ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2017 Справа № 917/1528/17

За позовом Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості, проїзд Арсенальний, 1, м. Кременчук, Полтавська область, 39600

до Комунального підприємства "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради, пров. Г.Бреста, 35А, м. Кременчук, Полтавська область, 39602

про стягнення 40 386,80 грн.

Суддя Тимощенко О.М.

Представники сторін, які були присутні в судовому засіданні 07.11.2017 року:

від позивача: ОСОБА_1 дов. №1469 від 14.06.2017 року;

від відповідача: ОСОБА_2, дов. №01/9023 від 05.12.2016 року.

Представники сторін, які були присутні в судовому засіданні 14.11.2017 року:

від позивача: не з'явилися;

від відповідача: ОСОБА_2, дов. №01/9023 від 05.12.2016 року.

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна заява Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості до Комунального підприємства "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради про стягнення суми виплаченого забезпечення у розмірі 40 386,80 грн.

Суд ухвалою від 15.09.2017 року порушив провадження у справі № 917/1528/17 та призначив її до розгляду у судовому засіданні на 10.10.2017 року.

10.10.2017 року від позивача до суду надійшла довідка, в якій зазначено, що станом на 09.10.2017р. дебіторська заборгованість КП "Кременчукводоканал" по отриманій допомозі по безробіттю ОСОБА_3 в зв'язку з його поновленням на роботі за рішенням суду складає 40 386,80 грн. (а.с. 47).

Від відповідача 10.10.2017 року до суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі (а.с. 22-23). Як зазначив відповідач в поданому клопотанні, рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області у справі №524/6367/16-ц від 24.04.2017 року ОСОБА_3 поновлено на посаді головного інженера КП "Кременчукводоканал". Наказом Кременчуцького міського центру зайнятості №НТ170607 від 07.06.2017 року ОСОБА_3 припинено реєстрацію безробітного. Також згідно розрахунку Кременчуцького міського центру зайнятості за період з 27.09.2016 р. по 09.05.2017 р. ОСОБА_3 отримав допомогу по безробіттю у розмірі 40 386,80 грн. Проте, як вказано у клопотанні, відповідач з рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області у справі № 524/6367/16-ц від 24.04.2017 року не погодився з вказаним судовим рішенням та подав апеляційну скаргу до Апеляційного суду Полтавської області. За наявною інформацією на офіційному веб-порталі Апеляційного суду Полтавської області розгляд апеляційної скарги на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області у справі № 524/6367/16-ц від 24.04.2017 року призначено на 18.10.2017 р. на 16:00 год. Тому відповідач вважає, що справа № 917/1528/17 є цілком пов'язаною зі справою № 524/6367/16-ц, оскільки прийняте рішення Апеляційним судом Полтавської області за результатами розгляду апеляційної скарги КП "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради у справі № 524/6367/16-ц сприятиме прийняттю законного рішення у справі № 917/1528/17. Тому відповідач просить суд зупинити провадження у справі № 917/1528/17 за позовом Кременчуцького міського центру зайнятості до комунального підприємства "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради про стягнення 40 386,80 грн. до вирішення Апеляційним судом Полтавської області справи №524//6367/16-ц. До клопотання відповідач додав копію статуту, витяг з офіційного веб-порталу Апеляційного суду Полтавської області, витяг з ЄДР, копію довіреності (арк. с. 24-46).

В судовому засіданні 10.10.2017 року представник відповідача озвучив клопотання про зупинення провадження у даній справі та наполягав на його задоволенні.

Представник позивача проти зупинення провадження у справі заперечував.

Суд роз'яснив представникам сторін, що клопотання про зупинення провадження у справі буде вирішено судом на наступному судовому засіданні.

В зв'язку з неможливістю вирішення спору в даному судовому засіданні суд відклав розгляд справи на 07.11.2017 року.

В судовому засіданні 07.11.2017 року представник позивача оголосив зміст позовних вимог та просив суд їх задовольнити повністю.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог усно заперечував.

Суд оголосив перерву в судовому засіданні до 14.11.2017 року.

14.11.2017 р. позивач представництво у судове засідання не забезпечив, останній відповідно до 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" був належним чином та завчасно повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, про що свідчать матеріали справи.

Позивач надіслав суду клопотання № 2439 від 09.11.2017 р. (вх. № 13833 від 13.11.2017 р.) про розгляд справи без участі його представника за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог усно заперечував.

Стосовно заявленого відповідачем 10.10.2017 р. клопотання про зупинення провадження у даній справі до розгляду Апеляційним судом Полтавської області апеляційної скарги на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області у справі № 524/6367/16-ц від 24.04.2017 р., розгляд якого був відкладений, суд зазначає наступне.

07.11.2017 р. відповідачем надано суду клопотання про долучення документів до матеріалів справи вх. № 13582, а саме : копії рішення Апеляційного суду Полтавської області від 18.10.2017 р. у справі № 524/6367/16-ц.

Отже, враховуючи те, що апеляційна скарга, до розгляду якої відповідач просив суд зупинити провадження у даній справі, розглянута та прийнято рішення, суд не вбачає підстав для задоволення вищезазначеного клопотання.

В судовому засіданні 14.11.2017 року суд оголосив вступну і резолютивну частини рішення та повідомив дату складення повного тексту рішення згідно статті 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

Громадянин ОСОБА_3 працював на Комунальному підприємстві "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради (відповідач) на посаді головного інженера.

Наказом від 29.06.2016 року № 644 ОСОБА_3 було звільнено із займаної посади на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП.

20.09.2016 року ОСОБА_3 звернувся до Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості (позивач) із заявою про надання йому статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю (а.с. 16).

На підставі наказу Кременчуцького міського центру зайнятості від 27.09.2016 р. № НТ160927 ОСОБА_3 призначено виплату допомоги по безробіттю.

За період з 27.09.2016 року по 09.05.2017 року включно ОСОБА_3 було виплачено допомогу по безробіттю на загальну суму 40 386,80 грн. Вказане позивач підтверджує довідкою від 09.10.2017 року № 2207 та розрахунком (арк. с. 11, 47).

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області з позовом до Комунального підприємства "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.04.2017 р. у справі № 524/6367/16-ц позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені частково. Визнано незаконними та скасовано накази Комунального підприємства "Кременчукводоканал" від 29.04.2016 р. № 253 "Про зміну істотних умов праці", від 17.02.2016 р. № 209 "Про зміну оплати праці", від 31.03.2016 р. № 326 "Про зміну оплати праці", від 21.04.2016 р. № 342 "Про встановлення робочого часу". Поновлено ОСОБА_3 на роботі на посаді головного інженера Комунального підприємства "Кременчукводоканал". Стягнуто з Комунального підприємства "Кременчукводоканал" на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29.06.2016 р. по 24.04.2017 р. у сумі 133 743,84 грн. Стягнуто з Комунального підприємства "Кременчукводоканал" на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 5 000,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та виплати середнього заробітку за один місяць.

26.04.2017 року відповідачем на виконання рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.04.2017 року у справі № 524/6367/16-ц було видано наказ № 379 "Про поновлення на роботі ОСОБА_3В". Скасовано наказ від 29.06.2016 р. № 644 про звільнення ОСОБА_3 Поновлено на роботі ОСОБА_3 з 29.06.2016 р. на посаді головного інженера (а.с. 10).

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03.05.2017 р. у справі №524/6367/16-ц було внесено виправлення у рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 24.04.2017 року, а саме : в абзаці 2 резолютивної частини рішення вважати вірною дату наказу Комунального підприємства "Кременчукводоканал" №342 "Про встановлення робочого часу" "…21.06.2016…".

Додатковим рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.09.2017 року поновлено ОСОБА_3 строк звернення до суду з позовом про визнання незаконними та скасування наказів КП "Кременчукводоканал" від 29.04.2016 р. № 253, від 17.02.2016 р. № 209, від 31.03.2016 р. № 326, від 21.06.2016 р. № 342, від 29.06.2016 р. № 644. Додатковим рішенням цього ж суду від 20.09.2017 р. визнано незаконним та скасовано наказ КП "Кременчукводоканал" за № 644 від 29.06.2016 р. про звільнення ОСОБА_3 за п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

19.06.2017 р. наказом директора Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості № 130 прийнято рішення про вжиття заходів по відшкодуванню коштів на користь Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування на випадок безробіття згідно ст. 35 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" з КП "Кременчукводоканал" в сумі 40 386,80 грн. виплачених ОСОБА_3, як допомогу по безробіттю (а.с. 12).

19.06.2017 р. позивач направив відповідачеві повідомлення про необхідність повернення коштів у розмірі 40 386,80 грн. (а.с. 13), з вимогою протягом п'ятнадцяти днів від дня отримання цього повідомлення перерахувати вказану суму на рахунок Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості, виплаченої гр. ОСОБА_3 як допомогу по безробіттю. Вказане повідомлення було отримано відповідачем 21.06.2017 р., що підтверджується наявною у матеріалах справи копією поштового повідомлення про вручення представнику відповідача поштового відправлення (а.с. 13, зі зворотного боку).

За даними позивача, вказане повідомлення залишено відповідачем без відповіді та задоволення.

У зв'язку з неповерненням відповідачем коштів, виплачених позивачем як допомога по безробіттю, позивач звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовом про стягнення з відповідача коштів в сумі 40 386,80 грн..

При прийнятті рішення зі спору суд керувався наступним.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України "Загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Згідно із п. 8 ст. 1 Закону України "Загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", страховим випадком є подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу.

З матеріалів справи вбачається наступне :

- гр. ОСОБА_3 працював на КП "Кременчукводоканал" на посаді головного інженера та отримував заробітну плату саме на цьому підприємстві;

- наказом від 29.06.2016 р. № 644 ОСОБА_3 було звільнено із займаної посади на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП;

- за період з 27.09.2016 р. по 09.05.2017 р. включно позивачем було виплачено допомогу по безробіттю ОСОБА_3 на загальну суму 40 386,80 грн.;

- рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.04.2017 р. у справі №524/6367/16-ц позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені частково, зокрема, визнано незаконними та скасовано накази КП "Кременчукводоканал" від 29.04.2016 р. № 253 "Про зміну істотних умов праці", від 17.02.2016 р. № 209 "Про зміну оплати праці", від 31.03.2016 р. № 326 "Про зміну оплати праці", від 21.04.2016 р. № 342 "Про встановлення робочого часу". Поновлено ОСОБА_3 на роботі на посаді головного інженера КП "Кременчукводоканал";

- 26.04.2017 року відповідачем скасовано наказ від 29.06.2016 р. № 644 про звільнення ОСОБА_3 та поновлено на роботі ОСОБА_3 з 29.06.2016 р. на посаді головного інженера;

- рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 18.10.2017 р. у справі № 524/6367/16-ц рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.04.2017 р. скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до КП "Кременчукводоканал" про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовлено.

Відповідно до приписів ст. 319 ЦПК України, рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Отже, рішення Апеляційного суду Полтавської області від 18.10.2017 р. у справі № 524/6367/16-ц є таким, що набрало законної сили. Доказів в спростування вищевикладеного суду не надано, на наявність таких позивач не посилався.

Статтями 34, 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов'язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Тобто, єдиною безумовною підставою для стягнення з роботодавця на користь Фонду суми страхових коштів та вартості соціальних послуг, наданих безробітному, законодавець вказує наявність рішення суду про неправомірність звільнення особи та подальше поновлення її на роботі.

Як вже зазначалось судом вище, рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 18.10.2017 р. у справі № 524/6367/16-ц рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.04.2017 р. скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до КП "Кременчукводоканал" про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовлено.

Отже, оскільки рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.04.2017 р. є скасованим, останнє не породжує будь-яких правових наслідків.

Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 Цивільного кодексу України необхідно довести такі факти:

а) Неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії.

б) Наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі (мова йдеться про реальну шкоду та упущену вигоду - див. коментар до ст. 22 ЦК України).

в) Причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

г) Вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Тобто, підставою для виникнення цивільно-правової відповідальності є наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв'язок між ними та наявність вини заподіювача шкоди.

За вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність всіх елементів складу цивільного правопорушення (протиправність поведінки, шкода, причинний зв'язок між ними, вина заподіювача шкоди) для застосування такої міри деліктної відповідальності, як відшкодування шкоди.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Посилання позивача спростовуються вищевикладеним. Заперечення відповідача щодо позовних вимог судом приймаються як правомірні та обґрунтовані.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 40 386,80 грн. не підлягають задоволенню.

Згідно п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (із подальшими змінами та доповненнями) від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються : Пенсійний фонд України та його органи, органи Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України.

Відповідно до п. 4.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" (із подальшими змінами та доповненнями) у випадках коли позивач звільнений від сплати судового збору : якщо позов залишено без задоволення - судовий збір не стягується.

Отже, оскільки суд прийшов до висновку, що позовні вимоги у даній справі задоволенню не підлягають, позивач у даній справі відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, судовий збір у даній справі стягненню не підлягає.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 16.11.2017 року

Суддя О.М.Тимощенко