ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.11.2017 Справа № 904/8891/17

За позовом Синельниківської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, м. Синельникове Дніпропетровської області, в інтересах держави особі Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, м. Київ, в особі Дніпропетровського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, м. Дніпро

до Фермерського господарства "Долина", смт Васильківка Дніпропетровської області

про стягнення 44000,00 грн

Суддя Воронько В.Д.

Представники:

від прокуратури Дніпропетровської області: прокурор відділу ОСОБА_1, посвідчення № 036402 від 27.11.2015;

від позивача: директор Дніпропетровського відділення ОСОБА_2, довірнеість № 206 від 03.12.2016;

від відповідача: представник ОСОБА_3, довіреність № 3092 від 20.11.2017

СУТЬ СПОРУ:

Синельниківська місцева прокуратура Дніпропетровської області звернулась до господарського суду Дніпропетровської області в інтересах держави особі Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, м. Київ, в особі Дніпропетровського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (позивач) з позовом до фермерського господарства "Долина" про стягнення 44000,00 грн поворотної фінансової допомоги.

Відповідач проти позову не заперечив.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням Кабінету Міністрів УРСР № 83 від 27.06.1991 утворено Український державний фонд підтримки селянських (фермерських) господарств.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 478 від 14.04.2004 фонд перейменовано в Український державний фонд підтримки фермерських господарств.

Статтею 11 передбачено, що фермерським господарствам надається допомога за рахунок Державного бюджету України і місцевих бюджетів, у тому числі через Український державний фонд підтримки фермерських господарств, на поворотній основі строком до п'яти років на такі цілі: придбання техніки, обладнання, поновлення обігових коштів, на виробництво та переробку сільськогосподарської продукції, будівництво та реконструкцію виробничих і невиробничих приміщень, у тому числі житлових, закладення багаторічних насаджень, розвиток кредитної та обслуговуючої кооперації, зрошення та меліорацію земель.

28.11.2011 між Українським державним фондом підтримки фермерських господарств в особі Дніпропетровського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств та фермерським господарством "Долина" укладено договір № 15-СП/11, згідно з яким фонд зобов'язався надати господарству 44000,00 грн поворотної фінансової допомоги, а фермерське господарство зобов'язалось повернути отримані грошові кошти до 01.05.2016 частинами відповідно до встановленого графіку.

Платіжним дорученням № 124 від 30.11.2011 відповідачу перераховано грошові кошти в сумі 44000,00 грн.

Грошові кошти відповідачем не були повернуті, тому прокурор звернувся до суду з цим позовом про стягнення їх в примусовому порядку.

Позивач позовні вимоги підтримав та надав довідку про наявність станом на 21.11.2017 боргу в сумі 44000,00 грн.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача усно визнав наявність боргу у сумі 44000,00 грн.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі ГК України), субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань) є, зокрема, договір.

Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Порушенням зобовязання, у відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, тобто неналежне виконання.

Факт надання позивачем відповідачу грошових коштів у сумі 44000,00 грн підтверджений матеріалами справи.

Відповідач обізнаний, що строк повернення грошових коштів настав.

Приписами ст.530 ЦК України, зокрема, встановлено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач в обумовлений в договорі строк повернення грошових коштів не здійснив.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості 44000,00 грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України витрати на оплату судового збору в сумі 1600,00 грн покладаються на відповідача, як на сторону, з вини якої виник спір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 43, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82, 84 та 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Дніпропетровської області

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фермерського господарства "Долина", (Дніпропетровська область, Васильківський район, смт Васильківка, вул. Першотравнева, 62; ідентифікаційний код 21895099):

- на користь держави в особі Українського державного фонду підтримки фермерських господарств в особі Дніпропетровського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (м. Дніпро, вул. Старокозацька, 52, кімната 459, код 21692396) на р/р 4869, МФО 820172, ДКСУ у м. Київ борг у сумі 44000,00 грн та витрати по сплаті судового збору у сумі 1600,00 грн, видати наказ після набрання рішенням законної сили;

- на користь прокуратури Дніпропетровської області (м. Дніпро, проспект Д.Яворницького, 38, код 02909938, р/р 0291 в ДКСУ у м. Київ) витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн, видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано - 22.11.2017.

Суддя ОСОБА_4