ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року Справа № 7/307/09

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіСибіги О.М.,
суддівДанилової М.В., Корсака В.А.
розглянувши матеріали касаційної скаргиЯкимівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, смт. Якимівка, Запорізька обл.
на постановуДонецького апеляційного господарського суду від 18.04.2017 року
за скаргоюТовариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс", м. Київ
на діїЯкимівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, смт. Якимівка, Запорізька обл.
у справі господарського суду Запорізької області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс", м. Київ
доПриватного підприємства "Науково-виробниче підприємство "Прогрес", с. Червоноармійське, Запорізька обл.
простягнення суми
за участю представників

позивача: Грищенко О.М.,

відповідача: не з'явився,

відділ ДВС: не з'явився

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" (далі за текстом - ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС") звернулось до господарського суду Запорізької області зі скаргою на дії та бездіяльність Якимівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області (далі за текстом - Якимівський МРВ ДВС ГТУЮ в Запорізькій області), в якій скаржник просив визнати бездіяльність Якимівського МРВ ДВС ГТУЮ в Запорізькій області у виконавчому провадженні № 47714061 щодо примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області по справі № 7/307/09 від 14.12.2009 року незаконною та протиправною.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 07.02.2017 року залишеною без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 18.04.2017 року скаргу задоволено: визнано бездіяльність Якимівського МРВ ДВС ГТУЮ в Запорізькій області щодо примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області від 14.12.2009 року у справі № 7/307/09 незаконною.

Вищезазначені судові акти мотивовано тим, що державним виконавцем було порушено строки винесення постанови про арешт майна, відсутні докази перебування в розшуку майна боржника, доведено факт бездіяльності Якимівського МРВ ДВС ГТУЮ в Запорізькій області щодо примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області від 14.12.2009 року у справі № 7/307/09.

Не погоджуючись з судовими актами попередніх інстанцій, Якимівський МРВ ДВС ГТУЮ в Запорізькій області звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Запорізької області від 07.02.2017 року та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 18.04.2017 року і прийняти нове рішення про відмову в задоволенні скарги на дії та бездіяльність Якимівського МРВ ДВС ГТУЮ в Запорізькій області у виконавчому провадженні № 47714061 щодо примусового виконання наказу.

ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" до Вищого господарського суду України подано заперечення на касаційну скаргу, в яких позивач проти доводів касаційної скарги заперечує та просить залишити її без задоволення, а судові акти попередніх інстанцій - без змін.

В судовому засіданні представник позивача проти доводів касаційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення, а оскаржувані судові акти - без змін.

Відповідача та скаржника згідно з приписами ст. 1114 ГПК України належним чином повідомлено про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак вони не скористались передбаченим процесуальним законом правом на участь у розгляді справи касаційною інстанцією.

Заслухавши пояснення представника позивача, приймаючи до уваги межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, перевіривши повноту встановлення господарськими судами обставин справи та правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Так, рішенням господарського суду Запорізької області від 03.12.2009 року у справі № 7/309/09 позовні вимоги задоволено частково: присуджено до стягнення з приватного підприємства "Науково виробниче підприємство "Прогрес" на користь ТОВ "Корпорація "Агросинтез" 661 932 грн. основного боргу, 90 022, 75 грн. штрафу, 1 952, 07 грн. 3% річних, 11 850, 28 грн. пені, 5 205, 51 грн. процентів за користування товарним кредитом, 7 709, 63 грн. державного мита та 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

14.12.2009 року господарським судом Запорізької області видано відповідний наказ про примусове виконання рішення.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 17.06.2013 року по справі № 7/309/09 на підставі відступлення права вимоги замінено стягувача у виконавчому провадженні з виконання наказу господарського суду Запорізької області № 7/307/09 від 14.12.2009 року - ТОВ "КОРПОРАЦІЯ АГРОСИНТЕЗ" на ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС".

15.12.2016 року на адресу господарського суду Запорізької області від ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" надійшла скарга на дії Якимівського МРВ ДВС ГТУЮ в Запорізькій області, в якій скаржник зазначав, що 04.06.2015 року на підставі заяви стягувача відкрито виконавче провадження про примусове виконання наказу господарського суду Запорізької області по справі № 7/307/09, виданого 14.12.2009 року. На день звернення скаржника зі скаргою наказ господарського суду Запорізької області № 7/309/09 від 14.12.2009 року не виконаний. Стягувач неодноразово звертався до виконавчої служби з листами від 16.06.2015 року та від 28.07.2016 року з пропозиціями про вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 47714061 щодо примусового виконання вищезазначеного наказу, які залишені без задоволення.

21.07.2015 року зупинено виконавче провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 38 Закону України "Про виконавче провадження" (у разі оголошення розшуку боржника - фізичної особи, транспортних засобів боржника або розшуку дитини).

В своїй скарзі ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" просило суд визнати бездіяльність Якимівського МРВ ДВС ГТУЮ в Запорізькій області у виконавчому проваджені № 47714061 щодо примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області по справі № 7/307/09 від 14.12.2009 року незаконною та протиправною.

З урахуванням встановлених господарськими судами попередніх інстанцій обставин справи здійснюючи касаційний перегляд, колегія суддів Вищого господарського суду України виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України виконання рішення господарського суду проводиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Відповідно до п. п. 6, 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VIII рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Таким чином, при розгляді даної скарги судами попередніх інстанцій правомірно застосовано положення Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року № 606-ХІV.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" (ч. 2 ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-ХIV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

04.06.2015 року на підставі заяви стягувача відкрито виконавче провадження про примусове виконання наказу господарського суду Запорізької області по справі № 7/307/09, виданого 14.12.2009 року.

Відповідно до п. 2 резолютивної частини постанови від 04.06.2015 року боржнику надано строк для самостійного виконання рішення суду до 10.06.2015 року.

У разі ненадання боржником у строки, встановлені ч. 2 ст. 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення (ч. 1 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження").

В ст. 32 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Частиною 3 ст. 65 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

У разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів у обсязі, достатньому для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з обороту або обмежуваного в обороті) незалежно від того, хто фактично використовує це майно (ч. 1 ст. 66 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до ч. 8. ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Якимівським МРВ ДВС ГТУЮ в Запорізькій області було зроблено запит № 8720 від 22.06.2015 року до ВДВС Мелітопольського МРУЮ щодо надання інформації про наявність зареєстрованих транспортних засобів у відповідача.

На підставі отриманої відповіді 22.06.2015 року державним виконавцем винесено постанову у ВП № 47714061 про арешт коштів боржника.

22.06.2015 року Якимівським МРВ ДВС ГТУЮ в Запорізькій області зроблено запит № 8720 до Державної інспекції сільськогосподарського господарства в Запорізькій області щодо наявності зареєстрованої сільськогосподарської техніки, належної на праві власності боржнику.

З відповіді № 8-28-0.6-2383/2-15 від 18.08.2015 року на вищевказаний запит № 8720 від 22.06.2015 року Відділу Держземагенства в Якимівському районіу Запорізької області вбачається, що станом на 31.12.2012 року за боржником зареєстровано 76 Договорів оренди земельних ділянок.

21.07.2015 року державним виконавцем винесено постанову у ВП № 47714061 про накладення арешту на трактор колісний МТЗ-82, 2006 р.в. д.н. 00559АР, трактор колісний МТЗ-82, 2006 р.в. д.н. 00560АР, трактор колісний МТЗ-82, 2006 р.в. д.н. 00561АР.

Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

21.07.2015 року державним виконавцем винесено постанову у ВП № 47714061 про розшук майна боржника, а саме: трактор колісний МТЗ-82, 2006 р.в. д.н. 00559АР, трактор колісний МТЗ-82, 2006 р.в. д.н. 00560АР, трактор колісний МТЗ-82, 2006 р.в. д.н. 00561АР.

У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами Національної поліції (ч. 1 ст. 40 "Про виконавче провадження").

21.07.2015 року державним виконавцем Якимівського МРВ ДВС ГТУЮ в Запорізькій області винесено постанову у ВП №7/307/09 про зупинення виконавчого провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 38 Закону України "Про виконавче провадження".

Докази направлення постанови державного виконавця про розшук майна боржника з відповідними документами органам Національної поліції для здійснення розшукових дій в матеріалах справи відсутні.

Частинами 4, 5 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що протягом строку, на який виконавче провадження зупинено, виконавчі дії не провадяться. Накладений державним виконавцем арешт на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, не знімається. У період зупинення виконавчого провадження державний виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів щодо розшуку боржника (його майна) або перевірки його майнового стану. Після усунення обставин, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження, державний виконавець протягом трьох днів з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов'язаний своєю постановою поновити виконавче провадження за власною ініціативою або за заявою стягувача. Копії постанови надсилаються сторонам у триденний строк.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, перевірка майнового стану боржника у відповідності до приписів ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" Якимівським МРВ ДВС ГТУЮ в Запорізькій області не проводилась.

Наступні запити Якимівським МРВДВС ГТУЮ в Запорізькій області були зроблені після подання даної скарги до суду, а саме 17.01.2017 року № 150 до АТ "Райффайзен Банк Аваль" щодо залишку грошових коштів на рахунку боржника та запит № 151 від 17.01.2017 року до Мелітопольського міського ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області, Держтехнагляду та Держгеокадастру щодо інформації про наявність майна у боржника.

Також, з листа-відповіді № 27/01/9-21аз від 30.01.2017 року Національної поліції України вбачається, що станом на 31.01.2017 року за даними інформаційної системи "Відео контроль-Рубіж" сільськогосподарська техніка, зазначена в запиті, в розшуку не перебуває.

Відтак, в матеріалах справи відсутні докази перебування в розшуку майна боржника.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що господарські суди попередніх інстанцій дійшли вірних висновків про доведеність факту бездіяльності Якимівського МРВ ДВС ГТУЮ в Запорізькій області щодо примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області від 14.12.2009 року у справі № 7/307/09.

Таким чином, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що під час розгляду справи господарськими судами попередніх інстанцій фактичні обставини справи встановлено на основі повного, всебічного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки судів відповідають цим обставинам і їм надана вірна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Також, колегія суддів Вищого господарського суду України відзначає, що інші доводи Якимівського МРВ ДВС ГТУЮ в Запорізькій області, викладені в касаційній скарзі, зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, вільного тлумачення правових норм, не спростовують законних висновків господарських судів попередніх інстанцій та вже були предметом розгляду в апеляційному господарському суді і обгрунтовано ним відхилені.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення спору.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, які відповідають матеріалам справи та чинному законодавству, у зв'язку з чим підстав для скасування чи зміни оскаржуваних судових актів не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу залишити без задоволення.

2. Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 18.04.2017 року у справі № 7/307/09 - залишити без змін.

Головуючий суддяО.М. Сибіга

СуддіМ.В. Данилова

В.А. Корсак