РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2017Справа №910/14749/17
за позовом Комунального підприємства "Водотеплосервіс" Калуської міської ради

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про визнання договору укладеним

Суддя Ярмак О.М.

Представники сторін:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: Бережок С.І. представник за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Пред'явлені вимоги про визнання укладеним договору постачання природного газу, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємтсвами, організаціями та іншими споживачами (крім бюджетних установ/організацій) на період листопад 2016 року-березень 2017 року (КП) в редакції. направленій Комунальним підприємством "Водотеплосервіс" Калуської міської ради Публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 07.12.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2017 порушено провадження у справі №910/14749/17, розгляд справи призначено на 10.10.2017.

06.10.2017 до суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із зайнятістю уповноваженого представника у іншому судовому засіданні.

06.10.2017 через канцелярію суду відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У судовому засіданні 10.10.2017 представник відповідача проти позову заперечив, з метою дотримання процесуальних строків подав клопотання про продовження строку розгляду справи..

Ухвалою суду від 10.10.2017 продовжено строк вирішення спору відповідно до ст.69 ГПК України, розгляд справи відкладено на 14.11.2017,

Позивач у судове засідання 14.11.2017 свого представника не направив, про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином.

Представник відповідача проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві.

У судовому засіданні 14.11.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення у відповідності до вимог ст. 85 ГПК України.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача, Господарський суд міста Києва , -

ВСТАНОВИВ:

06.10.2016 Комунальне підприємство "Водотеплосервіс" звернулося до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" із листом щодо надання для оформлення та підписання проекту договору постачання природного газу для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води бюджетним установам/організаціям та іншим споживачам.

27.10.2016 Комунальне підприємство "Водотеплосервіс" направило Публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" пропозицію укласти договір (оферту) на постачання природного газу в період з жовтня 2016 року по березень 2017 року.

Однак відповідач примірник договору не підписав та на розгляд позивачу не направив, у зв'язку з чим позивач 29.11.2016, 02.12.2016, 07.12.2016 повторно звернувся з офертою до відповідача.

08.12.2016 листом №26-8789/1.2-16 Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" повернуло проект договору постачання природного газу для виробництва теплової енергії, надісланого позивачем, у зв'язку із наявністю в останнього заборгованості за використаний природній газ у сумі 223 832, 58 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України), та є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (ст.640 ЦК України).

Стаття 641 ЦК України встановлює, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. Відповідь особи, відповідно до ст. 642 Цивільного кодексу України, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

За правилами ч.ч. 3, 4, 7 статті 179 ГК України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Позивач вказує, що Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" є постачальником природного газу, а КП «Водотеплосерві» забезпечує споживачів (фізичних та юридичних осіб) м.Калуша послугами з водо-, теплопостачання та водовідведення, у 2016 між ними було укладено три договори на постачання природного газу (для бюджетних, релігійних організацій та населення), проте договір на категорію «інші споживачі» підписано з боку відповідача так і не було.

Пославшись на закріплений в Положенні про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.2015, припис, що встановлює обов'язок відповідача постачати природний газ виробникам теплової енергії, позивач просив вважати укладеним договір постачання природного газу.

Так, із наданої позивачем редакції договору постачання природного газу вбачається, що природний газ, що постачається за ним у 2016-2017 роках, використовується споживачем (позивачем) виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб'єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями (п. 1.1., 1.2. цієї угоди).

Відтак, правовідносини за договором, який Позивач просить вважати укладеним, з огляду на передбачені п. 1.1. часові рамки постачання газу - 2016-2017 роки, підпадають під регулювання постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 № 758 та від 22.03.2017 № 187.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 № 758 (що втратила чинність 01.04.2017) затверджено Положення "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)", відповідно до п. 15. якого виробник теплової енергії до 1 квітня 2017 р. має право придбати природний газ у НАК "Нафтогаз України" для виробництва теплової енергії та/або надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, релігійним організаціям та установам, що фінансуються за рахунок державного і місцевих бюджетів, за умови, що такий виробник, на якого станом на 30 вересня 2015 р. поширювалася дія статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", виконав обов'язок щодо відкриття рахунків із спеціальним режимом використання.

Згідно з пп. 4 п. 3 цього Положення покладено обов'язок НАК "Нафтогаз України" постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії за цінами, на умовах та у порядку, що визначені пунктами 15 - 17 цього Положення.

Відповідно до п. 17 Положення постачання природного газу НАК "Нафтогаз України" виробникам теплової енергії здійснюється на підставі договору, що враховує положення примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та з дотриманням принципу недискримінації.

Обов'язок, передбачений підпунктом 4 пункту 3 цього Положення, покладається на НАК "Нафтогаз України" на період до 1 квітня 2017 р. за таких умов: укладення виробником теплової енергії з НАК "Нафтогаз України" договору постачання природного газу відповідно до законодавства; відсутність у виробника теплової енергії заборгованості перед НАК "Нафтогаз України" за використаний природний газ, або відсутність у виробника теплової енергії заборгованості (без урахування штрафних санкцій) перед НАК "Нафтогаз України" за спожитий до 1 січня 2016 р. природний газ за всіма укладеними з НАК "Нафтогаз України" договорами постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо), а також здійснення поточних розрахунків за використаний природний газ, або рівень розрахунків виробника теплової енергії станом на 25 число місяця, що передує місяцю постачання природного газу (без урахування штрафних санкцій), за всіма укладеними з НАК "Нафтогаз України" договорами постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо) становить не нижче 90 відсотків, або надання НАК "Нафтогаз України" та виконання виробником теплової енергії погодженого виконавчим органом ради графіка погашення заборгованості (рівними частинами до 1 січня 2021 р. з розбивкою за всіма договорами з НАК "Нафтогаз України"), складеного на підставі довідки щодо заборгованості, наданої НАК "Нафтогаз України", а також здійснення поточних розрахунків за використаний природний газ. Наявність графіка погашення заборгованості не змінює порядок розрахунків, установлений між постачальником та виробником теплової енергії у договорах постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо).

Тобто, з указаних положень Постанови вбачається, що зобов'язання з укладення договорів на Відповідача покладено в тому випадку, коли виробництво теплової енергії здійснюється для споживання населенням, релігійними організаціями та бюджетними установами та організаціями.

Утім, наведений у запропонованій позивачем редакції договору суб'єктний склад споживачів - підприємства, організації та інші суб'єкти господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями, не підпадає під визначений Постановою перелік споживачів, з якими Відповідач зобов'язаний укладати договори. Тобто, на момент звернення до Відповідача з проектами цього договору в останнього був відсутній законодавчо закріплений обов'язок з його укладення.

01.04.2017 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 22.03.2017 № 187 "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу", до п.п. 4 п. 3 якої покладено обов'язок НАК "Нафтогаз України" постачати природний газ виробникам теплової енергії для всіх категорій використання природного газу, в тому числі для виробництва електричної енергії такими виробниками, на умовах та у порядку, що визначені цим Положенням.

Проте, дана Постанова не містить посилання щодо надання зворотної дії у часі її положенням, що унеможливлює застосування цієї Постанови як підстави для укладення договору, за яким передбачено постачання газу в 2016-2017, тобто, у т.ч. у період до набрання чинності даною Постановою. Поряд із цим, у проекті даного договору відсутні положення щодо погодження сторонами його застосування до відносин, які виникли до його укладення, згідно з ч. 3 ст. 631 ЦК України.

Відповідач у запереченнях на позов пояснив, що відповідно до норм Положення (із змінами та доповненнями) Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» була визначена постачальником із спеціальними обов'язками природного газу для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями, а також бюджетними установами та організаціями. Для всіх інших категорій споживачів, що не підпадали під дію постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.15 № 758, нормами Закону України «Про ринок природного газу» запроваджені ринкові механізми співпраці з постачальниками природного газу. Отже, за такими категоріями споживачів Компанія зобов'язана будувати свої правовідносини виключно на ринкових умовах і за принципами вільної торгівлі природним газом та рівності суб'єктів ринку природного газу незалежно від держави, згідно із законодавством якої вони створені; вільного вибору споживачем постачальника природного газу; недопущення та усунення обмежень конкуренції, спричинених діями суб'єктів ринку природного газу, у тому числі суб'єктів природних монополій та суб'єктів господарювання державної форми власності тощо (стаття 3 розділу II Закону України «Про ринок природного газу»).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відмовою в підписанні з боку відповідача проекту договору послужила також наявність заборгованості у позивача за використаний природний газ за попередніми договірними відносинами, яка станом на 06.12.2016 становила 223 832,58 грн.

Також відповідач у запереченнях зазначив, що позовні вимоги позивача про визнання укладеним договору постачання природного газу на період листопад 2016-березень 2017 року направлення на узаконення несанкціонованого відібрання обсягу природного газу, що не були власністю відповідача, тому в останнього не має правових підстав для документального оформлення обсягів газу, використаних КП «Водотеплосервіс» у період листопад 2016 - березень 2017 за визначеною категорією споживачів.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем належними засобами доказування не доведено суду порушення з боку відповідача права та законних інтересів відповідача, наявності обов'язку відповідача в силу закону укладати відповідний договір з позивачем, що було б підставою для задоволення позову.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги Комунального підприємства "Водотеплосервіс" Калуської міської ради до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про визнання договору укладеним задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.33-34, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 22.11.2017 р.

Суддя О.М. Ярмак