07 листопада 2017 року Справа № 913/790/17
Провадження № 24/913/790/17
За позовом першого заступника керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області, м. Сєвєродонецьк Луганської області в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України, м. Київ
до 1.Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Рубіжне Луганської області
2.Регіонального відділення Фонду державного майна України по Луганській області, м. Сєвєродонецьк Луганської області
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні ІІ відповідача - Східноукраїнський національний університет імені Володимира Даля в особі Інституту хімічних технологій, м. Рубіжне Луганської області
про визнання договору оренди нерухомого майна, договорів № 4 та № 5 недійсними та повернення майна
Суддя господарського суду Луганської області Рябцева О.В.
Секретар судового засідання Богуславська Є.В.
у засіданні брали участь:
від позивача - Перегонцева Н.С. - прокурор відділу прокуратури Харківської області, посвідчення від 04.10.2016 № 044395;
від позивача - представник не прибув;
від І відповідача - ОСОБА_1 - підприємець;
від ІІ відповідача - Маркович Я.О. - представник за довіреністю від 12.06.2017 № 21;
від третьої особи - представник не прибув.
Перший заступник керівник Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області звернувся до господарського суду Луганської області в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України з позовною заявою з позовною заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Луганській області, в якій просить:
- визнати недійсним договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 05.01.2005 № 002093/09, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Луганській області та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, договори від 18.08.2015 № 4, від 01.10.2015 № 5, якими внесені зміни до нього, припинити зобов'язання за ним на майбутнє;
- зобов'язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 звільнити державне окреме індивідуальне майно-вбудовані нежитлові приміщення загальною площею 96,0 кв.м. (кімнати 113, 117, 124а), вартістю 51 686 грн. 00 коп., які розташовані на першому поверсі, вбудовані в чотириповерхову будівлю лабораторного корпусу НІЛ-1 (інвентарний № 10310008), що перебуває на балансі Інституту хімічних технологій Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля (м. Рубіжне) та знаходиться за адресою: вул. Володимирська, 1, м. Рубіжне, Луганська область та повернути їх балансоутримувачу Інституту хімічних технологій Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля (м. Рубіжне);
- судові витрати покласти на І відповідача - фізичну особу-підприємця ОСОБА_1.
На обґрунтування заявлених вимог заявник вказує, що 05.01.2005 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено договір оренди нерухомого майна, додаткові угоди від 08.12.2005 № 1, від 23.04.2007 № 2 та договори про внесення змін від 30.07.2010 № 3, від 18.08.2015 № 4, від 01.10.2015 № 5. На підставі вказаного договору І відповідачу за актом прийому-передачі передано в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно-вбудовані нежитлові приміщення загальною площею 96,0 кв.м. (кімнати 113, 117, 124а), які розташовані на першому поверсі, вбудовані в чотириповерхову будівлю лабораторного корпусу НІЛ-1 (інвентарний № 10310008), що перебуває на балансі Інституту хімічних технологій Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля (м. Рубіжне) та знаходиться за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, вул. Леніна, 1. Вартість майна становить 51 686 грн. 00 коп. Даний договір діє до 03.07.2018 включно. Відповідно до п. 2.1 договору майно передано І відповідачу під виробництво панчошно-шкарпеткових виробів.
Договір оренди нерухомого майна укладено відповідачами в порушення Закону України "Про освіту", оскільки спірне орендоване приміщення на момент укладення договору перебувало на балансі Інституту хімічних технологій, яке є об'єктом освіти відповідно до ст. 63 Закону України "Про освіту", не може використовуватись не за призначенням, а може бути передане в оренду виключно для діяльності, пов'язаної з навчально-виховним процесом. Невикористання навчальним закладом спірних приміщень для навчального процесу не надає права передачі цих приміщень в оренду з іншою метою, ніж пов'язаною з навчально-виховним процесом. Крім того, ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що не можуть бути об'єктами оренди об'єкти державної власності, що мають загальнодержавне значення і не підлягають приватизації відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна". За приписами ч. 2 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" загальнодержавне значення мають і не підлягають приватизації об'єкти освіти.
Враховуючи, що спірне приміщення передано в оренду І відповідачу під виробництво панчошно-шкарпеткових виробів, тобто в цілях підприємницької діяльності орендаря, не пов'язаною з навчально-виховним процесом, що вказує на те, що майно передано в оренду всупереч забороні, встановленій чинним на той момент законодавством.
Ухвалою суду від 09.10.2017 підтверджено підстави представництва першого заступника керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України до 1.Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та 2.Регіонального відділення Фонду державного майна України по Луганській області та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні ІІ відповідача - Східноукраїнський національний університет імені Володимира Даля в особі Інституту хімічних технологій.
Позивач не надав будь-яких пояснень або заперечень стосовно доводів прокурора про невжиття Міністерством освіти і науки України заходів захисту державного майна від нецільового використання, не надав заперечень на відзиви відповідачів, хоча про судові засідання був повідомлений завчасно 17.10.2017 та 30.10.2017, що підтверджено повідомленнями про вручення поштових відправлень.
І відповідач проти заявлених вимог заперечує, оскільки укладений договір відповідає ст. 61 Закону України "Про освіту" і не порушує ст. 63 цього Закону. Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 38 було затверджено Перелік платних послуг, які можуть надаватися державними навчальними закладами (чинний на момент укладення спірної угоди). Згідно п. 4 розділу 9 зазначеного Переліку до платних послуг, які можуть надаватися державними навчальними закладами, віднесено здавання в оренду будівель, споруд та іншого нерухомого майна, не пов'язаних з навчально-виховною, навчально-виробничою, науковою діяльність, яке не погіршує соціально-побутові умови працівників закладів і установ освіти, студентської та учнівської молоді.
Таким чином, спірна угода відповідає чинному законодавству на момент її укладення.
ІІ відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що заявник неправомірно ототожнює поняття об'єкт освіти, як навчальний заклад, з майном навчального закладу. Системний аналіз ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна", ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" дає підстави для висновку про відсутність заборони передавати в оренду нерухоме майно закладів освіти. Більш того, ч. 1 ст. 61 Закону України "Про освіту" передбачає, що фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування. А в п. 4 ст. 61 цього Закону чітко визначена можливість передавання в оренду майна навчальних закладів. Така можливість конкретизована постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 № 796 "Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності". Зокрема, п.п. 2 п. 8 вказаної постанови передбачена можливість надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується у навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.
Таким чином, спірний договір відповідає вимогам законодавства.
Також відповідачами надано заяви про застосування строків позовної давності відповідно до ст. 267 ЦК України.
Третя особа проти заявлених вимог заперечує, посилаючись на те, що в оренду передано приміщення площею 96,0 кв.м., вбудоване в чотириповерховий навчальний корпус НІЛ-1, та розташоване на першому поверсі цієї будівлі. Даний договір укладено у відповідності до вимог Закону України "Про вищу освіту", Переліку платник послуг, які можуть надаватись навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності, та Положення про Інститут хімічних технологій Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля.
Лабораторний корпус НІЛ-1, де знаходиться орендоване фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 приміщення, а також суміжний з ним НІЛ-2, вже тривалий час не використовуються у навчальному процесі навчального закладу. У зв'язку з недостатністю фінансування, у зазначених будівлях жодного разу не проводилися капітальні ремонти. З 2012 року, з початком часткових, але суттєвих руйнувань корпусів, навчальний процес в них був повністю і остаточно припинений. 07.10.2016 фаховою комісією Інституту були складені акти про технічний стан цих корпусів, в яких було зазначено, що будівлі знаходяться в аварійному стані і для подальшої експлуатації є непридатними.
Площа навчальних приміщень, а саме, навчальних аудиторій, навчальних та науково-дослідних лабораторій, комп'ютерних класів, лекційних залів, спортзалів, бібліотеки, читальних залів цих корпусів, яка використовується Інститутом для проведення навчальної, виховної та наукової роботи, складає 6104,1 кв.м., що цілком відповідає вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 № 1187 "Про затвердження Ліцензійних умов провадження освітньої діяльності закладів освіти". Додаткових приміщень для проведення освітньої діяльності Інститут на даний час не потребує.
Оцінивши надані докази і доводи сторін, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених вимог з огляду на наступне.
Матеріалами справи підтверджено, що Східноукраїнський національний університет ім. Володимира Даля - третя особа, є державною організацією, засновником якої є Міністерство освіти і науки України. Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами діяльності державної організації є професійно-технічна освіта; професійно-технічна освіта на рівні вищого професійно-технічного навчального закладу; вища освіта (основний); інші види освіти.
Університет має відокремлені підрозділи, у тому числі: Інститут хімічних технологій, розташований в м. Рубіжне.
Діяльність інституту регулюється Положенням про Інститут хімічних технологій Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля.
Відповідно до п. 3.3 Положення Інститут як структурний підрозділ Університету має повноваження від імені Університету набувати майнових прав і особистих немайнових прав і нести обов'язки, представляти Університет як позивач і відповідач у суді.
05.01.2005 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Луганській області та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено договір оренди державного майна № 002093/09, відповідно до п. 1.1 якого передано в строкове платне користування приміщення площею 96,0 кв.м. (1-й поверх, кімнати 113, 117, 124а) вбудовані в чотириповерховий учбовий корпус № Л-2 (інвентарний № 10310009), які перебувають на балансі Східноукраїнського національного університету ім. Володимира Даля та розташовані за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, вул. Леніна, 1. Вартість приміщень відповідно до звіту про оцінку майна становить 14 662 грн. 00 коп. станом на 31.07.2004.
Відповідно до п. 2.1 договору майно Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Луганській області - ІІ відповідачем у справі, орендодавцем за договором, передано фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 - І відповідачу у справі, орендарю за договором, під такі види діяльності: виробництво панчошно-носочних виробів.
Згідно п. 11.1 договір діє з 05.01.2005 до 05.12.2005.
Факт передачі нежитлових приміщень І відповідачу підтверджується підписаним актом прийому-передачі від 05.01.2005.
Додатковою угодою від 08.12.2005 № 1 до спірного договору внесені зміни, а саме: розділ 11 договору доповнено п. 11.10 наступного змісту: "11.10. За відсутністю заяви однієї з сторін про припинення або зміни цього договору після закінчення терміну його чинності протягом одного місяця, він вважається продовженим на той же термін і на тих же умовах, що були передбачені цим договором".
Додатковою угодою від 23.04.2007 № 2 пункти 3.1 та 3.1.2 розділу "Орендна плата" викладено в новій редакції та доповнено розділ "Орендна плата" пунктами 3.1.3, 3.4 в частині сплати орендної плати, половина якої перерховується в державний бюджет, а половина - балансоутримувачу - Східноукраїнському національному університету ім. Володимира Даля.
Договором від 30.07.2010 № 3 про внесення змін до договору від 05.01.2005 № 002093/09 пункт 11.1 договору викладено в наступній редакції: "11.1. Цей договір укладено строком на 5 років, що діє з 5 липня 2010 року по 04 липня 2015 року включно".
Договором від 18.08.2015 № 4 про внесення змін до договору від 05.01.2005 № 002093/09 внесені наступні зміни:
- в пункті 1.1 договору змінено інвентарний номер чотириповерхового учбового корпусу Л-2 з 10310009 на 10310008; текст "...знаходиться на балансі Східноукраїнського національного університету ім. Володимира Даля" замінено на "...перебуває на балансі Інституту хімічних технологій Східноукраїнського національного університету ім. Володимира Даля (м. Рубіжне) (далі - Балансоутримувач)"; друге речення цього пункту викладено в такій редакції: "Вартість майна визначена згідно з висновком про вартість на 31 травня 2015 року і становить за незалежною оцінкою 51 686 грн. 00 коп.";
- пункти 3.1 та 3.1.2 договору щодо перерахування орендної плати викладено в новій редакції;
- пункт 11.1 договору викладено в новій редакції: "11.1. Цей договір укладено строком на 2 років 364 дні, що діє з 5 липня 2015 року по 03 липня 2018 року включно".
Договором від 01.10.2015 № 5 про внесення змін до договору від 05.01.2005 № 002093/09 викладено п. 1.1 договору в наступній редакції: "1.1 Орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно - вбудовані нежитлові приміщення загальною площею 96,0 кв.м. (кімнати 113, 117, 124а), які розташовані на першому поверсі, вбудовані в чотириповерхову будівлю лабораторного корпусу НІЛ-1 (інвентарний № 10310008), що перебуває на балансі Інституту хімічних технологій Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля (м. Рубіжне) (далі - Балансоутримувач) та знаходиться за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, вул. Леніна, 1. Вартість майна визначена згідно з висновком про вартість на 31 травня 2015 року в становить за незалежною оцінкою 51 686 грн. 00 коп.".
І відповідач своєчасно і в повному обсязі сплачував орендну плату відповідно до умов договору та Розрахунку плати за базовий місяць оренди державного майна, який здійснено на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786.
Матеріалами справи підтверджено і не спростовано прокурором і позивачем, що лабораторний корпус НІЛ-1, в якому знаходиться орендоване приміщення, знаходиться в аварійному стані та тривалий час не використовується у навчальному процесі навчального закладу. У зв'язку з недостатністю фінансування, у зазначених будівлях жодного разу не проводилися капітальні ремонти. З 2012 року навчальний процес в них був повністю і остаточно припинений. 07.10.2016 фаховою комісією Інституту були складені акти про технічний стан цих корпусів, в яких було зазначено, що будівлі знаходяться в аварійному стані і для подальшої експлуатації є непридатними.
Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За змістом ст.ст. 2, 29 ГПК України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор звертається до господарського суду в інтересах держави і повинен обґрунтувати, в чому полягає порушення інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державною здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Прокурором заявлено позов в інтересах Міністерства освіти і науки України. Прокурор вказує, що відповідно до Положення про Міністерство освіти і науки України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 630, Міністерство є центральним органом виконавчої влади, основним завданням якого є, зокрема, здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю навчальних закладів незалежно від їх підпорядкування і форм власності. Пунктом 4.89 Положення визначено, що Міністерство здійснює управління об'єктами державної власності, що належать до сфери його управління.
Прокурор зазначає, що звернення до суду з цим позовом спрямоване на дотримання встановленого Конституцією України принципу верховенства права, задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні питання про передачу в оренду державної власності. Оскільки спірний договір укладено з порушенням п. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту" він підлягає визнанню недійсним. Однак прокурором не доведено, у тому саме полягає порушення прав позивача і яких саме. Згідно доводів прокурора, позивач наділений контрольними повноваженнями, якими він нехтує, однак не зрозуміло, яке право позивача порушено і ким. Прокурором не доведено, що є потреба у використанні приміщення корпусу, частина якого передана в оренду, в навчально-виховному процесі.
Позиція прокурора зводиться до невідповідності спірного договору чинному законодавству.
Частиною 1 ст. 61 Закону України від 23.05.1991 № 1060-ХІІ "Про освіту" передбачено, що фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування.
Згідно п. 4 цієї статті додатковим джерелом фінансування є, зокрема, доходи від реалізації продукції навчально-виробничих майстерень, підприємств, цехів і господарств, від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання.
Статтею 63 Закону України "Про освіту" врегульовано, що матеріально-технічна база навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності (пункт 1). Навчальні заклади самостійно розпоряджаються прибутками від господарської та іншої передбаченої їх статутами діяльності (пункт 3). Об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням (пункт 5).
Згідно доводів прокурора використання об'єкта оренди за призначенням означає, що передача такого об'єкта в оренду можлива лише для діяльності, пов'язаної з навчально-виховним процесом.
Питання надання державного майна в оренду врегульовано Законом України від 10.04.1992 № 2269-ХІІ "Про оренду державного та комунального майна".
Частиною 2 ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що не можуть бути об'єктами оренди, зокрема, об'єкти державної власності, що мають загальнодержавне значення і не підлягають приватизації відповідно до частини другої статті 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" (крім пам'яток культурної спадщини, нерухомих об'єктів, які знаходяться на території історико-культурних заповідників та гідротехнічних споруд рибогосподарської технологічної водойми, причалів морських портів), а також об'єкти, включені до переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, затвердженого Законом України "Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації".
Згідно абзацу 11 п. "б" ч. 2 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" загальнодержавне значення мають, зокрема, об'єкти освіти, крім навчальних закладів, майно яких вноситься до статутного капіталу публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", фізичної культури, спорту і науки, що фінансуються з державного бюджету.
Отже, - об'єкти освіти в розумінні зазначеної вище норми, - це навчальні заклади. При цьому, поняття навчальний заклад і майно навчального закладу за змістом вищевказаної норми не є тотожними.
Згідно п. 4 розділу 9 Переліку платних послуг, які можуть надаватися державними навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 38, який був чинний на момент укладення спірної угоди, до платних послуг, які можуть надаватися державними навчальними закладами, віднесено здавання в оренду будівель, споруд та іншого нерухомого майна, не пов'язаних з навчально-виховною, навчально-виробничою, науковою діяльність, яке не погіршує соціально-побутові умови працівників закладів і установ освіти, студентської та учнівської молоді.
При цьому, п.п. 2 п. 8 чинної постанови Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 № 796 "Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності" також передбачено можливість надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовуються у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.
Отже, за змістом вказаних положень законодавства на час виникнення спірних правовідносин була дозволена передача в оренду частини будівлі навчального закладу, яка не використовувалась цим закладом у навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності та залучення доходів від такої оренди в якості додаткових джерел фінансування навчальних закладів.
Прокурор вважає, що об'єкт освіти може надаватись в оренду виключно для діяльності, пов'язаної з навчально-виховним процесом. При цьому, Закон України "Про освіту" не містив визначення "навчально-виховний процес". Відповідно до п. 1.2 Положення про організацію роботи з охорони праці учасників навчально-виховного процесу в установах і навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 01.08.2001№ 563, навчально-виховний процес є системою організації навчально-виховної, навчально-виробничої діяльності, визначеної навчальним, науковим, виховним планами (уроки, лекції, лабораторні заняття, час відпочинку між заняттями, навчальна практика, заняття з трудового, професійного навчання і професійної орієнтації, виробнича практика, робота у трудових об'єднаннях, науково-дослідні та дослідно- конструкторські роботи, походи, екскурсії, спортивні змагання, перевезення чи переходи до місця проведення заходів тощо).
Втім, аналізуючи зміст вищевказаних нормативних актів, прокурор залишає поза увагою, що відповідно до ч. 4 ст. 61 Закону України "Про освіту" постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 38 затверджено Перелік платних послуг, які можуть надаватися державними навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності.
Тобто, законодавцем надавалось право здавання в оренду будівель, які не були пов'язані з певними (освітніми) видами діяльності і не погіршують соціально-побутові умови осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.
Оскільки зворотнє не доведено прокурором, позовні вимоги є необґрунтованими.
Також слід враховувати, що позивач (або прокурор) звертаючись до суду за захистом свого (або держави в особі державного органу) порушеного права, вважає, що таке право порушено відповідачем (відповідачами). Прокурор не вказує, які нормативно-правові акти порушив ІІ відповідач, який на підставі ст. 19 Конституції України повинен був діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Прокурор взагалі не зазначає про порушення чинного законодавства з боку І відповідача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.
Отже, зважаючи на викладене, а також на недоведеність існування потреби у використанні об'єкту оренди у навчально-виховному процесі на момент його укладання, відсутні підстави визнавати недійсним спірний договір і додаткові угоди до нього, у зв'язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.
Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір за подання позову покладається на заявника.
У судовому засіданні відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд
1.У задоволенні позовних вимог першого заступника керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України до 1.Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, та 2.Регіонального відділення Фонду державного майна України по Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні ІІ відповідача - Східноукраїнський національний університет імені Володимира Даля в особі Інституту хімічних технологій про визнання договору оренди нерухомого майна, договорів № 4 та № 5 недійсними та повернення майна відмовити.
2.Судові витрати покласти на заявника.
3.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.
4.Повне рішення складено і підписано - 13.11.2017.
Суддя О.В.Рябцева