донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

01.11.2017 року справа №12/58/09

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді:Мартюхіна Н.О. Геза Т.Д., Дучал Н.М.
За участю представників сторін: від боржника (апелянта) від Мінрегіон України від ПАТ "Запоріжжя-обленерго" від ПАТ "Промінвестбанк" від прокуратури від інших кредиторів ліквідатор не з'явились; Шепель Д.В. - за довіреністю №7/8-384 від 13.01.2017р.; Краснокутська Д.О. - за довіреністю №51 від 06.02.2017р.; Щебуняєв М.В. - за довіреністю №09-32/529 від 24.11.2016р.; прокурор Прокуратури Харківської області Ткаченко К.О. - за посвідченням від 12.11.2015р.; не з'явились; не з'явився;
розглянувши апеляційну скаргу Запорізького державного підприємства "Кремнійполімер", м. Запоріжжя в особі ліквідатора арбітражного керуючого Нікітенка М.О., м. Запоріжжя
на ухвалу господарського суду Запорізької області
від26.05.2017 року
у справі№ 12/58/09 (суддя Черкаський В.І.)
за заявою Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго", м. Запоріжжя
до боржника ліквідаторЗапорізького державного підприємства "Кремнійполімер", м. Запоріжжя арбітражний керуючий Нікітенко М.О., м. Запоріжжя
пробанкрутство

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 26.05.2017 року у справі №12/58/09, серед іншого, визнано обґрунтованими поточні вимоги кредитора Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (далі за текстом - ПАТ "Промінвестбанк") до боржника Запорізького державного підприємства "Кремнійполімер" (далі за текстом - ЗДП "Кремнійполімер") за неправомірне користування кредитом в загальному розмірі 6128473,62 грн. (вимоги 4 черги), зобов'язано ліквідатора внести зміни до реєстру кредиторських вимог.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся боржник - ЗДП "Кремнійполімер" в особі ліквідатора Нікітенка М.О., який просить скасувати ухвалу господарського суду Запорізької області від 26.05.2017 року у справі №12/58/09 в частині визнання кредиторських вимог ПАТ "Промінвестбанк" у сумі 6128473,62 грн., за неправомірне користування кредитом (вимоги 4 черги) та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у визнанні поточних вимог ПАТ "Промінвестбанк"у повному обсязі.

В обґрунтування доводів викладених в апеляційній скарзі заявник зазначив про порушення господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи та про невідповідність висновків місцевого суду, обставинам справи.

Апелянт з посиланням на ч. 4 ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції до 18.03.2013 року зазначив, що у зв'язку із порушенням провадження у справі про банкрутство та введенням мораторію на задоволення вимог кредиторів до боржника не застосовуються санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань. Отже, заявлені ПАТ "Промінвестбанк" грошові вимоги по сплаті процентів за неправомірне користування кредитом, які за своїм походженням є санкціями за невиконання грошового зобов'язання з повернення кредитних коштів, не можуть нараховуватись з 06.03.2009 року, а саме з моменту порушення провадження у справі про банкрутство.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду апеляційної скарги визначено склад суду: Будко Н.В. - головуючий, судді Сгара Е.В., Склярук О.І.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 03.10.2017 року апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 17.10.2017 року об 11 год. 30 хв.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов через канцелярію суду 13.10.2017 року від ПАТ "Промінвестбанк", кредитор заперечував проти доводів викладених боржником, просив залишити ухвалу господарського суду Запорізької області від 26.05.2017 року у справі №12/58/09 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розпорядженням керівника апарату суду №1894 від 17.10.2017 року, у зв'язку з неможливістю головуючого судді Будко Н.В. продовжувати розгляд справи у зв'язку із перебуванням у відпустці на дату слухання справи призначено повторний автоматизований розподіл справи №12/58/09.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2017 визначено наступний склад колегії суддів: Мартюхіна Н.О. - головуючий, судді Геза Т.Д. Дучал Н.М.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 17.10.2017 року відкладено розгляд апеляційної скарги на 01.11.2017 року о 10 год. 30 хв.

01.11.2017 року у судовому засіданні апеляційної інстанції були присутні представники Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України та ПАТ "Запоріжжяобленерго", які підтримали доводи апеляційної скарги ЗДП "Кремнійполімер" та наполягали на задоволенні її вимог, просили суд скасувати ухвалу господарського суду Запорізької області від 26.05.2017 року у справі №12/58/09 в частині визнання кредиторських вимог ПАТ "Промінвестбанк" у сумі 6128473,62 грн.

Присутні у судовому засіданні 01.11.2017 року прокурор та представник ПАТ "Промінвестбанк" заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити ухвалу господарського суду Запорізької області від 26.05.2017 року у справі №12/58/09 без змін.

Представники апелянта та інших кредиторів у судове засідання 01.11.2017 року не з'явились. Відповідно до ст. 98 ГПК України про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Явка сторін не визнавалася судом обов'язковою.

Особливості меж перегляду справи в апеляційній інстанції, передбачені нормами ст. 101 ГПК України, які полягають у тому, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Нормами частини 2 цієї статті передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду встановила наступне.

З матеріалів справи встановлено, що ухвалою господарського суду Запорізької області від 05.03.2009 року за заявою ВАТ "Запоріжжяобленерго" порушено провадження у справі №12/58/09 про банкрутство ЗДП "Кремнійполімер".

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 15.04.2010 року визнано вимоги конкурсних кредиторів, в тому числі конкурсним кредитором визнано ПАТ "Промінвестбанк" з вимогами в розмірі 2256773,59 грн.: з яких 2205936,88 грн. вимоги четвертої черги задоволення та 50836,71 грн. шостої черги (окремо внесені до реєстру вимог кредиторів), а також звільнено від виконання обов'язків розпорядника майна боржника - арбітражного керуючого Бичківського О.О. та призначено розпорядником майна у справі - арбітражного керуючого Серебрякова О.В.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 19.12.2013 року введено процедуру санації, керуючим санацією призначено арбітражного керуючого Аксюк В.В., керуючого санацією зобов'язано провести санацію ЗДП "Кремнійполімер", строк проведення санації встановлено до 19.12.2014 року.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 29.12.2014 року звільнено керуючого санацією ЗДП "Кремнійполімер" Аксюк В.В. від виконання своїх обов'язків у справі №12/58/09 про банкрутство ЗДП "Кремнійполімер" та призначено керуючим санацією арбітражного керуючого Забродіна О.М.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 12.10.2015 року за клопотанням Запорізької міської ради продовжено строк санації ЗДП "Кремнійполімер" на 1 рік - до 12.10.2016 року.

Постановою господарського суду Запорізької області від 30.11.2016 року припинено процедуру санації та повноваження керуючого санацією ЗДП "Кремнійполімер" Забродіна О.М., визнано ЗДП "Кремнійполімер" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Нікітенка М.О.

23.01.2017 року до господарського суду Запорізької області звернулось ПАТ "Промінвестбанк" із заявою з поточними вимогами до боржника, в обґрунтуванні якої Банк зазначив, що боржником не були виконані зобов'язання за кредитним договором на момент винесення постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, внаслідок чого з моменту порушення провадження у справі про банкрутство за ЗДП "Кремнійполімер" утворилась поточна заборгованість, яка складається із суми нарахованих процентів за неправомірне користування кредитом та комісії за управління кредитом у формі кредитної лінії за період з 06.03.2009 року по 29.11.2016 року.

В заяві Банк просив визнати поточні грошові вимоги ПАТ "Промінвестбанк" до ЗДП "Кремнійполімер" на загальну суму 6131673,62 грн., а саме:

- проценти за неправомірне користування кредитом у розмірі 6120673,62 грн.;

- комісії за управління кредитом у розмірі 7800,00 грн.;

- судовий збір за подання заяви з поточними вимогами до боржника 3200,00 грн.

Як вже зазначалось, за наслідком розгляду вищевказаної заяви, господарським судом Запорізької області було прийнято ухвалу 26.05.2017 року у справі №12/58/09, якою серед іншого, визнано поточні вимоги ПАТ "Промінвестбанк" до боржника ЗДП "Кремнійполімер" за неправомірне користування кредитом в загальному розмірі 6128473,62 грн., як вимоги 4 черги.

Визнаючи вищевказані поточні вимоги ПАТ "Промінвестбанк" господарський суд першої інстанції встановив, що заявлена сума нарахованих Банком процентів за неправомірне користування кредитом та комісія з управління кредитом була передбачена умовами Кредитного договору про відкриття кредитної лінії №04-0103/02-01 від 06.02.2007 року, за яким утворилась кредиторська заборгованість визнана судом у даній справі та включена до реєстру вимог кредиторів, у зв'язку із чим суд дійшов висновку, що вона не є санкціями за порушення грошового зобов'язання, які забороняється нараховувати в силу діючого мораторію введеного ухвалою про порушення провадження у справі про банкрутство, а є платою за користування та управління кредитом, та підлягає визнанню із включенням до четвертої черги задоволення вимог кредиторів.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, вважає за необхідне погодитись з висновком суду першої інстанції та зазначає, що апеляційна скарга ЗДП "Кремнійполімер" в особі ліквідатора Нікітенка М.О. задоволенню не підлягає виходячи з наступних підстав.

Згідно до зі ст.41 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" .

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 22.12.2011 року застосовуються приписи Закону в редакції, що діяла на момент порушення провадження у справі про банкрутство, тобто, в редакції закону до 18.01.2013 року.

За змістом ст. 1 Закону, поточні кредитори - кредитори з вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 15 ст. 11 Закону, після офіційного оприлюднення ухвали про порушення справи про банкрутство на офіційному веб-сайті судової влади України всі кредитори незалежно від настання строку виконання зобов'язань мають право подавати заяви з грошовими вимогами до боржника згідно із ст. 14 цього.

Згідно з приписами ч. 1 - 4 ст. 14 Закону, конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують. Копії зазначених заяв та доданих до них документів кредитори надсилають боржнику та розпоряднику майном. Вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Боржник разом з розпорядником майна за наслідками розгляду зазначених вимог повністю або частково визнає їх або відхиляє, з обґрунтуванням підстав відхилення, про що розпорядник майна повідомляє письмово заявників і господарський суд. Заяви з вимогами конкурсних кредиторів, щодо яких є заперечення боржника, чи інших кредиторів розглядаються господарським судом до винесення ухвали про затвердження реєстру вимог. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів. Ухвала може бути оскаржена в установленому порядку (в редакції статті, чинній на момент порушення провадження у справі про банкрутство).

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону, у попередньому засіданні господарський суд розглядає реєстр вимог кредиторів, вимоги кредиторів, щодо яких були заперечення боржника і які не були включені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів. За результатами розгляду господарський суд виносить ухвалу, в якій зазначається розмір визнаних судом вимог кредиторів, які включаються розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, та призначається дата проведення зборів кредиторів. Реєстр вимог кредиторів повинен включати усі визнані судом вимоги кредиторів. У реєстрі вимог кредиторів повинні міститися відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов'язаннями чи зобов'язаннями щодо сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів), черговість задоволення кожної вимоги, окремо розмір неустойки (штрафу, пені) (в редакції статті, чинній на момент порушення провадження у справі про банкрутство).

Отже, правомірність та обґрунтованість грошових вимог кредитора до боржника визначає суд незалежно від того, чи визнані ці вимоги боржником разом з розпорядником майна, чи ні. При цьому, обов'язок кредитора полягає у доведенні обґрунтованості своїх вимог до боржника перед судом належними доказами, оскільки відповідно до ст. 14 Закону конкурсні кредитори одночасно з заявою про грошові вимоги до боржника зобов'язані подати до господарського суду документи, що їх підтверджують.

Частиною 1 ст. 33 та ч. 2 ст. 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини між боржником ЗДП "Кремнійполімер" та ПАТ "Промінвестбанк", які реалізуються в провадженні у справі про банкрутство, врегульовані нормами цивільного законодавства, а саме Цивільним кодексом України.

Судом апеляційної інстанції на підставі наявних в маетріалах справи доказів встановлено, що 06.02.2007 року між ЗДП "Кремнійполімер" (Позичальник) та ПАТ "Промінвестбанк" (Банк) укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії №04-0103/02-01 (Кредитний договір).

Згідно п.п. 2.1. Кредитного договору, Банк зобов'язується надати Позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії у доларах США у сумі, яка не може перевищувати 2000000,00 грн. Дата останього повернення отриманих в межах кредитної лінії сум - 05.02.2008 року (строк до якого було надано кредит).

Пунктом 3.2. Кредитного договору встановлено проценти за користування кредитом у розмірі 10,5% річних.

Пунктом 3.4. Кредитного договору встановлено, що у випадку порушення Позичальником встановлено п. 2.2. цього Договору строку останнього повернення всіх отриманих сум кредиту Позичальник надалі сплачує відсотки за неправомірне користування кредитом, виходячи із відсоткової ставки у розмірі 12,5 % річних.

В розділі 1 Кредитного договору наведені терміни, що застосовуються в кредитному договорі, а саме:

- п. 1.3. Плата за кредит - плата, яка включає проценти за користування кредитом та комісійну винагороду за управління кредитом;

- п. 1.4. Проценти за неправомірне користування кредитом - плата, яка встановлюється за користування кредитом після настання строку його погашення. При сплаті процентів за неправомірне користування кредитом проценти за користування кредитом не сплачуються;

У зв'язку із простроченням повернення кредитних коштів, Банком нараховано відсотки за неправомірне користування кредитом за період з 06.03.2009 року по 29.11.2016 року у розмірі 6120673,62 грн. Будь-яких інших штрафних санкцій за неправомрне користування кредитом у цей період Банком не нараховувалось.

Також, згідно п.п. 3.3. Кредитного договору, за управління кредитом у формі кредитної лінії Позичальник щомісячно сплачує Банку комісійну винагороду у розмірі 100,00 грн.

На підставі п.п. 3.3. Кредитного договору Банком нараховано комісію за управління кредитом за період з 06.03.2009 по 29.11.2016 у розмірі 7800,00 грн.

Ліквідатор в апеляційній скарзі заперечує проти задоволення вимог ПАТ "Промінвестбанк" у розмірі 6120673,62 грн., які складаються з відсотків за неправомірне користування кредитом за період з 06.03.2009 року по 29.11.2016 року, оскільки на його думку вони являються санкціями, нарахованими в період дії мораторію.

При розгляді вищевказаних вимог, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду виходить з наступного.

Матеріали справи свідчать, що ПАТ "Промінвестбанк" підтверджує наявність у ЗДП "Кремнійполімер" станом на 29.11.2016 року заборгованості за відсотками, що нараховані за неправомірне користування кредитом за період з 06.03.2009 року до моменту винесення постанови та за цей період нараховує комісійну винагороду.

Системний аналіз норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" свідчить про те, що передбачені ст. 12 названого Закону вимоги щодо заборони певних заходів та вимоги, на які не поширюється дія мораторію стосуються лише тих вимог (грошових зобов'язань), які виникли до введення мораторію.

Таким чином, мораторій на задоволення вимог кредиторів позивача був введений ухвалою господарського суду Запорізької області від 05.03.2009 року, а заявлені поточні вимоги складаються з суми грошових зобов'язань боржника щодо сплати відсотків за неправомірне користування кредитом та комісійної винагороди за управління кредитом виникли після дня введення мораторію (починаючи з 06.03.2009 року). Таким чином, на вимогу ПАТ "Промінвестбанк" не поширюється дія мораторію, введеного у відношенні ЗДП "Кремнійполімер" 05.03.2009 року.

У відповідності зі ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов договору.

Пунктом 3.4. Кредитного договору передбачені такі правові наслідки, а саме, встановлено, що у випадку порушення Позичальником встановлено п. 2.2. цього Договору строку останнього повернення всіх отриманих сум кредиту Позичальник надалі сплачує відсотки за неправомірне користування кредитом, виходячи із відсоткової ставки у розмірі 12,5 % річних.

При цьому, ці відсотки не визначені сторонами, як штрафні санкції, а тому посилання ліквідатора на те, що відповідні відсотки є штрафними санкціями у відповідності зі ст. 232 Господарського кодексу України є безпідставним.

Штрафні санкції у вигляді пені та штрафу передбачені п. 3.5 та 3.6 Кредитного договору. За вказаними умовами Кредитного договору ПАТ "Промінвестбанк" борг не нараховувався та поточні вимоги до суду не заявлялись.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про наявність підстав для визнання поточних вимог, які складаються з відсотків річних за неправомірне користування кредитними коштами та комісійної виногороди за управління кредитом з огляду на таке.

Пунктом 3.4 Кредитного договору встановлено обов'язок Позичальника (боржника) сплачувати 12,5% річних за неправомірне користування кредитом у разі його неповернення у термін, встановлений п.2.2 Договору (до 05.02.2008 року - строк повернення кредиту).

Зазначені відсотки не є штрафними санкціями (неустойка, штраф, пеня) в розумінні ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, оскільки мають іншу правову природу. Зобов'язання боржника щодо сплати таких відсотків річних врегульовано ст. 536 та ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Зокрема, згідно зі ст. 536 Цивільного кодексу України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В даному випадку сторони в п. 3.4 Кредитного договору встановили інший розмір процентів річних (12,5%) за користування чужими грошовими коштами (неповернутою сумою кредиту в строк до 05.02.2008 року). Відповідно до п. 1.4. Кредитного договору сторонами передбачено, що при сплаті процентів за неправомірне користування кредитом проценти за користування кредитом не сплачуються.

Користування кредитними коштами без сплати процентів (надання безпроцентних кредитів) забороняється в силу ст. 49 Закону України "Про банки та банківську діяльність".

В той час, комісію з управління кредитом не можна розглядати як штрафну санкцію, оскільки момент припинення такого зобов'язання пов'язаний виключно із виконанням основного зобов'язання, тобто поверненням коштів.

У зв'язку з наведеним суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що сума нарахованих ПАТ "Промінвестбанк" за період з 06.03.2009 року по 29.11.2006 року відсотків річних за неправомірне користування кредитом разом з комісією з управління кредитом, всього 6128473,62 (6120673,62 + 7800), підлягає визнанню у якості поточних вимог, оскільки не є штрафною санкцією, а, відтак, на зобов'язання щодо сплати цих відсотків не поширюється дія мораторію, запровадженого ухвалою від 05.03.2009 року господарського суду Запорізької області у справі №12/58/09 про банкрутство ЗДП "Кремнійполімер". Адже, у відповідності з п. 4 ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойки (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань.

З урахуванням положень ст.ст. 536, 625 Цивільного кодексу України не заслуговують на увагу посилання скаржника на неправильне застосування судом першої інстанції ч. 4 ст. 232 Господасрького кодексу України, які ґрунтуються на помилковому баченні ліквідатором відсотків за неправомірне користування кредитними коштами в якості штрафної санкції.

Також не приймаються до уваги посилання апелянта на постанову Вищого господарського суду України від 30.04.2013 року у справі №5023/4155/12, як практику в аналогічних спорах, оскільки у вказаному судовому рішенні був розглянутий спір про стягнення коштів за договором поставки, який має відмінну правову природу від кредитного договору, та яким відсотки за користування чужими грошовими коштами передбачались сторонами в договорі саме як відповідальність сторін за неналежне виконання обов'язків. До того ж, в наведеній постанові суду касаційної інстанції відсутній висновок про те, що відсотки за користування кредитом, нараховані після строку його погашення, є санкцією.

Натомість висновок, відповідно до якого заборгованість по процентах за неправомірне користування кредитом не є штрафною санкцією, а також що на такі зобов'язання не поширюється дія мораторію, чітко висвітлений в постанові Вищого господарського суду України від 30.05.2006 року у справі №37/400-5.

Колегією суддів апеляційно інстанції перевірено визнананий місцевим господарським судом розрахунок процентів та комісіїних нарахувань, встановлено, що вони є арифметично вірними та обгрунтованими.

При цьому, судом першої інстанції правомірно віднесено визнані поточні вимоги саме до четвертої черги, оскільки в силу приписів п. 4 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції до 18.01.2013 року, вимоги кредиторів не забезпечні заставою, у тому числі й вимоги кредиторів, що виникли із зобов'язань в процедурі розпорядження майном боржника задовольняються саме в четверту чергу.

Витрати зі сплати судового збору за подання заяви з поточними вимогами до суду першої інстанції включаються в першу чергу.

Таким чином, доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваної ухвали не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваній судовій ухвалі висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв'язку з чим апеляційна скарга арбітражного керуючого Нікітенка М.О. задоволенню не підлягає, а ухвала господарського суду Запорізької області від 26.05.2017 року у справі №12/58/09 в частині визнання поточних вимог ПАТ "Промінвестбанк" до ЗДП "Кремнійполімер" в загальному розмірі 6128473,62 грн. підлягає залишенню без змін.

Судові витрати покладаються на апелянта відповідно до ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105, 106 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Запорізького державного підприємства "Кремнійполімер", в особі ліквідатора арбітражного керуючого Нікітенка М.О. на ухвалу господарського суду Запорізької області від 26.05.2017 року у справі №12/58/09 - залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 26.05.2017 року у справі №12/58/09 в частині визнання поточних вимог Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" до Запорізького державного підприємства "Кремнійполімер" в загальному розмірі 6128473,62 грн. - залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом 20 днів.

Головуючий суддя Н.О. Мартюхіна

Судді: Т.Д. Геза

Н.М. Дучал