РІШЕННЯ

15.11.2017Справа №910/17244/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Ковалівської О.М., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/17244/17

за позовом приватного акціонерного товариства «Сантехкомплект», м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Альтер Енерджі 1», м. Київ,

про стягнення 109 588,43 грн.,

за участю представників:

позивача - Банковського С.О. (довіреність від 17.10.2017 №б/н);

відповідача - не з'явився,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Сантехкомплект» (далі - ПАТ «Сантехкомплект») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Альтер Енерджі 1» (далі - ТОВ «Альтер Енерджі 1»): 78 055,20 грн. основного боргу, який утворився у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки від 26.08.2016 № б/н (далі - Договір); 19 719,10 грн. пені; 2 213,35 грн. 3% річних; 9 600,78 грн. втрат від інфляції, а всього 109 588,43 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2017 порушено провадження у справі; розгляд справи призначено на 15.11.2017.

Позивач 15.11.2017 подав суду документи підготовлені на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

Представник позивача у судовому засіданні 15.11.2017 надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив; відповідач відзив на позовну заяву суду не подав.

Ухвалу Господарського суду міста Києва про порушення провадження у справі було надіслано сторонам на адреси, зазначені в позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, що підтверджується відміткою канцелярії суду на звороті такої ухвали та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за адресою позивача. До матеріалів справи долучено конверт-повернення з адреси відповідача з відміткою відділення поштового зв'язку «за закінченням встановленого строку зберігання».

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова №18) зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 15.11.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складався протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

26.08.2016 ПАТ «Сантехкомплект» (постачальник) і ТОВ «Альтер Енерджі 1» (покупець) було укладено Договір, за умовами якого:

- згідно з умовами Договору постачальник зобов'язується передавати у власність покупця, а покупець приймати та оплачувати товар на умовах і в порядку, визначених Договором, в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в рахунку-фактурі та видаткових накладних, які є невід'ємною частиною Договору (пункт 1.1 Договору);

- загальна орієнтовна сума Договору становить 500 000 грн., у тому числі ПДВ - 83 333,33 грн., але не більше; зазначена сума є приблизною, а не сталою величиною, яка визначається за домовленістю сторін; остаточна загальна сума Договору визначається за підсумком вартості всього товару, поставленого постачальником та отриманого покупцем згідно з всіма додатками за період дії Договору (пункт 3.1 Договору);

- покупець здійснює оплату за отриманий товар протягом 14 календарних днів з моменту отримання товару (пункт 3.3 Договору);

- у випадку порушення покупцем строків оплати, покупець на вимогу оплачує постачальнику неустойку у розмірі облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення; неустойка сплачується за весь період невиконання або неналежного виконання покупцем своїх зобов'язань, включаючи день повного розрахунку за поставлений товар (пункт 5.4 Договору);

- Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2016 включно, а в частині виконання зобов'язань - до повного їх виконання сторонами; якщо жодна сторона не повідомить іншу за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії Договору, він вважається пролонгованим на наступний рік на тих самих умовах (пункт 7.1 Договору).

Договір підписано уповноваженими особами, а саме: від позивача - генеральним директором Шевченком Олександром Михайловичем, який діяв на підставі статуту, та від відповідача - директором Вороновим Максимом Анатолійовичем, який діяв на підставі статуту, та скріплено печатками сторін.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не розірваний, не визнаний недійсним.

Таким чином, Договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Частинами першою та другою статті 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Отже, укладений Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На виконання умов Договору позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 127 111,21 грн., що підтверджується видатковими накладними, а саме: від 22.08.2016 №К1-00026108 на суму 14 306,54 грн.; від 31.08.2106 №К1-00027414 на суму 32 890,84 грн.; від 31.08.2106 №К1-00027417 на суму 48 821,58 грн.; від 08.09.2016 №К1-00028521 на суму 22 876,45 грн.; від 08.09.2016 №К1-00028651 на суму 6 919,80 грн.; від 03.10.2016 №К1-00032759 на суму 1 296 грн.

Вказані видаткові накладні підписані повноважними представниками сторін та скріплені печаткою позивача.

Факт отримання товару повноважним представником відповідача також підтверджується довіреностями на отримання матеріальних цінностей, які долучені до матеріалів справи.

Відповідач сплатив частково за поставлений позивачем товар у сумі 49 056,01 грн.

Претензіями від 25.01.2017 №9/17-Пр. і від 18.09.2017 №41/17-п позивач вимагав сплати боргу відповідачем.

Разом з тим, відповідач відповіді на вказані претензії не надіслав, борг не сплатив.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем становить 78 055,20 грн.

Отже, позивач належним чином виконав умови Договору та здійснив поставку товару, що підтверджується документами, долученими до справи; відповідач же в свою чергу за поставлений товар не розрахувався.

За таких обставин позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача боргу в сумі 78 055,20 грн. є обґрунтованою і тому підлягає задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача 19 719,10 грн. пені; 2 213,35 грн. 3% річних і 9 600,78 грн. втрат від інфляції. Позивач визначає період прострочення з 18.10.2016 по 28.09.2017.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 343 Господарського кодексу України (далі - ГК України) і статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 5.4 Договором передбачено, що у випадку порушення покупцем строків оплати, покупець на вимогу оплачує постачальнику неустойку у розмірі облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення; неустойка сплачується за весь період невиконання або неналежного виконання покупцем своїх зобов'язань, включаючи день повного розрахунку за поставлений товар.

За приписом частини шостої статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, вирішуючи спір про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, суд визначає розмір такої пені за ставкою, що не перевищує подвійної облікової ставки НБУ.

Так, перевіривши здійснені позивачем розрахунки, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що вони правильні.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Альтер Енерджі 1» (01135, м. Київ, вул. Полтавська, 13; ідентифікаційний код: 40483294) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь приватного акціонерного товариства «Сантехкомплект» (04073, м. Київ, вул. Куренівська, 16-а; ідентифікаційний код: 20038832): 78 055 (сімдесят вісім тисяч п'ятдесят п'ять) грн. 20 коп. основного боргу; 19 719 (дев'ятнадцять тисяч сімсот дев'ятнадцять) грн. 10 коп. пені; 2 213 (дві тисячі двісті тринадцять) грн. 35 коп. 3% річних; 9 600 (дев'ять тисяч шістсот) грн. 78 коп. втрат від інфляції і 1 643 (одну тисячу шістсот сорок три) грн. 83 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Згідно з частиною п'ятою статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 22.11.2017.

Суддя І.Д. Курдельчук