номер провадження справи 24/44/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2017 Справа № 908/1575/16

за позовом приватного підприємства Науково промислово-комерційне обєднання Тата (юридична адреса: 69119, м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, 4; поштова адреса: 69032, м. Запоріжжя, вул. Макаренко, 13; )

до відповідача 1: товариства з обмеженою відповідальністю Ніка-2004 (Грузія, м. Руставі, вул. Піросмані 3/2; 0)

до відповідача 2: LTD BLACKGOLD (Грузія, м. Тбілісі, вул. Бенделіані, 1; 9)

про стягнення 29 101,73 США еквівалент у гривні за курсом НБУ на 07.06.2016 року 726 961,22 грн.

Суддя Азізбекян Т.А.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 12.12.2016р.

від відповідача 1: не прибув

від відповідача 2: не прибув

До господарського суду Запорізької області звернулося приватне підприємство Науково промислово-комерційне обєднання Тата з позовною заявою до відповідача 1: товариство з обмеженою відповідальністю Ніка-2004 (Грузія, м. Руставі, вул. Піросмані 3/2; до відповідача 2: LTD BLACKGOLD (Грузія, м. Тбілісі, вул. Бенделіані, 1) про стягнення з відповідача 1 основного боргу за Контрактом № 38 від 14.03.2014р. у розмірі 25740,00 доларів США, 3% річних у розмірі 1544,40 доларів США та стягнення з відповідача 2 суму пені за Контрактом № 131 від 13.12.2012р. у розмірі 1817,33 доларів США.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 08.06.2016р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/1575/16, справі присвоєно номер провадження 24/44/16, судове засідання призначено на 20.07.2016р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 20.07.2016р. провадження у справі № 908/1575/16 зупинялось у звязку із зверненням господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до компетентного органу іноземної держави.

Ухвалою суду від 15.12.2016р. провадження у даній справі поновлено з 23.01.2017р., судове засідання призначено на 23.01.2016р.

У звязку з відсутністю доказів повідомлення відповідача 1, 2 про час та місце розгляду справи, ухвалою господарського суду, провадження у справі зупинялось та було поновлено з 01.02.2017р., розгляд справи призначено на 01.02.2017р.

В судовому засіданні 01.02.2017р. позивачем було надано клопотання, в якому просить господарський суд Запорізької області звернутися за наданням правової допомоги шляхом направлення судового доручення про вручення ухвали господарського суду Запорізької області про порушення провадження у справі № 908/1575/16 від 08.06.2016р., викладеною російською мовою, відповідачам по справі - ТОВ Ніка 2004 та LTD BLACKGOLD за правовою допомогою до Міністерства Юстиції Грузії (0102 Грузія, м. Тбілісі вул. Вахтанга Горгасалі, 24-а), зазначивши, що звернення відбувається на підставі Мінської Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, прийнята 22.01.1993р. Здійснювати виклик у судове засідання відповідачів по справі ТОВ Ніка 2004 та LTD BLACKGOLD шляхом звернення за правовою допомогою та направлення судового доручення про вручення виклику до суду за допомогою Міністерства Юстиції Грузії (0102 Грузія м. Тбілісі вул. Вахтанга Горгасалі 24-а), зазначивши, що звернення відбувається на підставі Мінської Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, прийнята 22.01.1993р. Зупинити розгляд справи № 908/1575/16 на час звернення за наданням правової допомоги.

Ухвалою суду від 01.02.2017р. провадження у справі зупинялось та було поновлено з 20.03.2017р., розгляд справи призначено на 20.03.2017р. Також, надіслано ухвалу господарського суду Запорізької області від 01.02.2017р., судове доручення про вручення документів та підтвердження про вручення документа через Головне територіальне управління юстиції у Запорізькій області до Міністерства юстиції України для їх направлення Міністерству юстиції Грузії з метою вручення відповідачам 1, 2 ТОВ Ніка-2004, LTD BLACKGOLD.

Ухвалою суду від 20.03.2017р. провадження у справі зупинялось та було поновлено з 11.10.2017р., розгляд справи призначено на 11.10.2017р. Також, надіслано ухвалу господарського суду Запорізької області від 20.03.2017р. (у чотирьох примірниках), судове доручення про вручення документів та підтвердження про вручення документа (у чотирьох примірниках) через Головне територіальне управління юстиції у Запорізькій області до Міністерства юстиції України для їх направлення Міністерству юстиції Грузії з метою вручення відповідачам 1, 2 ТОВ Ніка-2004 , LTD BLACKGOLD.

Ухвалою суду від 11.10.2017р. провадження у справі зупинялось та було поновлено з 17.10.2017р., розгляд справи призначено на 17.10.2017р.

На час призначення судового засідання (17.10.2017р.) доказів вручення відповідачам ухвали господарського суду Запорізької області від 20.03.2017р. у справі № 908/1575/16 суду не надано, у звязку з чим провадження у справі підлягає зупинено до 25.10.2017р. та поновленню з 25.10.2017р.

25.02.2017р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Судове засідання проводилося без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

Позивач підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві, які мотивовано наступними обставинами. 13.12.2012р. між позивачем та LТD «ВLAСКGOLD» було укладено контракт № 131, на виконання умов якого позивач продав LТD «ВLAСКGOLD» електроди графітовані діаметром 350x1800+-50 мм в комплекті з ніпелями у кількості 10,280 тон, загальною вартістю 27756,00 доларів США. Перевезення вищезазначеного товару до порту Іллічівськ, Україна та фрахту до порту Поті, Грузія здійснювалось ТОВ «ЄАТК - Україна», з яким позивачем був укладений договір транспортного експедирування № 103-ЕК від 08.12.2011р. Перевезення товару до порту Іллічівськ, здійснювалось автомобілем, державний номер НОМЕР_1. 12.08.2013р. позивачем було направлено відповідачу-2 рахунок-фактуру № 33 від 12.08.2013 року на загальну суму 25740,00 доларів США. 25.03.2013р. було виписано Міжнародну товарно-транспортну накладну. 15.08.2013р. товар прибув в порт Іллічівськ та був завантажений на паром «Грейфсвальд», що підтверджується коносаментом № 9 від 15.08.2013р., актом здачі-приймання робіт № 383, рахунком № 383/08 від 13.08.2013р. 14.03.2014р. між ПП «Науково промислово-комерційне обєднання «Тата», LТD «ВLAСКGOLD» та ТОВ « Ніка 2004» було укладено контракт № 38, згідно якого ТОВ «Ніка 2004» стала новим боржником за зобовязаннями LТD «ВLAСКGOLD» перед позивачем, які виникли на підставі контракту № 131 від 13.12.2012 року в сумі 25740,00 долара США. Відповідач-1 має заборгованість перед позивачем в розмірі 25740,00 доларів США. Основний борг за Контрактом № 38 від 14.03.2014р. становить 25740,00 доларів США. Покупець повинен сплатити Продавцю 3% річних від суми основного боргу в розмірі 1544,40 доларів США за користування ним грошовими коштами. Відповідач-2 має заборгованість зі сплати пені по Контракту № 131 від 13.12.2012р. перед позивачем в розмірі 1817,33 долара США 33 центів США. На даний час сплату боргу відповідачами не здійснена. Враховуючи викладене, позивач просить суд на підставі до ст. ст. 526, 530, 610, 612, 625, 655, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 265 Господарського кодексу України, позов задовольнити.

Із метою належного повідомлення про розгляд справи іноземного учасника судового процесу ТОВ Ніка 2004 та LTD BLACKGOLD суд звертався з дорученням про вручення судових документів стороні-нерезиденту (відповідачу 1, 2) за правовою допомогою до Міністерства Юстиції Грузії на підставі Мінської Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, прийнята 22.01.1993р.

Відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України, сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав ї охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

За приписами ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя зобовязує сторони виконати певні дії, витребовує від них документи, відомості, висновки, необхідні для вирішення спору та вчиняє інші дії спрямовані на забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи.

Відповідачем вимоги ухвали суду не виконано, не надано письмового відзиву та письмових заперечень по суті заявлених вимог, а також не надано доказів які б підтверджували поважність та винятковість причин пропуску судових засідань.

Таким чином, господарським судом вчинено усі необхідні заходи для передачі відповідачам судового документу про виклик до суду та належного повідомлення про розгляд справи.

Згідно зі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справу розглянуто за наявними матеріалами, які суд визнав достатніми для вирішення спору по суті.

Статтею 12 Закону України Про судоустрій і статус суддів визначено, що судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.

Відповідно до ст. 10 Конституції України, держаною мовою в України є українська мова.

Розглянувши матеріали справи, оглянувши в судовому засіданні оригінали документів та вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

13.12.2012р. між приватним підприємством «Науково промислово-комерційне обєднання «Тата» (Продавець) та LТD «ВLAСКGOLD» (Покупець) укладено контракт № 131 (далі - Контракт), за умовами якого (п. 1.1.) Контракту Продавець продав, а Покупець купив товар в кількості, номенклатурі та за цінами відповідно до Специфікацій, які є невідємною частиною даного Контракту.

Відповідно до Специфікації № 2 від 19.02.2013р. до контракту № 131 Продавець продав покупцю електроди графітовані діаметром 350x1800+-50 мм в комплекті з ніпелями у кількості 10,280 тон, загальною вартістю 27756,00 доларів США.

За умовами п. 2.1. Контракту, застосовуючи за основу Міжнародні правила толкування зовнішньоторгових визначень «Інкотермс» в редакції 2010 року, Продавець поставляє Покупцю товар на умовах СFR Грузія, Батумі.

Зазначеними правилами передбачено, що продавець постачає товар на борт судна або надає товар таким шляхом, тобто товар вже знаходиться на борту судна. Ризики втрати або пошкодження товару переходять до покупця, коли товар знаходиться на борту судна. Продавець зобов'язаний укласти договір та сплатити усі витрати та фрахт, необхідні для доставки товару до визначеного порту призначення. Продавець зобов'язаний або поставити товар на борт судна, або забезпечити надання товару, що постачається в пункті призначення. Окрім того, продавець зобов'язаний або укласти договір перевезення, або забезпечити такій договір. Термін СFR вимагає від продавця виконання митного оформлення товару для вивозу, якщо такий застосовується.

При використанні терміна СFR, продавець виконує свій обов'язок, що до поставки товару, коли він передає товар перевізнику, а не коли товар прибув у місце призначення.

Пунктом 3.1. Контракту сторони передбачили, що ціна на товар встановлюється в доларах США.

За умовами п. 3.3. Контракту, розрахунок за поставлену продукцію виконується відповідно до Специфікації.

Як вбачається з матеріалів справи, перевезення вищезазначеного товару до порту Іллічівськ, Україна та фрахту до порту Поті, Грузія здійснювалось ТОВ «ЄАТК - Україна», з яким у приватного підприємства «Науково промислово-комерційне обєднання «Тата» був укладений договір транспортного експедирування № 103-ЕК від 08.12.2011р.

Перевезення товару до порту Іллічівськ, а саме електроди графітовані діаметром 350x1800+-50 мм в комплекті з ніпелями у кількості 10,280 тон, здійснювалось автомобілем, державний номер НОМЕР_1, що підтверджується Актом завантаження № 25 від 25.03.2013р.

12.08.2013 року позивачем було направлено відповідачу-2 рахунок-фактуру № 33 від 12.08.2013р. на загальну суму 25740,00 доларів США.

25.03.2013р. виписано Міжнародну товарно-транспортну накладну та здійснено всі необхідні митні оформлення товару.

15.08.2013р. товар прибув в порт Іллічівськ та був завантажений на паром «Грейфсвальд», що підтверджується коносаментом № 9 від 15.08.2013р., актом здачі-приймання робіт № 383, рахунком № 383/08 від 13.08.2013р.

Судом встановлено, що зобовязання взяті на себе за Контрактом № 131 від 13.12.2012р., згідно з умовами Міжнародних правил толкування зовнішньоторгових визначень «Інкотермс» в редакції 2010 року на умовах СFR, Батумі, Позивач виконав в повному обсязі, а саме: уклав договір транспортного експедирування № 103-ЕК від 08.12.2011р.; оплатив доставку до порту Іллічівськ; оплатив фрахт до порту Батумі, Грузія; здійснив митне оформлення товару; товар був завантажений на паром «Грейфсвальд».

Факт продажі Покупцю товару на виконання умов Контракту підтверджують: акт загрузки на автомобіль № 25 від 25.03.2013р.; рахунок-фактура № 33 від 12.08.2013р.; міжнародна товарно-транспортна накладна від 25.03.2013р.; договір транспортного експедирування № 103-ЕК від 08.12.2011р.; акт здачі-приймання виконаних робіт № 383; рахунок № 383/08 від 13.08.2013р.; митна декларація від 25.03.2013р.; коносамент № 9 від 15.08.2013р. Копії вищезазначених документів містяться в матеріалах справи.

14.03.2014р. між приватним підприємством «Науково промислово-комерційне обєднання «Тата» (Кредитор), LТD «ВLAСК GOLD» (Первісний боржник) та ТОВ «Ніка 2004» (Новий боржник) було укладено контракт № 38, за умовами якого (п. 1.1.) Первісний боржник за згодою Кредитора переводе на Нового боржника заборгованість в розмірі 25740,00 дол. США.

В результаті укладення даного Контракту Первісний боржник звільняється від заборгованості, визначеної у п. 1.1. даного Контракту. Новий боржник погашає заборгованість Первісного боржника перед Кредитором за Контрактом № 131 від 13.12.2012р. в сумі, яка зазначена в п. 1.1. даного Контракту. Оплата штрафних санкцій, які виникли під час виконання Контракту № 131 від 13.12.2012р. між Первісним боржником та Кредитором здійснюється Первісним боржником (тобто LТD «ВLAСКGOLD») в розмірі, визначеному на момент погашення основної заборгованості в сумі 25740,00 дол. США Новим боржником (п. 1.3. Контракту).

Відповідно до п. 1.5. Контракту № 38 від 14.03.2014р., Новий боржник перераховує грошові кошти протягом 10 банківських днів з моменту укладення даного Контракту.

Отже, ТОВ «Ніка 2004» повинно було перерахувати кошти в сумі 25740,00 доларів США до 28.03.2014р. включно.

Відповідно до п. 8.1. Контракту № 131 від 13.12.2012р., не врегульовані в претензійному порядку спори передаються на розгляд арбітражного суду за місцезнаходженням позивача.

У звязку з тим, що Позивач ПП НПКО Тата зареєстрований на території Запорізької області держави Україна, компетентним судом в даному випадку є господарський суд Запорізької області та застосовувати до спірних правовідносин слід матеріальне та процесуальне право держави України.

Відповідно до статті 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Якщо в міжнародних договорах України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Статтею 124 Господарського процесуального кодексу України встановлено компетенцію господарських судів у справах за участю іноземних підприємств і організацій, і в ній, зокрема, зазначено, що господарські суди розглядають справи за участю іноземних підприємств і організацій, якщо місцезнаходження відповідача на території України. Підвідомчість і підсудність справ за участю іноземних підприємств і організацій визначається за правилами, встановленими статтями 12-17 цього Кодексу. Господарські суди мають право також розглядати справи за участю іноземних підприємств і організацій, якщо: місцезнаходженням філії, представництва, іншого відособленого підрозділу іноземного підприємства чи організації є територія України; іноземне підприємство чи організація має на території України нерухоме майно, щодо якого виник спір.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про міжнародне приватне право» право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України та міжнародних звичаїв, що визнаються в Україні.

Спори, що випливають з договірних та інших цивільно-правових відносин між господарюючими субєктами нерезидентами, з їх відносин з державними та іншими органами, а також виконання рішень за ними розглядаються господарським судом згідно з чинними міжнародно-правовими нормами, що регулюють правовідносини в області купівлі-продажу та діють на території обох сторін.

До таких міжнародних норм відноситься зокрема Угода про порядок вирішення спорів, повязаних із здійсненням господарської діяльності, укладена державами - учасницями СНД 20.03.1992р.

Відповідно до пункту «є» статті 11 вказаної Угоди, права та обовязки сторін за договором визначаються законодавством місця вчинення, якщо інше не передбачено згодою сторін.

Згідно ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

За приписами ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Зобов'язання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, ст. 525 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших субєктів, зобовязані поновити їх, не чекаючи предявлення їм претензії чи звернення до суду.

Як зазначено в ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За договором поставки продавець (постачальник) зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його в підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 712 ЦК України).

До договору поставки застосовують загальні положення про купівлю-продаж, якщо іншого не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин.

Відповідно до приписів ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст. ст. 691, 692 ЦК України, покупець зобовязаний оплатити товар за ціною, встановленою в договорі купівлі-продажу, а також учинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено іншого строку оплати товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Як слідує з матеріалів справи, позивач виконав взяті на себе зобовязання за Контрактом щодо поставки товару на суму 25740,00 дол. США. Проте, відповідач у встановлений Договором строк свого обовязку по оплаті поставленого товару не виконав і допустив прострочення виконання грошового зобовязання, тому його дії є порушенням договірних зобовязань.

Позивач надіслав відповідачу-1 претензію № 2 від 09.03.2016р. з вимогою сплатити заборгованості за товар в загальному розмірі 25740,00 доларів США. Однак, відповідач відповіді на претензію не надав, оплату заборгованості не здійснив.

Отже, відповідач-1 має заборгованість перед позивачем в розмірі 25740,00 доларів США.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача - 1 на користь позивача 25740,00 доларів США відповідають вимогам законодавства України, умовам Контракту, є обґрунтованими, підтвердженими доказами у матеріалах справи та підлягають задоволенню повністю.

Посилаючись на порушення відповідачами строків виконання грошового зобовязання, відповідно до діючого законодавства України та умов Договору, позивач просить стягнути з відповідача 1 - 3% річних у розмірі 1 544,40 доларів США та з відповідача 2 пені у розмірі 14 525,79 грн. за період з 04.04.2013р. по 03.10.2013р.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.

Згідно із ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором, ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України.

Відповідно до вимог Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно зі ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на період, за який сплачується пеня.

За умовами п. 3.4. Контракту від 13.12.2012р. № 131, при порушенні строків оплати Покупець сплачує Продавцю пеню в розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Відповідно до статті 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із частиною 1 статті 533 ЦК України, грошове зобовязання має бути виконане у гривнях.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 ЦК України).

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Відповідно до статті 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття З Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань).

Таким чином, максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України; оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні.

Враховуючи викладені приписи законодавства, Позивачем здійснено розрахунок пені саме у національній валюті України гривні.

Вимоги в частині стягнення з LТD «ВLAСКGOLD» на користь позивача суму пені за Контрактом № 131 от 13.12.2012р. у розмірі 14 525,79 грн. за період з 04.04.2013р. по 03.10.2013р. є доведеними, обґрунтованими, законними та задовольняються судом.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність нарахування пені та 3%, судом встановлено, що розрахунки здійснено вірно, внаслідок чого з відповідача 1 на користь позивача підлягає стягненню 1544,40 доларів США 3% річних.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір стягується з відповідача, оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Ніка-2004 (Грузія, м. Руставі, вул. Піросмані 3/2; 0) на користь приватного підприємства «Науково промислово-комерційне обєднання «Тата» (юридична адреса: 69119, м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, 4; поштова адреса: 69032, м. Запоріжжя, вул. Макаренко, 13; ) суму основного боргу за Контрактом № 38 від 14.03.2014р. у розмірі 25740,00 (двадцять пять тисяч сімсот сорок) доларів США 00 центів США (що станом на 25.10.2017р. складає 686 228 (шістсот вісімдесят шість тисяч двісті двадцять вісім) грн. 40 коп. за офіційним курсом НБУ), 3% річних у розмірі 1544,40 (одна тисяча пятсот сорок чотири) доларів США 40 центів США (що станом на 25.10.2017р. складає 41 173 (сорок одна тисяча сто сімдесят три) грн. 70 коп. за офіційним курсом НБУ) та 10 223 (десять тисяч двісті двадцять три) грн. 46 коп. судового збору.

Видати наказ

Стягнути з LТD «ВLAСКGOLD» (Грузія, м. Тбілісі, вул. Бенделіані, 1; 9) на користь приватного підприємства «Науково промислово-комерційне обєднання «Тата» (юридична адреса: 69119, м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, 4; поштова адреса: 69032, м. Запоріжжя, вул. Макаренко, 13; ) суму пені за Контрактом № 131 от 13.12.2012р. у розмірі 14 525 (чотирнадцять тисяч пятсот двадцять пять) грн. 79 коп. та 680 (шістсот вісімдесят) грн. 97 коп. судового збору.

Видати наказ.

Повне рішення складено 10.11.2017р.

Суддя Т.А. Азізбекян