ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року Справа № 922/992/17
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Полякова Б.М., - головуючого (доповідач у справі),
Коваленка В.М.,
Короткевича О.Є.,
розглянувши касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Спецтехніка"
на рішення від 18.04.2017 господарського суду Харківської області
та постанову від 29.05.2017 Харківського апеляційного господарського суду
у справі№ 922/992/17 господарського суду Харківської області
за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Спецтехніка", м. Харків
до1. публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк", м. Київ; 2. товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс Груп", м. Київ; 3. товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал", що діє від свого імені, в інтересах та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду "Грот", м. Харків
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача товариство з обмеженою відповідальністю "Автоторгова група "Спецтехніка", м. Харків
провизнання недійсними правочинів
в судовому засіданні взяли участь представники:

відповідача 1 відповідача 3Майорова О.І., довір.; Стриж Л.А., ордер, договір.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Спецтехніка" (далі -ТОВ "ТБ "Спецтехніка", позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" (далі - ПАТ "ПУМБ", відповідач-1), товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс Груп" (далі - ТОВ "ФК "Еліт Фінанс Груп", відповідач-2), товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал", що діє від свого імені, в інтересах та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду "Грот" (далі - ТОВ "Фінекс-Капітал", відповідач-3) про визнання недійсними з моменту укладення: договору про відступлення права вимоги кредитного портфелю (кредитний договір № 04-315 від 13.05.2008, договір іпотеки № 10-477 від 27.11.2009 та договір застави товарів в обороті №10-316 від 13.05.2008, договір поруки № 10-405 від 03.11.2010, договір поруки №10-317 від 13.05.2008) № 2365/61 від 13.12.2016, укладеного між відповідачем-1 та відповідачем-2; договору про відступлення права вимоги кредитного портфелю (кредитний договір № 04-315 від 13.05.2008, договір іпотеки № 10-477 від 27.11.2009 та договір застави товарів в обороті №10-316 від 13.05.2008, договір поруки № 10-405 від 03.11.2010, договір поруки №10-317 від 13.05.2008) № Гр-13/12/16 від 13.12.2016, укладеного між відповідачем-2 та відповідачем-3.

Позовні вимоги мотивовані невідповідністю спірних договорів вимогам чинного законодавства, а саме відсутності у відповідача-2 та відповідача-3 ліцензій як на здійснення операцій з іноземною валютою, так і на надання банківських послуг з надання кредитних коштів. Отже, сторони спірних договорів відступлення прав вимоги кредитних зобов'язань не мають спеціальної правосуб'єктності, а тому не мають права на укладення такого роду договорів. Крім того, на момент укладення договору № Гр-13/12/16 від 13.12.2016 його сторона - відповідач 2 ще не набув передане ним за цим договором право вимоги від відповідача 1, оскільки не сплатив обумовлену первісним договором № 2365/61 від 13.12.2016 суму винагороди на користь відповідача-1.

Рішенням господарського суду Харківської області від 18.04.2017 (суддя Суярко Т.Д.) у задоволенні позову відмовлено з підстав відповідності спірних договорів вимогам чинного законодавства та повного їх виконання з боку обох сторін. При цьому судом зазначено, що предметом спірних договорів були не валютні цінності, а право вимоги сплати кредитних коштів, що виключає необхідність наявності у їх сторін відповідних ліцензій на здійснення операцій з іноземною валютою. Стосовно відсутності у відповідача-2 та відповідача-3 ліцензії на надання фінансових послуг, то спірні договори є договорами цесії (відступлення права вимоги), а не договорами факторингу (фінансування під відступлення права вимоги), тому вчинення таких договорів не потребує наявності у їх сторони ліцензії на надання фінансових послуг.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 29.05.2017 (судді: Крестьянінов О.О. - головуючий, Фоміна В.О., Шевель О.В.) вказане рішення залишено без змін із тих же підстав.

Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Касаційна скарга мотивована порушенням судами норм матеріального права, зокрема, ст. ст. 203, 215, 1077, 1079 Цивільного кодексу України. Скаржник зазначає про несплату новими кредиторами (відповідачем-2 та відповідачем-3) грошових коштів за відступлення права вимоги, а також те, що спірні договори за своїм змістом є договорами факторингу, за яким фактором може бути виключно банк або інша фінансова установа.

22.11.2017 від позивача надійшла заява про відмову від касаційної скарги в порядку ст. 1116 ГПК України. Проте у зв'язку зі встановленням судом касаційної інстанції порушень чинного законодавства при прийнятті оскаржуваних судових рішень та з огляду на положення ч. 5 ст. 22 ГПК України колегія суддів не приймає відмову позивача від касаційної скарги.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 13.05.2008 між ПАТ "ПУМБ" (правонаступник ЗАТ "ПУМБ") та третьою особою - ТОВ "Автоторгова група "Спецтехніка" (правонаступник ЗАТ "Автоторгова група "Спецтехніка") укладено кредитний договір №04-315, відповідно до умов якого відповідач-1 надав третій особі кредит у розмірі 1 000 000 дол. США.

В забезпечення зобов'язань за кредитним договором № 04-315 від 13.05.2008 між ПАТ "ПУМБ" та ТОВ "Автоторгова група "Спецтехніка" 27.11.2009 укладено іпотечний договір №10-477, договір застави товарів в обороті № 10-316 від 13.05.2008, а також укладено договір поруки № 10-405 від 03.11.2010 між ПАТ "ПУМБ та позивачем і договір поруки №10-317 від 13.05.2008 між ПАТ "ПУМБ" та гр. ОСОБА_10

13.12.2016 між ПАТ "ПУМБ" (первісний кредитор) та ТОВ "ФК "Еліт Фінанс Груп" (новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги №2365/61, відповідно до якого первісний кредитор відступає новому кредитору права вимоги в повному обсязі, що належить первісному кредитору та стає кредитором за: кредитним договором № 04-315 від 13.05.2008, іпотечним договором №10-477 від 27.11.2009, договором застави товарів в обороті № 10-316 від 13.05.2008, договором поруки № 10-405 від 03.11.2010, договором поруки №10-317 від 13.05.2008.

Відповідно до п. 1.2 договору №2365/61 до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язаннях, що виникли із кредитного договору, іпотечного договору, договору застави, договорів поруки 1 та 2 в обсязі і на умовах, що існують на момент переходу цих прав.

За актом приймання - передачі документів первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв документи визначені у п. 3.1.1 договору №2365/61.

У цей же день, 13.12.2016, між ТОВ "ФК "Еліт Фінанс Груп" (первісний кредитор) та ТОВ "КУА "Фінекс-Капітал" (новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги №Гр-13/12/16, відповідно до якого первісний кредитор відступає новому кредитору, а новий кредитор приймає право вимоги в повному обсязі, що належить первісному кредитору, і стає кредитором за: кредитним договором № 04-315 від 13.05.2008, іпотечним договором №10-477 від 27.11.2009, договором застави товарів в обороті № 10-316 від 13.05.2008, договором поруки № 10-405 від 03.11.2010, договором поруки №10-317 від 13.05.2008.

Відповідно до п. 1.2 договору Гр-13/12/16 до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язаннях, що виникли із кредитного договору, іпотечного договору, договору застави, договорів поруки 1 та 2 в обсязі і на умовах, що існують на момент переходу цих прав.

За актом приймання - передачі документів первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв документи визначені у п. 3.1.1 договору №Гр-13/12/16.

Отже, судами встановлено, що позивач є поручителем перед ПАТ "ПУМБ" за виконання позичальником - ТОВ "Автоторгова група "Спецтехніка" зобов'язання з повернення коштів за кредитним договором №04-315 від 13.05.2008. Одночасно позивач також є ініціюючим кредитором у справі про банкрутство ТОВ "Автоторгова група "Спецтехніка" № 922/2371/15, у межах якої визнано і грошові вимоги ПАТ "ПУМБ" до боржника. Посилаючись саме на порушення його права, як кредитора у справі про банкрутство, позивач і звернувся до суду з даним позовом.

Стаття 11 ЦК України встановлює підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, якими, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

У даному випадку відповідач-2 та відповідач-3 набули право вимоги за договором банківського кредиту, який забезпечений заставою майна боржника та фінансовою порукою, тобто мала місце заміна кредитора у зобов'язанні (ст. 512 ЦК України).

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банк - юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків.

З огляду на вимоги ст. 514 ЦК України, оскільки відповідачами набуто право вимоги за договором банківського кредиту (ст. 1054 ЦК України), то такі особи, як нові кредитодавці, повинні мати дозвіл (ліцензію) на надання фінансових послуг з кредитування. Отже, особа, яка набуває прав кредитора у кредитних правовідносинах повинна мати тотожну правосуб'єктність з особою, від якої таке право набуто (наявність дозволу на здійснення діяльності, ліцензії тощо).

При цьому у даному випадку для визначення характеру спірних правовідносин вирішальним є саме зміст та сутність набутого відповідачами зобов'язання (повернення кредиту), а не шлях (правові підстави), за яким це зобов'язання такими кредиторами набуто (за допомогою укладення договорів доручення, комісії, цесії тощо).

Проте суди попередніх інстанцій, досліджуючи факт переходу до відповідачів права вимоги за договором кредиту та надаючи правову оцінку змісту укладених договорів, не з'ясували обсягу правосуб'єктності та правовий статус ТОВ "ФК "Еліт Фінанс Груп" та ТОВ "КУА "Фінекс-Капітал" стосовно набуття прав кредитора за зобов'язаннями, що випливають із кредитних правовідносин, а саме чи отримали вказані особи у встановленому порядку повноваження (дозвіл, ліцензію) на надання банківських послуг з кредитування за рахунок залучених коштів, тобто чи мають вони необхідну правоздатність (ч. 3 ст. 91 ЦК України).

Вищевказане свідчить про неповноту судового дослідження та в силу встановлених меж перегляду справи в суді касаційної інстанції, в силу приписів ст. ст. 1115, 1117 ГПК України, не може бути усунуто судом касаційної інстанції.

Відтак, судами допущені порушення вимог ст. ст. 47, 43 ГПК України щодо всебічного та повного дослідження всіх обставин справи. У зв'язку з чим відсутні підстави вважати, що судами дана правильна юридична оцінка спірним правовідносинам та зроблені такі, що відповідають чинним нормам матеріального права, висновки щодо прав і обов'язків сторін.

За таких обставин оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню як такі, що прийняті з порушенням норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене, встановити правову природу спірних правовідносин та обсяг правосуб'єктності відповідачів і розглянути справу з дотриманням вимог чинного законодавства.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 512, 514, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 41, 43, 43, 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Спецтехніка" задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду Харківської області від 18.04.2017 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 29.05.2017 у справі № 922/992/17 скасувати.

3. Справу № 922/992/17 передати на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

Головуючий Б.М. Поляков

Судді В.М. Коваленко

О.Є. Короткевич