КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2017 р. Справа№ 910/12274/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Зубець Л.П.

Мартюк А.І.

за участю представників:

від позивача - представник не прибув;

від відповідача - Соколова В.П., довіреність №б/н від 01.11.2017,

розглянувши апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2017 у справі №910/12274/17 (суддя Пукшин Л.Г.) за позовом приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" до публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 9 925, 59 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" 9 925, 59 грн. збитків, завданих внаслідок незбереження залізницею вантажу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.09.2017 у справі №910/12274/17 у задоволенні позову відмовлено повністю, з огляду на те, що прийнявши до уваги фактичну масу вантажу у вагоні № 61012654, яка була виявлена при переважуванні та зафіксована у комерційному акті № 485604/257 від 04.04.2017 у розмірі 38 600 кг., суд дійшов висновку, що вага вантажу пред'явленого згідно рахунку № 881 до сплати позивачу (37 653 кг) є меншою, ніж фактично отримана, що в свою чергу свідчить про відсутність фактично заподіяної шкоди (фактичних збитків) позивачу.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2017 у справі №910/12274/17 скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що відповідач повинен нести відповідальність за нестачу вантажу позивача, оскільки вона виникла у зв'язку з не збереженням залізницею останнього при перевезенні.

Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Позивач не скористався правом на участь свого представника в судовому засіданні, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутнім у даному судовому засіданні від позивача до суду не надійшло.

Враховуючи наведене вище, а також те, що саме позивачем подана апеляційна скарга, а отже його позиція є викладеною та зрозумілою, апеляційна скарга розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - скасуванню, з прийняттям нового - про часткове задоволення позову, з наступних підстав.

Між публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (виконавець) та публічним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", правонаступником якого є приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", (вантажовласник) 25.12.2015 року було укладено договір № 1970/ДФ/10017 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги (далі - договір), предметом договору відповідно до п. 1.1. є надання виконавцем вантажовласнику послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів, та проведення розрахунків за ці послуги.

Згідно п. 7.1 договору виконавець надає вантажовласнику послуги на станціях Регіональної філії "Донецька залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Відповідно до частини 1 статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до частини 3 статті 909 Цивільного кодексу України та частини 2 статті 307, підтверджується складанням транспортної накладної.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

Публічне акціонерне товариство "Евраз Дніпродзержинський коксохімічний завод" 01.04.2017 за залізничною накладною № 46088316 на адресу ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" зі станції Правда Придніпровської залізниці на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці відвантажило горішок коксовий.

Згідно даних залізничної накладної у вагоні №61012654 маса вантажу - 40 400кг.; вантаж завантажено у вагон відправником.

На станції Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці проводилося комісійне зважування вагону №61012654 та встановлено, що вага брутто - 60 700 кг, тара - 22 100 кг., нетто - 38 600 кг., що менше ваги вказаної в документі на 1 800 кг. Навантаження вантажу вище бортів на 300-400 мм, "шапкообразна", поверхня вантажу маркована вапном однією повздовжньою смугою вздовж вагона. З 1 по 3 люк є поглиблення 3 000 мм Х ширина вагону Х 400-500 мм. Маркування порушено. Вагон прибув в технічному відношенні справний.

Вказані обставини були зазначені у Комерційному акті № 485604/257 від 04.04.2017 року.

Предметом даного позову є вимоги про стягнення з відповідача вартості нестачі вантажу в сумі 9 925, 59 грн., яка виникла у зв'язку з не збереженням залізницею останнього при перевезенні, що відбулось у квітні 2017 року, на шляху слідування.

Судом першої інстанції у задоволенні позову було відмовлено, з огляду на те, що прийнявши до уваги фактичну масу вантажу у вагоні № 61012654, яка була виявлена при переважуванні та зафіксована у комерційному акті № 485604/257 від 04.04.2017 у розмірі 38 600 кг., суд дійшов висновку, що вага вантажу пред'явленого згідно рахунку № 881 до сплати позивачу (37 653 кг. - суха вага) є меншою, ніж фактично отримана, що в свою чергу свідчить про відсутність фактично заподіяної шкоди (фактичних збитків) позивачу.

Колегія суддів з наведеним висновком суду першої інстанції не погоджується, з огляду на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 12 Закону України "Про залізничний транспорт" визначено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Відповідно до статті 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно зі статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Аналогічний припис міститься у статті 113 Статуту залізниць України.

Відповідно до статті 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення.

Між тим, відповідачем не доведено належним доказами того, що недостача вантажу виникла не з вини залізниці.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно зі статтею 26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Невідповідність фактичної маси вантажу у вагоні №61012654 масі вантажу, яка зазначена відправником у накладній, засвідчено належним доказом - комерційним актом № 485604/257 від 04.04.2017 року, який за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів.

Отже, факт нестачі за спірним перевезенням підтверджений матеріалами справи, зокрема, комерційним актом.

Частиною 1 статті 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до частини 2 статті 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Пунктом 27 Правил видачі вантажу, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 визначено, що вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить, зокрема, 2 % маси, зазначеної в перевізних документах:

У даному випадку норма недостачі на горішок коксовий складає 2%.

Згідно п. 4.1 договору якість товару повинна відповідати стандартам діючим на території України, ДСТУ, ТУ заводу - виробника, технічному завданню покупця чи технічним умовам, вказаним в паспорті чи сертифікаті якості, а також умовам передбачених в Додатках.

На підтвердження якості товару постачальник направляє покупцю сертифікат якості виробника товару, сертифікат відповідності чи інший документ, який посвідчує якість товару.

За розрахунком апеляційного суду вартість нестачі з урахуванням ПДВ становить:

Фактична вага з урахуванням вологості за рахунком №881 (а.с.12) згідно сертифікату якості (а.с.11) становить 40 400 кг. (суха вага 37 653 кг. = 40 400 кг. - 6,8 % (волога відповідно до сертифікату якості від 29.03.2017 №69)).

Вартість 1 тони горішка коксового згідно рахунку вантажовідправника з ПДВ становить 7 704,36 грн. (6 420,30 грн. - договірна ціна за 1 тону сухої ваги без ПДВ+20%ПДВ).

Маса нетто відправленого горішка коксового у вагоні № 61012654 згідно залізничної накладної становить 40 400 кг., а маса виявленого - 38 600 кг.

Отже, вага недостачі складає 1 800 кг. (40 400 кг. - 38 600 кг.).

При цьому, норма недостачі на горішок коксовий складає 2%, тобто 808 кг. (40 400 кг. х 2%).

Таким чином, недостача з урахуванням природних втрат становить 992 кг. (1 800 кг. - 808 кг.).

Згідно сертифікату якості від 29.03.2017 №69 фактична масова частка загальної вологи складає 6,8%, тому 992 кг. - 6,8% = 924,5 кг. (суха вага недостачі).

Таким чином, вартість нестачі з урахуванням ПДВ становить 7 122, 68 грн. (924,5 кг. (суха вага недостачі) х 7 704,36 грн. (вартість 1 тони горішка коксового в сухому вигляді з ПДВ)).

З урахування вищевикладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

За наведених обставин, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню, з прийняттям нового - про часткове задоволення позову.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Перевіривши у відповідності до частини 2 статті 99 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновку про те, що господарським судом не було всебічно, повно та об'єктивно розглянуто в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, що призвело до невірних висновків в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 103 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційна інстанція має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - скасуванню, з прийняттям нового - про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 80, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2017 у справі №910/12274/17 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2017 у справі №910/12274/17 про відмову у задоволенні позову скасувати.

3. Прийняти нове рішення по справі №910/12274/17, яким позов приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" до публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 9 925, 59 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ, вул. Тверська, б. 5, код за ) на користь приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченка, б.1, код за ) збитки в сумі 7 122 грн. 68 коп. та 1 148 грн. 16 коп. судового збору.

4. Стягнути з публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ, вул. Тверська, б. 5, код за ) на користь приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченка, б.1, код за ) 1 262 грн. 98 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідні накази.

6. Матеріали справи №910/12274/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку та строки.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді Л.П. Зубець

А.І. Мартюк