ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22 листопада 2017 р. Справа № 918/738/17

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Церковної Н.Ф. при секретарі судового засідання Оліфер С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут" до відповідача ОСОБА_1 підприємства "Перспективне"

про стягнення в сумі 157 199,00 грн,

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність № 072-Др-20-1216 від 30.12.2016 року

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність № 506 від 08.11.2017 року

Статті 20, 22, 91, 93 ГПК України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених ст. 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до ст. 81-1 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут" (позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 підприємства "Перспективне" (відповідач) про стягнення в сумі 157 199,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що: 01.01.2016 року між позивачем (оператор ГРМ) та відповідачем (споживач) укладено типовий договір № 11410VDB5PANO16 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (надалі-договір), за умовами якого позивач зобов'язався передати споживачу природній газ, а споживач зобов'язався прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені цим договором.

На виконання умов зазначеного договору позивачем протягом липня - вересня 2017 року поставлено природного газу на суму 150 123,66 грн, що стверджується актами прийому - передачі природного газу.

Відповідач свій обовязок щодо проведення розрахунків за отримані послуги з розподілу природного газу не виконав, внаслідок чого за ним рахується заборгованість в розмірі 150 123,66 грн, яку позивач просить суд стягнути у судовому порядку.

Крім цього, позивач за неналежне виконання зобов'язань з оплати поставленого природного газу здійснив нарахування 4 572,86 грн пені, 548,75 грн 3% річних та інфляційних в розмірі 1 953,73 грн. У матеріально-правове обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на ст.ст. 22, 193, 231 ГК України.

Ухвалою суду від 27.10.2017 року порушено провадження, розгляд справи призначено на 08.11.2017 року.

Ухвалою суду від 08.11.2017 року розгляд справи відкладено на 22.11.2017 року.

Через службу діловодства господарського суду 22.11.2017 року від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій останній просить суд стягнути з відповідача 202 154,83 грн основного боргу, 4 572,86 грн пені, 1 953,73 грн інфляційних, 548,75 грн 3% річних.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши копії документів на їх відповідність оригіналам, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

01.01.2016 року між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) укладено договір № 11410VDB5PANO16 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (надалі-договір).

Відповідно до п. 11.1. договору цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині постачання газу з 01.01.2016 року до 31.12.2016 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому сторони мають внести зміни до договору щодо планових обсягів постачання природного газу на продовжений строк (п. 11.2. договору).

Як встановлено ч. 1. ст. 12 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», на підставі якого складено цей договір, постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов'язується поставити споживачеві природний газ, якісні характеристики якого визначено стандартами, в обсязі та порядку, передбачених договором, а споживач зобов'язується сплачувати вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

За умовами договору позивач (постачальник) постачає відповідачу (споживачу) природний газ (далі - газ) в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором (п.1.1 договору).

Визначення фактичного обсягу поставленого природного газу між сторонами здійснюються в наступному порядку, що зазначено в підп. 2.9.1.- 2.9.3 п. 2.9. договору.

За підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов'язаний надати постачальнику копію відповідного акта про фактичний обсяг розподіленого природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між оператором ГРМ та споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ.

На підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГРМ постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірники акта приймання - передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником постачальника.

Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов'язаний повернути постачальнику один примірник оригіналу акту приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою споживача, або надати у письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акту приймання-передачі газу.

Згідно з п. 2.3. договору обсяг переданого газу споживачу визначається на межі балансової належності між оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційних вузлів обліку, визначених в заявці - приєднанні до договору розподілу природного газу, укладеного між оператором ГРМ та споживачем, а також процедур, передбачених Кодексом ГРМ.

Судом встановлено, що на виконання умов договору протягом липня - жовтня 2017 року позивач здійснив постачання природного газу відповідачу в кількості 29,054 тис.м.куб., що підтверджується актами прийому передачі природного газу № 3РВ00010033 від 31.07.2017 року на суму 52 024,22 грн, № 3РВ00010797 від 31.08.2017 року на суму 48 315,66 грн, № 3РВ00011559 від 30.09.2017 року на суму 49 783,78 грн, № 3РВ00012357 від 31.10.2017 року на суму 43 359,31грн, а всього на загальну суму 202 154,83 грн.

За п. 2 ч. 2 ст. 19 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» споживач зобов'язаний забезпечувати своєчасну оплату в повному обсязі послуг з постачання природного газу згідно з умовами договорів.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що розрахунки за поставлений споживачеві газ здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем.

Згідно з п. 4.1. договору розрахунковий період за договором становить один календарний місяць - з 07.00 години першого дня місяця до 07.00 години першого дня наступного місяця включно.

Як передбачено п.4.2. договору, оплата газу здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в наступному порядку - 100 % місячної вартості запланованого обсягу газу на сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місці.

Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п. 3.6 договору) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем наступного за місяцем постачання газу.

Відповідач прийняв природний газ, що стверджується підписаними обома сторонами актами прийому передачі природного газу, однак свій обовязок щодо проведення розрахунків за поставлений газ в обсязі та строки, визначені умовами договору, не виконав.

Отже, внаслідок несвоєчасного і неналежного виконання зобовязань щодо оплати за поставлений природний газ у відповідача виникла заборгованість в розмірі 202 154,83 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГК України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Зміст договору та взяті за ним зобов'язання свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з поставки, які регулюються нормами ЦК України та ГК України.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У силу вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Частиною 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 202 154,83 грн.

Крім цього, позивачем нараховано 4 572,86 грн пені, 548,75 грн 3% річних та інфляційних в розмірі 1 953,73 грн.

Право позивача на нарахування пені передбачене п.6.2.1. договору, за яким у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (ч. 1 ст. 216 ГК України).

У силу вимог ч.ч. 1, 2 ст. 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Згідно з ч. 1. ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Отже, одним із видів господарських санкцій згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено пеню.

Відповідно до ч. 6. ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Щодо інфляційних, то за ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, здійснивши перерахунок інфляційних, пені та 3 % річних, з урахуванням умов договору та вимог, передбачених ст.ст. 253, 254 ЦК України, встановив, що розмір перших становить 1 953,73 грн (при заявленому - 1 953,73 грн.), другої - 4 572,86 грн (при заявленому - 4 572,86 грн), третіх 548,75 грн, (при заявленому - 548,75 грн) (розрахунок додається).

За ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 ГПК України).

У силу вимог ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зважаючи на викладене, враховуючи, що позивач належними та достатніми доказами, як того вимагають приписи ст.ст. 33, 34 ГПК України, довів факт прострочення в оплаті поставленого природного газу, а відповідач вказаних обставин не спростував, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати при задоволенні позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Житлово - комунального підприємства "Перспективне" (вул. Будівельників, 1, м. Рівне, 33016, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут" (вул. Івана Вишенського, 4, м. Рівне, 33027, п/р 7 в АБ "Кліринговий дім", м. Київ, МФО 300647, ) 202 154,83 грн основного боргу, 4 572,86 грн - пені, 548,75 грн - 3 % річних, 1 953,73 грн інфляційних втрат та 3 138,45 грн судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 ГПК України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 ГПК України.

Повне рішення складено 22.11.2017 року.

Суддя Церковна Н.Ф.