ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2017 р.Справа № 922/3299/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

при секретарі судового засідання Рученко К.Д.

розглянувши справу

за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго", м. Харків
до Обласного комунального виробничо-експлуатаційного підприємства "Держпром", м. Харків
про стягнення 46452,11 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність №01-16/8794 від 22.11.2016 р.);

відповідача ОСОБА_2 (довіреність № 10 від 05.05.2017 р.);

ВСТАНОВИВ:

Акціонерна компанія "Харківобленерго" м. Харків (далі за текстом - позивач) звернулась до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд сягнути з Обласного комунального виробничо-експлуатаційного підприємства «Держпром» (далі за текстом - відповідач):

39008,73 грн. заборгованості за перевищення договірних величин споживання електричної потужності;

6723,08 грн. пені за лютий 2017 р.

720,30 грн. річних за лютий 2017 р.

Позов мотивовано з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов договору про постачання електричної енергії № 2-230к від 04.06.2004 р. щодо своєчасної сплати поставленої позивачем електроенергії, та перевищення договірних величин споживання електричної потужності.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.10.2017 р. зазначену позовну заяву прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 23.10.2017 р.

В судових засіданнях 23.10.2017 р. та 06.11.2017 р. оголошувалася перерва з метою надання сторонами додаткових документів.

В процесі розгляду справи відповідач надав відзив на позов (вх. № 34758 від 23.10.2017 р.), в якому просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивач не довів факт наявності у осіб, які підписали акти про споживання електричної потужності понад граничну (договірну) величини, необхідних повноважень а самі зазначені акти складені представниками позивача односторонньо, без залучення представників відповідача та з порушенням Наказу Міністерства палива та енергетики України № 241 від 19.05.2003 р. З посилання на зазначені обставини відповідач вважає ці акти неналежними доказами по даній справі, а тому вимоги позивача про стягнення заборгованості за перевищення договірних величин споживання електричної потужності з посиланням на вказані акти відповідач також вважає безпідставними. Також відповідач вказує, що він не має перед позивачем заборгованості за договором № 2-230к від 04.06.2004 р., а розмір пені та річних позивачем нараховано арифметично невірно та з порушенням норм діючого законодавства України.

Позивач надав суду заперечення на відзив відповідача (вх. № 36090 від 02.11.2017 р.) в яких зазначає про безпідставність доводів відповідача, викладених у відзиві на позов, наполягає на порушенні останнім умов укладеного між сторонами договору про постачання електричної енергії № 2-230к від 04.06.2004 р. в частині споживання електроенергії з перевищенням договірних величин, та прострочення виконання зобовязань зі сплати спожитої електроенергії.

На судове засідання 20.11.2017 р. прибули представники позивача та відповідача.

Представник позивача підтримує позицію, викладену в позовній заяві, просить суд її задовольнити.

Представник відповідача заперечує проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позов, просить суд в задоволенні позову відмовити.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив:

Як свідчать матеріали справи, 04.06.2004 року між позивачем, як постачальником електричної енергії, та відповідачем, як споживачем, укладено Договір про постачання електричної енергії № 2-230К (далі-Договір), відповідно до умов якого, постачальник постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до Договору, що є його невід'ємними частинами.

Відповідно до п. 9.11 цей Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31.12.2004 року. Договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Документи, що містяться в матеріалах справи, дають підстави вважати, що вищенаведений Договір № 2-230К про постачання електричної енергії від 04.06.2004 року є діючим.

Відповідно до п. 2.1.2. зазначеного вище Договору, постачальник електричної енергії зобов'язується постачати електричну енергію в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 договору, з урахуванням розділів 6, 7 договору, відповідно до додатка 1 "Договірні величини електроспоживання" та додатку 2 "Порядок розрахунків".

Відповідно до п. 2.2.2. Договору, споживач зобов'язаний дотримуватися режиму споживання електричної енергії згідно з умовами розділу 5 цього Договору.

Згідно з п. 2.2.4. Договору споживач зобов'язується виконувати умови цього договору, щомісячно у встановлений строк надавати постачальнику звіт про обсяги спожитої електричної енергії за розрахунковий період, своєчасно оплачувати вартість електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами додатку № 2 "Порядок розрахунків".

Відповідно до п. 2.2.5. Договору, споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами додатку №2 "Порядок розрахунків".

Пунктом 5 додатку 2 до Договору визначено, що остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку. Даним пунктом також передбачено, що споживач повинен отримати рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений протягом 5 операційних днів з дня його отримання.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до Порядку постачання електричної енергії споживачам" від 16.06.2005 року № 473 (далі-Порядок) встановлено порядок визначення граничних величин споживання електричної енергії та потужності для споживачів, а саме: п. 7 передбачає - енергопостачальні організації до початку наступного року в обумовлені договорами про постачання електричної енергії терміни узгоджують з усіма споживачами, крім населення, обсяги очікуваного споживання електричної енергії на наступний рік за місяцями (кварталами).

Як вбачається з матеріалів справи, договірні величини споживання електричної енергії були визначені сторонами у Додатку № 1 до Договору.

Окрім того, пунктом 5.2. Договору сторони погодили, що договірні (граничні) величини доводяться постачальником до відома споживача не пізніше ніж за 10 днів до початку наступного розрахункового періоду за підписом постачальника, що є невід'ємною частиною цього Договору, та приймаються сторонами як договірні.

Однак, споживачем за період з квітня по червень 2017 року допущено порушення умов договору щодо перевищення договірних величин споживання електричної потужності.

Зазначене підтверджується зокрема наступним.

За квітень 2017 року.

Як свідчать матеріали справи, гранична (договірна) величина споживання електричної потужності на квітень 2017 року розрахована постачальником відповідно до вимог п. 6, 8, 10 Порядку та відповідних пунктів Правил, доведена до відома споживача повідомленням від 16.03.2017 № 2-230 і складає: по обєкту № 3 пл. Свободи, 5 - Електрична потужність: ранок 210,0 кВт; вечір 210,0 кВт

Однак, найбільша величина фактичної електричної потужності (без урахування населення та субабонентів, які знаходяться на прямих розрахунках з енергопостачальною організацією), зафіксована приладами обліку протягом розрахункового періоду відповідно до акта № 3550 з контролю електричної потужності, та склала наступну величину по обєкту № 3 пл. Свободи, 5: ранок - 833,04 кВт

Таким чином, вказаним актом позивача встановлено порушення в частині споживання електричної потужності за квітень 2017 року по обєкту № 3 пл. Свободи, 5.

Позивачем проведене нарахування за перевищення договірних величин споживання електричної потужності за квітень 2017 року, що складає 16871,92 грн., про що споживачу направлено акт від 10.05.2017 № 3550 про споживання електричної потужності понад граничну (договірну) величину.

За травень 2017 р.

Гранична (договірна) величина споживання електричної потужності на травень 2017 року розрахована відповідно до вимог п. 6, 8, 10 Порядку та відповідних пунктів Правил, доведена до відома споживача повідомленням № 2-230 і складає: по обєкту № 3 пл. Свободи, 5 - Електрична потужність: ранок 210,0 кВт; вечір 210,0 кВт

Однак, найбільша величина фактичної електричної потужності (без урахування населення та субабонентів, які знаходяться на прямих розрахунках з енергопостачальною організацією), зафіксована приладами обліку протягом розрахункового періоду відповідно до акта № 4441 з контролю електричної потужності, та склала наступну величину по обєкту № 3 пл. Свободи, 5: ранок - 719,28 кВт

Таким чином, вказаним актом позивача встановлено порушення в частині споживання електричної потужності за травень 2017 року по обєкту № 3 пл. Свободи, 5.

Позивачем проведене нарахування за перевищення договірних величин споживання електричної потужності за травень 2017 року, що складає 13 791,30 грн., про що споживачу направлено акт від 12.06.2017 № 4441 про споживання електричної потужності понад граничну (договірну) величину.

За червень 2017року.

Гранична (договірна) величина споживання електричної потужності на травень 2017 року розрахована відповідно до вимог п. 6, 8, 10 Порядку та відповідних пунктів Правил, доведена до відома споживача повідомленням № 2-230 і складає: по обєкту № 3 пл. Свободи, 5 - Електрична потужність: ранок 210,0 кВт; вечір 210,0 кВт

Однак, найбільша величина фактичної електричної потужності (без урахування населення та субабонентів, які знаходяться на прямих розрахунках з енергопостачальною організацією), зафіксована приладами обліку протягом розрахункового періоду відповідно до акта № 5304 з контролю електричної потужності, та склала наступну величину по обєкту № 3 пл. Свободи, 5: ранок - 308,18 кВт

Таким чином, вказаним актом позивача встановлено порушення в частині споживання електричної потужності за червень 2017 року по обєкту № 3 пл. Свободи, 5.

Позивачем проведене нарахування за перевищення договірних величин споживання електричної потужності за червень 2017 року, що складає 8 345,51 грн., про що споживачу направлено акт від 10.07.2017 № 5304 про споживання електричної потужності понад граничну (договірну) величину.

Таким чином, позивачем на підставі умов договору № 2-230к від 04.06.2004 р. проведене нарахування за перевищення договірних величин споживання електричної потужності за квітень червень 2017 року, що складає суму 39008,73 грн., про що відповідачу направлені відповідні акти. Проте, оскільки відповідач не сплатив зазначений борг за перевищення договірних величин споживання електричної потужності, зазначені обставини стали підставами для звернення позивача до суду з позовом о даній справі.

Крім того, позивач також зазначає, що відповідачем в процесі виконання умов договору прострочено виконання своїх зобовязань щодо сплати заборгованості. В звязку з зазначеними обставинами, позивачем на підставі умов договору та відповідних вимог чинного законодавства України також нараховано до стягнення з відповідача 6723,08 грн. пені та 720,30 грн. річних за прострочення оплати, які мали місце в лютий 2017 р.

Надаючи правову кваліфікацію існуючим між сторонами правовідносинам суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 34 ГПК України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

За змістом ч. 6-7 ст. 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/ визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Оплата обсягу спожитої електричної енергії відповідно до п. 1 ст. 275 Господарського кодексу України та п. 10.2. Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 року № 28, є обов'язком відповідача як споживача електричної енергії.

Статтею 26 Закону України "Про електроенергетику" передбачено відповідальність споживачів за перевищення договірної величини споживання електричної енергії у вигляді сплати на користь енергопостачальної організації двократної вартості різниці між фактично спожитою величиною електроенергії і договірною величиною.

Як вже було зазначено вище, відповідачем було допущено порушення умов договору № 2-230к від 04.06.2004 р. щодо дотримання договірних величин споживання електричної потужності в квітні - червні 2017 року, що підтверджується складеними представниками позивача актами про споживання електричної потужності понад граничну (договірну) величину № 5304, № 4441, № 3550. Внаслідок такого перевищення, позивачем правомірно на підставі умов договору та відповідних вимог чинного законодавства України здійснено нарахування заборгованості за перевищення договірних величин в загальній сумі 39008,73 грн.

Строк виконання відповідачем своїх зобовязань щодо сплати заборгованості за спожиту електричну енергію встановлено умовами договору (п. 2.3.3, додаток № 1 «Договірні величини споживання» та додаток № 2 «Порядок розрахунків»), та є таким, що настав.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідач не виконав взяті на себе зобовязання за Договором в частині сплати грошових коштів у визначений сторонами строк, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 39008,73 грн. заборгованості за перевищення договірних величин споживання електричної потужності за квітень-червень 2017 року.

Посилання відповідача на те, що складені представниками позивача акти є неналежними доказами у даній справі, суд вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Методика проведення контрольних вимірів фактичної електричної потужності споживачів у години максимуму навантаження об'єднаної енергетичної системи України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 19.05.2003 № 241, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03.06.2003 за № 426/7747 зі змінами та доповненнями (далі ОСОБА_2) встановлю порядок контролю за показниками розрахункових систем обліку електроенергії. Результати контрольних вимірів фактичної електричної потужності оформлюється атом.

Розділ 3 ОСОБА_2 "Оформлення результатів контрольних вимірів фактичної електричної потужності" не містить вимог щодо участі представника споживача під час складання Акту. Відповідно до п. 3.2. Методики, акт складається саме електропередавальною організацією.

Акти про споживання електричної потужності понад граничну (договірну) величину підписані уповноваженими представниками позивача.

Факт наявності у осіб, які склали акти, відповідних повноважень підтверджується залученими до матеріалів справи посадовими інструкціями інспекторів Північного РВЕ АК «Харківобленерго», та довіреностями на право вчинення відповідних дій.

Матеріали справи містять графіки проведення контрольних вимірів за квітень-травень 2017 року, та журнал обліку робіт з нарядами та розпорядженнями з 17.03.2017 р. по 14.06.2017 р. з зазначенням в них обєкту здійснення виміру, дати та часу його здійснення та уповноважених осіб Північного РВЕ АК «Харківобленерго»., на яких покладено обовязок здійснювати таке вимірювання.

Зазначене спростовує доводи відповідача про те, що особи, які склали акти про споживання електричної потужності понад граничну (договірну) величину не мали відповідних повноважень.

Так само безпідставними є доводи відповідача про те, що бланки контрольних вимірів позивача всупереч вимогам наказу Міністерства палива та енергетики України від 19.05.2003 № 241 не зареєстровані у встановленому законом порядку, оскільки згідно з залученим до матеріалів справи журналом реєстрації бланків контрольних замірів Північного РВЕ АК «Харківобленерго» за квітень-червень 2017 року відповідні бланки контрольних замірів ОК ВЕП "Держпром" обєкт № 3 м-н Свободи, 5 є зареєстрованими.

Суд також зазначає, що пунктом 10 Актів про споживання електричної потужності понад граничну (договірну) величину, відповідачу було запропоновано у разі незгоди з Актами у 10-денний термін письмово звернутись до енергопостачальника із обґрунтованими запереченнями по акту. В разі, або не звернення споживача до енергопостачальної організації в указаний термін, або відсутності обґрунтованих заперечень, Акт вважається узгодженим.

Згідно з твердженнями позивача, які не спростовані відповідачем, останній не звертався на адресу позивача з письмовими запереченнями по зазначених у позові Актах.

Таким чином, факт перевищення відповідачем договірних величин споживання електричної потужності позивачем доведений належними та допустимими доказами.

Щодо решти позову про стягнення річних та пені, суд зазначає наступне.

Стаття 610 ЦК України вказує на те, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ст. ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що

встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вже зазначено вище, відповідно до п. 2.2.5. Договору, споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами додатку №2 "Порядок розрахунків".

Пунктом 5 додатку № 2 до Договору визначено, що остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку. Даним пунктом також передбачено, що споживач повинен отримати рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений протягом 5 операційних днів з дня його отримання.

Пунктом 6 додатку № 2 також передбачено, що у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним договором нарахувань постачальник проводить споживачу нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати:

- пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який здійснюється нарахування від суми боргу;

- 3% річних з простроченої суми;

При цьому сума грошового зобовязання за цим договором повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Як свідчать матеріали справи, до 01.02.2017 р. відповідач мав сплатити на користь позивача вартість спожитої електроенергії в сумі 626000 грн. за попередні місяці згідно з рахунком на оплату від 03.01.2017 р., проте здійснив відповідну оплату тільки 14.02.2017 р. Таким чином, відповідач в силу положень ст. 610-611 ЦК України прострочив виконання своїх зобовязань з оплати, в звязку з чим, позивачем правомірно на підставі умов договору та відповідних вимог чинного законодавства України здійснив нарахування відповідачу 3% річних та пені за період прострочення з 01.02.2017 р. по 14.02.2017 р.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок зазначених нарахувань, суд приходить до висновку про його правомірність та арифметичну вірність, що зумовлює прийняття рішення про задоволення даної частини позову та стягнення з відповідача на користь позивача 6723,08 грн. пені та 720,30 грн. річних за зазначений період прострочення

Посилання відповідача на те, що позивач безпідставно здійснив нарахування пені та річних за день здійснення оплати, тобто 14.02.2017 р., суд вважає безпідставними, оскільки право нарахування 3% річних та пені за день оплати встановлено пунктом 6 додатку № 2 до договору "Порядок розрахунків".

Посилання відповідача в обґрунтування заперечень стосовно стягнення зазначених нарахувань на те, що розмір штрафних санкцій є надмірно великим в порівнянні з існуючою заборгованістю, суд вважає безпідставними, та такими, що спростовуються умовами укладеного між сторонами договору, який відповідач уклав на відповідних умовах, та як наслідок, повинен виконувати в повному обсязі.

Так само безпідставними є доводи відповідача про необхідність зменшення розміру штрафних санкцій з посиланням на скрутне матеріальне становище підприємства відповідача, оскільки обставини щодо скрутного матеріального становища, або існування інших обставин, які б в даному випадку могли зумовити зменшення розміру штрафних санкцій (ст. 233 ГК України), відповідачем всупереч вимогам ст. 32-34 ГПК України, жодним чином не доведені.

З урахуванням вимог ст. 44, 49 ГПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий в сумі 1600 грн.

Керуючись ст. ст. 4-2, 4-3, 4-5, 22, 44, 49, 75, 83 84, 85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Обласного комунального виробничо-експлуатаційного підприємства "Держпром" (адреса: 61022, м. Харків, пл. Свободи, 5; ) на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61003, м. Харків, вул. Плеханівська, 149; )

на п/р 07 в філії ХОУ ВАТ ДОБУ, МФО 351823, код 00131954:

39008,73 грн. заборгованості за перевищення договірних величин споживання електричної потужності;

6723,08 грн. пені за лютий 2017 р.;

720,30 грн. річних за лютий 2017 р.

на п/р 5 в АТ "ОСОБА_3 Аваль", м. Київ, МФО 380805, :

1600 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22.11.2017 р.

Суддя ОСОБА_4