ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2017р. Справа № 914/1438/17

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

За позовом: до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Львів Приватного підприємства „ОСОБА_10", м.Львів
про: стягнення заборгованості. Ціна позову: 14553,00грн.
Головуючий суддя Кітаєва С.Б.

суддя Ділай У.І.

суддя Мазовіта А.Б.

При секретарі Зарицькій О.Р.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 - представник (довіреність в матеріалах справи);

від відповідача: Малишак А.С. - представник (довіреність в матеріалах справи).

Права та обов'язки згідно ст. ст. 20, 22 ГПК України суд роз'яснив представникам сторін. Заяви про відвід судді не надходили. Клопотань про технічну фіксацію від сторін не надходило.

Суть спору: Розглядається справа за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Львів, до відповідача, Приватного підприємства "ОСОБА_10", м.Львів, про стягнення 14 553,00 грн. заборгованості за замовленням на надання транспортних послуг по перевезенню вантажів №1 від 24 квітня 2017 року.

Ухвалою суду від 14.07.2017р. за даним позовом порушено провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 31.07.2017р. Вимоги до сторін по підготовці справи до розгляду в судовому засіданні висвітлені в ухвалі. З підстав, зазначених в ухвалі від 31.07.2017р. розгляд справи відкладався на 07.08.2017р. З підстав, наведених в ухвалі від 07.08.2017р., суд, задоволивши клопотанням представника позивача та продовживши строк розгляду спору на 15 днів з 14.09.2017р., відклав розгляд справи на 20.09.2017р.

Призначене на 20.09.2017р. судове засіданні не відбулося, у зв'язку з перебуванням судді Кітаєвої С.Б. у відпустці. Ухвалою суду від 21.09.2017р. розгляд справи відкладено на 26.09.2017р. В судовому засіданні 26.09.2017р. оголошено перерву до 28.09.2017р., про що до відома представників сторін доведено у письмовій формі (під розписку).

Ухвалою суду від 28.09.2017р. призначено колегіальний розгляд справи №914/1438/17 у складі трьох суддів. Внаслідок автоматизованого розподілу, проведеного у відповідності до ст.2-1 ГПК України, згідно Протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 28.09.2017р., у склад колегії увійшли головуючий суддя Кітаєва С.Б., судді Ділай У.І. і Мазовіта А.Б. Ухвалою суду від 28.09.2017р. прийнято справу №914/1438/17 до розгляду колегіально у складі суддів: головуючий суддя Кітаєва С.Б., судді Ділай У.І. і Мазовіта А.Б. та призначено справу до розгляду на 06.11.2017 р.

Представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги, з підстав наведених в позовній заяві та наданих суду поясненнях підтримав, просить позов задоволити.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у поданому відзиві на позовну заяву та наданих суду поясненнях, просить в позові відмовити повністю.

В судовому засіданні 06.11.2017 р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що між ПП «ОСОБА_10» (надалі - Замовник), та ФОП ОСОБА_1 (надалі - Перевізник) 24.04.17 р. було укладено договір, викладений у формі замовлення про надання транспортних послуг по перевезенню вантажів №1 (надалі-Договір). Стверджує, що умовами замовлення було передбачено перевезення молочної продукції (надалі-вантаж) з м.Серпц та м. Томашув-Любельські, що знаходяться в Республіці Польща, до м. Львів і на виконання умов замовлення Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 було надано транспортні послуги по перевезенню вантажу по зазначеному маршруту. Вантаж було доставлено до місця призначення (вручено отримувачу ПП «ОСОБА_10») 05.05.2017 р., що підтверджується міжнародними товарно-транспортними накладними. Позивач стверджує, що сума до оплати за надані послуги згідно замовлення складає 28 000 грн. Умовами замовлення передбачено оплату шляхом перерахунку протягом 2-3 банківських днів після розвантаження. Проте відповідач за надані послуги розрахувався частково, а саме: 10.05.2017р. сплатив 6447,00 грн. та 10.05.2017 р. сплатив 7000 грн., а в загальній сумі - сплачено 13447,00 грн. Відтак, позивач вважає, що заборгованість за надані послуги становить 14 553 грн. (28 000,00 грн.-13447,00 грн. = 14 553,00 грн.).

В підтвердження обставин, на яких грунтуються заявлені позовні вимоги, позивач долучив до позовної заяви копії: замовлення на надання транспортних послуг по перевезенню вантажів №1 від 24 квітня 2017 р. у графі «вартість послуг» якого вказано ціну 28 000 грн.; товарно-транспортних накладних.

За відомостями в заявці: замовник - ПП «ОСОБА_10»; перевізник - ФОП ОСОБА_1; маршрут перевезення: Серпц (РL) - Томашув-Любельські (РL) - м.Львів (Україна); найменування вантажу: молочна продукція; вага (брутто), об»єм, кількість, вид упаковки (на 1 авт.): 8702,00 кг - м.Серпц,вул.Жеромскего,2А, 11184,00 кг -Томашів Любельський «Млековіта»; тип АМ: реф..температурний режим +5,+7,+9; дата і час завантаження:Серпц -27.04.2017р. на 09:00, Томашів - 28.04.2017 на 07:00; термін доставки вантажу:04.2017р.; адреса завантаження: м.Серпц, вул.Жеромскего,2А, Польща, Томашув-Любельські, Польща, «Млековіта»; контактна особа при завантаженні:ОСОБА_7 (тел.НОМЕР_3); митний перехід: Рава-Руська; вантажоодержувач: ПП «ОСОБА_10» Львів; адреса митного очищення: митний пост Малехів, Львівська обл.. Жовківський район, вул.Дороша,20А; адреса розвантаження: м.Львів, вул.Промислова, 50/52; контактна особа розвантаження: ОСОБА_8 (тел.НОМЕР_3); вартість послуг: 28000 грн.; умови оплати : перерахунок а протягом 2-3 банківських днів після розвантаження; марка АМ, дер.номер: МАН НОМЕР_1; водій :ОСОБА_9; штампи при проходженні митного кордону України: прочерк, дописано «від руки» радіологія, ветеринар; додаткові умови: відомості не внесені.

Заявка підписана замовником і перевізником, завірена печатками ПП «ОСОБА_10» та ФОП ОСОБА_1

В свою чергу, у відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, а доводи на яких грунтується правова позиція позивача такими, що не відповідають фактичним обставинам. Відповідач стверджує, що відповідно до замовлення №1 позивачем здійснено перевезення вантажу відповідача (молочної продукції) в період з 27.04.2017 року по 05.05.2017 р. транспортним засобом NAN, д.н.з. НОМЕР_1 за маршрутом Серпц (республіка Польща) - Томашув Любельські (республіка Польща) - Львів. Факт належного виконання позивачем своїх зобов»язань згідно замовлення №1 підтверджується актами виконаних робіт, які були підписані позивачем і відповідачем.

Зокрема, за наслідками підписання Акту №150 С від 03.05.2017 року позивач та відповідач підтвердили, що вартість транспортних послуг, наданих позивачем відповідачу по маршруту Серпц (республіка Польша) - м/п Рава-Руська- м/п Рава-Руська-м.Львів складає 7 000,00 грн. (сім тисяч гривень). Згідно вищевказаного акту роботи виконані в повному обсязі і відповідають вимогам транспортного замовлення. Відповідно до Акту №150-1 С від 03.05.2017 року, транспортні послуги надані позивачем відповідачу за маршрутом Томашув-Любельські (Польща) - м/п Рава -Руська- м/п Рава-Руська- м.Львів, складає 6 447,00 грн. (шість тисяч чотириста сорок сім гривень). Згідно даного Акту роботи виконані позивачем в повному обсязі і відповідають вимогам транспортного замовлення. Відтак, стверджує відповідач, відповідно до Акту №150 С та Акту №150-1 С, сторони погодили, що: 1) загальна сума транспортного обслуговування по всьому маршруту складає 13 447,00 грн. 2) роботи виконані в повному обсязі і відповідають вимогам транспортного замовлення. Таким чином, шляхом підписання відповідних Актів виконаних робіт №150 С та №150-1 С від 03.05.2017 року, позивач та відповідач підтвердили відсутність будь-яких застережень чи претензій один до одного з приводу виконання позивачем транспортного обслуговування за маршрутом Серпц (Республіка Польща) - Томашув -Любельський (Республіка Польща)-м/п Рава -Руська - м.Львів, а загальна сума транспортного обслуговування за цим маршрутом, яка підлягає до оплати відповідачем на користь позивача становить 13 447,00 грн.

Відповідач зазначає, що свої зобов'язання по оплаті послуг Позивача Відповідач виконав в повному обсязі. Вказане підтверджується платіжними дорученнями № 124, 125 від 10.05.2017 р. Вважає, що оскільки визначена Позивачем у вищевказаних актах виконаних робіт вартість транспортного обслуговування (13 447,00 грн.) була оплачена Відповідачем на розрахунковий рахунок Позивача, свої зобов'язання по оплаті послуг за Заявкою № 1 Відповідач здійснив належним чином.

Крім того, відповідач зазначає, що для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій. Договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.».

Таким чином, стверджує відповідач, укладений між Позивачем та Відповідачем договір перевезення вантажів, викладений у формі замовлення про надання транспортних послуг по перевезенню вантажів № 1 від 24 квітня 2017 року (Заявка № 1) свідчить лише про наміри виконання сторонами дій в майбутньому, відтак такі умови виконання як вартість перевезення, термін доставки вантажу є орієнтовними.

Натомість вищевказані акти виконаних робіт, з огляду на їх відповідність вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є первинними документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують фактичне здійснення такої господарської операції та як наслідок визначають вартість такої операції.

До відзиву відповідачем долучені копії Актів виконаних робіт №150 С та №150-1 С, копії платіжних доручень №125 від 10.05.2017 р. на перерахування відповідачем позивачу 7 000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за транспортні послуги зг.рах.№150С від 27.04.2017 р. без ПДВ» та №124 від 10.05.2017 р. на перерахування відповідачем позивачу 6447,00 грн. з призначенням платежу «оплата за транспортні послуги зг.рах.№150-1 С від 27.04.2017 р. без ПДВ», оригінали яких оглянуті судом в судовому засіданні.

Доказів повернення позивачем відповідачу перерахованих останнім коштів в сумі 13 447,00 грн. матеріали справи не містять і на такі обставини позивач не посилається.

В ході розгляду справи, після ознайомлення із запереченнями відповідача на позов, позивач подав пояснення (вх.№31816 від 19.09.2017р.), у яких підтвердив, що направляв відповідачу акти наданих послуг (виконаних робіт) на підставі замовлення №1 від 24.04.2017 року та міжнародних транспортних накладних. Послуги із перевезення надавались в період із 27.04.2017 року по 03.05.2017 року. Предметом договору міжнародного перевезення було перевезення вантажів по маршруту Серпц (Польща)-Рава-Руська-Львів, Томашув-Любельський (Польща)-м.Рава Руська - м.Львів. Стверджує, що актами наданих послуг, які надано відповідачем, закрито перевезення в період з 27.04.2017 року по 03.05.2017 р. та повідомляє, що позивач надіслав відповідачу акт наданих послуг (виконаних робіт) на суму 14 533,00 грн. за період надання послуг із перевезення вантажу з 04.05.2017 р. по 05.05.2017 року, а тому із врахуванням поданих актів виконаних робіт , а саме :акту №150 С від 03.05.2017 року. Акту №150-1 С від 03.05.2017 та Акту №150-2 С від 18.09.2017 року загальна вартість робіт із перевезення становить 28 000,00 грн., що відповідає замовленню №1 від 24.04.2017 р.

До зазначеного пояснення позивач долучив копію акту №150-2 С виконаних робіт, складеного ним 18 вересня 2017 року (без доказів надіслання відповідачу), який (акт) містить підпис в розділі «виконавець» - ФОП ОСОБА_1 (печатка ФОП відсутня) та у якому зазначаються відомості, що транспортна послуга по маршруту Серпц (Польща)-м/п Рава-Руська- м/п Рава-Руська -м.Львів за період з 04.05.2017р. по 05.05.2017р, виконана автомобілем МАН НОМЕР_1 та загальна сума транспортного обслуговування -14 553,00 грн. без ПДВ. З боку замовника ( ПП «ОСОБА_10») вказаний акт не погоджений.

В додаток до клопотання, яке подано 26.09.2017 р. (вх.№32722/17) позивачем долучено оригінал Замовлення на надання транспортних послуг по перевезенню вантажів №1 від 24 квітня 2017 року, яке в копії ним долучено до позовної заяви та у якому зазначена вартість послуг 28 000,00 грн.; відповідачем (в додаток до Заяви вх.№32723/17 від 26.09.2017 р.) долучено до матеріалів справи теж оригінал Замовлення на надання транспортних послуг по перевезенню вантажів №1 від 24 квітня 2017 року, яке по змісту відрізняється від оригіналу замовлення позивача зазначеною вартістю послуг (у примірнику відповідача вартість послуг - 27 000). Крім того, до заяви відповідач долучив також оригінали рахунків -фактур №150 С від 27 квітня 2017 р . на суму 7 000,00 грн. і рахунок-фактуру №150-1 С від 27 квітня 2017 р. на суму 6 447,00 грн., які підписані ФОП ОСОБА_1 та завірені її печаткою і які у подальшому оплатив відповідач. Обгрунтованих пояснень з приводу підписання сторонами двох замовлень за №1 від 24 квітня 2017 року на надання транспортних послуг по перевезенню вантажу, які місять відомості про різну вартість одних і тих же послуг, сторонами суду не надано.

В додаток до клопотання (вх.№33021/17 від 28.09.2017 р.) позивач подав транспортні накладні із нотаріальним перекладом.

Відповідачем 28.09.2017 року подано клопотання (вх.№33022/17) про долучення додаткових документів до матеріалів справи, а саме: копії рахунку-інвойса №20/Е/2017 від 28.04.2017 року; копії рахунку-інвойса №17VDV00011 від 26.04.2017 року (відомості про які містять наявні у справі CMR); рахунку-фактури (проформа) №05/04/У/2017 від 05.04.2017р.; рахунку-фактури (проформа) №17 VDV00011 від 06.04.2017; копій меморіальних ордерів №22328325 від 21 квітня 2017 року і №22328221 від 21 квітня 2017 року, з відомостей у яких вбачається, що між фірмою «Млековіта» (Республіка Польща, постачальником) та ПП «ОСОБА_10» (Україна, покупець) мали місце господарські операції по поставці товару (молочної продукції) на підставі контракту №PL13-001 від 03. 01. 2013, перевезення якої покупцю здійснював відповідач у справі, підтвердженням чого є наявні у справі CMR, та за яку (продукцію) покупець здійснював розрахунки з постачальником, що підтверджується копіями меморіальних ордерів.

Хоча контракту на поставку продукції між «Млековіта» та ПП «ОСОБА_10» (відповідачем) останнім не надано, проте з долучених ним документів, зокрема рахунків-інвойсів вбачається, що поставка відбувалась на умовах FCA "Франко перевізник -Sierpc».

Термін FCA "Франко перевізник -Sierpc» означає, що продавець (в даному випадку фірма «Млековіта», Польща) виконує свої зобов»язання по поставці, коли він поставляє товар, очищений від мита на експорт, перевізнику, назначеному покупцем (в даному випадку ПП «ОСОБА_10», Україна) у вказаному місці. При цьому під словом «перевізник» розуміється особа, яка на підставі договору перевезення зобов»язується виконати або забезпечити перевезення товару будь-яким видом транспорту, у т.ч. і змішаним.

Згідно замовлення №1 від 24 квітня 2017 року перевізник - ФОП ОСОБА_1 Відомості про перевізника, ФОП ОСОБА_1, містяться і в графах « 16» долучених до справи CMR.

Як вбачається із відомостей в CMR, фірма «Млековіта» (Польща) є відправником товару, отримувачем є ПП «ОСОБА_10», товар відправлявся у відповідності до інвойсів №20/Е/2017 та №17VDV00011. Товар отриманий ПП «ОСОБА_10» 05.05.2017 р., про що у графах « 24» CMR є підписи отримувача, печатки ПП «ОСОБА_10» та зазначена дата 05.05.2017 р.

Відповідач визнає факту отримання товару та виконання позивачем зобов»язань за Замовленням №1 від 24 квітня 2017 року.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відносини, які виникли між позивачем та відповідачем в зв'язку із складанням замовлення №1 від 24 квітня 2017 року, за своєю правовою природою є відносинами, пов'язаними з міжнародним перевезенням вантажу.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19 травня 1956 року (далі - Конвенція), така застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін. Для цілей цієї Конвенції «транспортний засіб» означає автомобілі, автопоїзди, причепи і напівпричепи як це визначено в статті 4 Конвенції про дорожній рух від 19 вересня 1949 року.

За змістом ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення вантажу (ст. 909 ЦК України) одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Відповідно до приписів ст. 9 Конвенції вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (ч. 4 ст. 909 Цивільного кодексу України).

Як встановлено матеріалами справи, за замовленням на надання транспортних послуг по перевезенню вантажів №1 від 24 квітня 2017 року , замовником якого було ПП «ОСОБА_10», перевізнику - ФОП ОСОБА_1 доручено надати транспортні послуги по перевезенню молочної продукції (; вага (брутто), об»єм, кількість, вид упаковки (на 1 авт.): 8702,00 кг - м.Серпц,вул.Жеромскего,2А, 11184,00 кг -Томашів Любельський «Млековіта») за маршрутом перевезення: Серпц (РL) - Томашув-Любельські (РL) - м.Львів (Україна); дата і час завантаження:Серпц -27.04.2017р. на 09:00, Томашів - 28.04.2017 на 07:00; термін доставки вантажу:04.2017р.; адреса завантаження: м.Серпц, вул.Жеромскего,2А, Польща, Томашув-Любельські, Польща, «Млековіта»; митний перехід: Рава-Руська; вантажоодержувач : ПП «ОСОБА_10» Львів.

Відповідач (отримувач) підтверджує, що молочна продукція доставлена перевізником (позивачем) від постачальника товару 05.05.2017 року , відповідно, що зобов»язання за замовленням позивачем виконано. Зазначене підтверджується і наявними у справі копіями міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR ).

Позивач підтверджує, що направляв відповідачу рахунки-фактури та акти наданих послуг (виконаних робіт) по перевезенню вантажу на підставі замовлення №1 від 24.04.2017 року , а саме: рахунок-фактуру №150 С від 27.04.2017 р. (на оплату послуг в розмірі 7 000,00 грн. по маршруту Серпц (Польща)- м/п Рава-Руська -м/п Рава -Руська- м.Львів) та рахунок-фактуру №150-1 С від 27.04.2017 р. (на оплату послуг в розмірі 6 447,00 грн. по маршруту Томашув-Любельський (Польща)-м/п Рава-Руська- м/п Рава -Руська -м.Львів), а в загальному - на суму 13 447,00 грн. , а також направляв Акти виконаних робіт №150 С вартістю 7 000,00 грн. наданих транспортних послуг по маршруту Серпц (Польща)- м/п Рава-Руська м/п Рава -Руська- м.Львів) та Акт №150-1 С вартістю 6 447,00 грн. наданих транспортних послуг по маршруту Томашув-Любельський (Польща) -м/п Рава-Руська м/п Рава -Руська -м.Львів. Акти підписані позивачем і відповідачем, завірені їх гербовими печатками.

Матеріалами справи підтверджується (визнає і позивач), що скеровані ним відповідачу рахунки-фактури на оплату наданих транспортних послуг згідно замовлення №1 від 24.04.2017 року (рахунки-фактури № 150 С і № 150-1 С) відповідач оплатив повністю, а саме, платіжним дорученням №125 від 10.05.2017 р. відповідач перерахував позивачу 7 000,00 грн., вказавши у призначенні платежу «оплата за транспортні послуги зг.рах.№150С від 27.04.2017 р. без ПДВ» та платіжним дорученням №124 від 10.05.2017 р. відповідач перерахував позивачу 6447,00 грн. з призначенням платежу «оплата за транспортні послуги зг.рах.№150-1 С від 27.04.2017 р. без ПДВ».

В загальній сумі відповідач перерахував позивачу 13 447,00 грн. Кошти прийняті позивачем, відповідачу не повернуті. Слід зазначити, що розраховуючи ціну позову (14 553,00 грн.), позивач змінусував від суми 28 000,00 грн. (сума вказана у замовленні як вартість послуг) 13 447,00 грн., які поступили від відповідача, чим також підтвердив проведення відповідачем розрахунку з позивачем за надані послуги згідно замовлення №1 від 24.04.2017 року в сумі 13 447,00 грн.

Доказів того, що між позивачем і відповідачем існували ще інші договірні відношення по наданню транспортних послуг по перевезенню молочної продукції за маршрутом Серпц (РL) - Томашув-Любельські (РL) - м.Львів (Україна) від постачальника Польща, «Млековіта» (адреса завантаження: м.Серпц, вул.Жеромскего,2А, Польща) отримувачу продукції, ПП «ОСОБА_10» (Україна), зокрема з моменту підписання замовлення №1 (тобто з 24.04.2017 р.) позивач суду не надав і на такі обставини не посилається.

Як вбачається , Акти виконаних робіт 150 С і № 150-1 С від 03.05.2017 р. підписані позивачем і відповідачем без будь-яких зауважень (виправлень), претензій стосовно виконаних робіт (наданих послуг), у тому числі стосовно обсягів наданих послуг та їх вартості.

Акти складені перевізником, ФОП ОСОБА_1 і замовником, ПП «Макоша», на предмет того, що загальна сума транспортного обслуговування по маршруту Серпц (Польща)-м/п Рава-Руська -м/п Рава-Руська-Львів (акт №150 С) складає 6 447,00 грн., роботи виконані в повному об»ємі і відповідають вимогам транспортного замовлення; загальна сума транспортного обслуговування по маршруту Томашув -Любельський (Польща)-м/п Рава-Руська-м/п Рава-Руська- Львів складає 7 000,00 грн., роботи виконані в повному об»ємі і відповідають вимогам транспортного замовлення.

Згідно із ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (ч. 1 ст. 909 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Частинами 1, 3 статті 181 ГК України визначено, що допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

У відповідності до частини 1 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Сторони є вільними в укладенні договору, а також у визначенні форми договору (усна чи письмова), що підтверджується ст. 218 ЦК України, яка передбачає, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорюваних окремих його частин може доводитися, в тому числі, письмовими доказами.

Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Частиною 3 ст. 909 ЦК України передбачено, що укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Міжнародні автомобільні перевезення регламентуються Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (надалі - Конвенція), підписаною в Женеві 1956 року (для України набрала чинності 09.09.2006 року) та Угодою між Урядом України і Урядом Республіки Польщі про міжнародні автомобільні перевезення (надалі - Угода), яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Угоди між Урядом України і Урядом Республіки Польщі про міжнародні автомобільні перевезення» від 21.09.2000 р.

Згідно ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України, згода па обов'язковість яких надана Верховною Радою, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

В статті 1 Конвенції зазначено, що вона застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, в яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін. Оскільки Україна є учасницею вищевказаної конвенції згідно з Законом України «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів», а місце розвантаження знаходиться на території України, то вказана конвенція застосовується при регулюванні відносин щодо перевезення товару між позивачем та відповідачем.

Відповідно до ст. 4 Конвенції, договір перевезення встановлюється накладною. Згідно з ч. 1 ст. 9 Конвенції накладна, поки не доведено зворотне, є доказом умов договору та підтвердженням прийняття вантажу.

Як на підставу стягнення вищевказаної суми з Приватного підприємства "ОСОБА_10" позивач покликається на договір перевезення вантажів, викладений у формі замовлення про надання транспортних послуг по перевезенню вантажів №1 від 24.04.17 р. на суму 28000,00 грн. Оскільки, відповідачем частково оплачено вартість наданих послуг в розмірі 13447,00 грн., то Позивачем заявлено вимогу про стягнення з Приватного підприємства "ОСОБА_10" 14553 грн. 00 коп. вартості перевезення.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 50 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено істотні умови договору перевезення вантажу автомобільним транспортом, якими є найменування та місцезнаходження сторін, найменування та кількість вантажу, його пакування, умови та термін перевезення, місце та час навантаження і розвантаження, вартість перевезення, інші умови, узгоджені сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (ч. 2 ст. 14 ЦК України).

Статтею 511 ЦК України встановлено, що зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Слід також зазначити, що статтею 104 Статуту автомобільного транспорту Української УРСР передбачено, що остаточний розрахунок за перевезення вантажів провадиться замовником автотранспорту на підставі рахунку автотранспортного підприємства або організації.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року № 996-ХІ// «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-ХІ//).

Відповідно до статті 1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства; від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Слід зазначити, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.».

Відтак, факт укладення (наявності) договору - не єдиний юридичний факт, необхідний для розвитку договірного правовідношення. Сам по собі факт укладення договору найчастіше тягне за собою тільки виникнення договірного правовідношення, притому нерідко лише в узагальненому вигляді. Подальший розвитом (динаміка) договірного правовідношення має місце вже внаслідок появи інших конкретних юридичних фактів , які передбачені нормами права чи умовами договору, що визначають зміст договірного правовідношення.

Наявність таких конкретних юридичних фактів , які визначають зміст договірного правовідношення, має підтверджуватись належними та допустими доказами.

Шляхом підписання Актів виконаних робіт №150 С та №150-1 С від 03.05.2017 року, позивач та відповідач підтвердили відсутність будь-яких застережень чи претензій один до одного з приводу виконання позивачем транспортного обслуговування за маршрутом Серпц (Республіка Польща) - Томашув -Любельський (Республіка Польща)-м/п Рава -Руська - м.Львів, а також підтвердили, що загальна сума транспортного обслуговування за цим маршрутом, яка підлягає до оплати відповідачем на користь позивача становить 13 447,00 грн.

Вищевказані акти виконаних робіт, з огляду на їх відповідність вимогам ст..9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є первинними документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують фактичне здійснення такої господарської операції та як наслідок визначають вартість такої операції.

Оскільки визначена Позивачем у вищевказаних актах виконаних робіт вартість транспортного обслуговування (13 447,00 грн.) була оплачена Відповідачем на розрахунковий рахунок Позивача, свої зобов'язання по оплаті послуг за Замовленням № 1 Відповідач здійснив належним чином.

З огляду на вищевикладене не приймаються до уваги доводи позивача, щодо невідповідності перерахованої відповідачем суми умовам замовлення, оскільки прийнявши роботи (надані послуги) на суму 14 447,00 грн., ніж це передбачено договором, позивач тим самим погодив їх проведення та вартість, змінивши умови договору щодо ціни. Відповідач мав оплатити позивачу виконані роботи (надані послуги) в сумі погодженої вартості, що й виконав.

Слід зауважити, що з жодними письмовими вимогами до відповідача, в тому числі і стосовно вартості наданих послуг за вищевказаним замовленням, позивач до відповідача не звертався, спорів з цього приводу між сторонами не існувало. Доказів зворотнього матеріали справи не містять і на такі обставини позивач не посилається при обґрунтуванні позовних вимог.

За наведеного вище, виходячи із матеріалів справи а також враховуючи, що за змістом статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення, суд не приймає як належний доказ на підтвердження позовних вимог, долучену позивачем до матеріалів справи в додаток до пояснення (вх.№31816/17 від 19.09.2017 р.) копію акту 150-2 С виконаних робіт від 18 вересня 2017 року, який складений в односторонньому порядку позивачем уже після подання та реєстрації у господарському суді позовної заяви , в ході розгляду справи, після вручення продукції (05.05.2017р.) отримувачу, ПП «ОСОБА_10».

Слід зазначити додатково, що в розумінні положень вказаної вище Конвенції з моменту вручення товару отримувачу перевезення вважається завершеним. Односторонньо складений позивачем 18.09.2017 р. акт №150-2 С не є в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом, який фіксує факт здійснення господарської операції.

Враховуючи вищенаведене, суд погоджується з відповідачем, що для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій. Договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.».

Оскільки, шляхом підписання Актів виконаних робіт № 150 С та 150-1 С від 03.05.2017 року, Позивач та Відповідач підтвердили відсутність будь-яких застережень чи претензій до один одного з приводу виконання Позивачем транспортного обслуговування за маршрутом Серпи, (Республіка Польща) - Томашув-Любельський (Республіка Польща) - м/п Рава-Руська - м. Львів, то загальна сума транспортного обслуговування за цим маршрутом, яка підлягала до оплати Відповідачем на користь Позивача становила 13 447,00 грн. і як вбачається з матеріалів справи відповідачем оплачена.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовна вимога необґрунтована та безпідставна, а тому в позові слід відмовити.

Оскільки позов не підлягає до задоволення, то є, на думку суду, недоцільним оцінювати замовлення №1 від 24.04.2017 р., оригінал якого поданий у справі відповідачем, так як розбіжності у двох заявках не впливають на суть прийнятого судом рішення.

Оскільки спір виник з вини позивача, то судові витрати по розгляду справи необхідно покласти на позивача відповідно до ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.1, 2, 12, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України , суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Повне рішення складено 13.11.2017 р.

Головуючий суддя Кітаєва С.Б.

Суддя Ділай У.І.

Суддя Мазовіта А.Б.