20164214.0000 %0.077 %*21075.54
655922.5009.12.2016 - 26.01.20174914.0000 %0.077 %*24588.13
655922.5027.01.2017 - 01.03.20173414.0000 %0.077 %*17107.90
655922.5002.03.2017 - 13.04.20174314.0000 %0.077 %*21636.46
655922.5014.04.2017 - 25.05.20174213.0000 %0.071 %*19623.76
655922.5026.05.2017 - 06.07.20174212.5000 %0.068 %*18869.00
655922.5007.07.2017 - 14.07.2017812.5000 %0.068 %*3594.10

Таким чином, загальна сума пені за Договором складає 157964.84 грн.

Частиною 4 ст. 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення пені за несвоєчасне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань підлягають частковому задоволенню (за період з 31.08.2016р. по 14.07.2017р.) та становлять 157 964,84 грн.

Також позивач, керуючись статтею 625 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача на свою користь: 154 404,16 коп. (інфляційних втрат) та 39 301,59 коп. (3% річних).

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до пунктів 3.1. та 3.2. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17 грудня 2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Згідно з п. 4.1. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17 грудня 2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Пунктом 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. М 01-06/928/2012 «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права» (з посиланням на постанову Вищого господарського суду України від 05.04.2011р. № 23/466 та на лист Верховного суду України «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ від 03.04.1997р. № 62-97р) зазначено, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожен місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних с способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначену позицію також підтримує і Верховний Суд України (постанова Верховного суду України від 23.01.2012р. у справі №37/64). За таких обставин, на відміну від пені, 3% річних та інфляційні втрати розраховуються за весь період прострочення, а не за шість місяців.

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргу
14.07.2015 - 14.07..501.235154392.32

Враховуючи вищевикладене, суд, здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача вказаних сум підлягають частковому задоволенню і становлять: 154 392,32 коп. (інфляційних втрат) та 39 301,59 коп. (3% річних).

Щодо пояснень відповідача про наявну у позивача заборгованість на підставі п.5.10. Договору, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.5.10. Договору сторони домовились, що Генпідрядник надає Підряднику послуги під час виконання підрядником робіт за цим Договором, надалі - «послуги генпідряду». Розмір Послуг генпідряду, які надаються Генпідрядником Підрядникові під час виконання Підрядником Робіт за Договором , становить 3 (три) відсотки від вартості виконаних Підрядником і прийнятих Генпідрядником Робіт за цим Договором.

Оплата Послуг генпідряду, передбачених Договором, здійснюється Підрядником у національній валюті України - гривнях, у безготівковій формі, шляхом прямого грошового переказу на поточний рахунок Генпідрядника, зазначений цим Договором.

Прийом - передача наданих Генпідрядником Послуг генпідряду здійснюється Сторонами шляхом підписання уповноваженими представниками Сторін Актів приймання - передачі наданих Послуг, які складаються Генпідрядником і надаються Підрядникові на затвердження в 2 (двох) примірниках, один із яких залишається в Підрядника, а другий повертається Генпідрядникові.

Підрядник, протягом 20 (двадцяти) банківських днів з моменту підписання Сторонами Актів приймання-передачі наданих послуг, оплачує Генпідрядникові вартість послуг генпідряду.

Як вбачається з матеріалів справи, а на підтвердження іншого сторонами не надано доказів, відповідачем не виконано вимоги п.5.10. Договору в частини складання і передання позивачу для підписання актів приймання - передачі наданих Послуг генпідряду, в зв'язку з чим момент виконання позивачем зобов'язання з оплати послуг генпідряду не настав.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 32, 33, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "АЕРОБУД" (03148, м. Київ, ВУЛИЦЯ ПШЕНИЧНА, будинок 4; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дитячі та спортивні майданчики" (04210, м. Київ, ПРОСПЕКТ ГЕРОЇВ СТАЛІНГРАДА, будинок 21/38, ЛІТЕРА А; ) 655 922 (шістсот п'ятдесят п'ять тисяч дев'ятсот двадцять дві) грн. 50 коп. - заборгованості за поставлений товар та його монтаж, 157 964 (сто п'ятдесят сім тисяч дев'ятсот шістдесят чотири) грн. 84 коп. - пені, 154 392 (сто п'ятдесят чотири тисячі триста дев'яносто дві) грн. 32 коп. - інфляційних втрат, 39 301 (тридцять дев'ять тисяч триста одну) грн. 59 коп. - 3% річних, 15 113 (п'ятнадцять тисяч сто тринадцять) грн.72 коп. - судового збору.

3. В решті задоволення позовних вимог - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя М.М. Якименко

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 10.11.2017 року.