ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2017 р. Справа № 925/1205/17

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Чевгуза О.В., з секретарем судового засідання Сахно І.В.,

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2 - представники за довіреностями,

від відповідача - представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Черкаської області у місті Черкаси справу

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 с. Велика Андрусівка, Світловодського р-ну, Кіровоградської області,

до фізичної - особи підприємця ОСОБА_4

про стягнення 66 736 грн. 55 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області звернулась фізична особа - підприємець ОСОБА_3 з позовом до особи підприємця ОСОБА_4 про стягнення 66 736 грн. 55 коп. із яких: 54040 грн. 70 коп. основного боргу, 1617 грн. 50 коп. - 3% річних та 11078 грн. 35 коп. інфляційних, у зв'язку з невиконанням договору поставки від 01.07.2016.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві.

Представники позивача пояснили, що 01 липня 2016 року між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 (покупець) та фізичною - особою підприємцем ОСОБА_4 (продавець) укладено договір. На виконання умов договору за період з липня 2016 по серпень 2016 року позивач поставляв відповідачу свіжу рибу охолоджену. Відповідач отримав товар, але за нього не розрахувався. Борг до цього часу відповідачем не сплачений.

Відповідач письмовий відзив на позовну заяву не подав, у судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини, хоча був належним чином повідомлений про день та час судового засідання. Ухвали суду про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи направлені на адресу, яка зазначена позивачем у позовній заяві.

Суд вважає можливим розглядати справу за відсутності представника відповідача, виходячи із того, що неявка представника відповідача у судове засідання не перешкоджає розгляду справи, а направляти свого представника у судове засідання чи заперечувати проти позову є правом сторони, а не обов'язком.

На підставі ст. 75 ГПК України справа розглянута за наявними у ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Згідно з ст. 85 ГПК України у судовому засіданні 07 листопада 2017 року оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Заслухавши доводи та пояснення представників позивача, дослідивши наявні в справі матеріали, суд виходить з наступного:

01 липня 2016 року між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 (покупець) та фізичною - особою підприємцем ОСОБА_4 (продавець) укладено договір (далі - Договір), за умовами якого Продавець зобов'язується поставити, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити на умовах цього Договору товар - свіжу рибу охолоджену (п. 1.1. Договору).

Відповідно до пункту 2.1 Договору вартість товару визначається за домовленістю зважаючи на кон'юнктуру ринку.

Пунктом 2.4 Договору його сторони встановили умови оплати: Покупець оплачує Продавцю вартість товару протягом 30 календарних днів з дня отримання товару.

Продавцем на виконання умов Договору було здійснено поставку товару, що підтверджується видатковими накладними: № 1 від 30.07.2016 на суму -10424,60, № 2 від 05.08.2016 на суму - 12060,00 грн., № 3 від 07.08.2016 на суму - 10549,00 грн., № 4 від 05.08.2016 - 3209,00 грн., № 5 від 11.08.2016 на суму - 4657,00 грн., № 6 від 17.08.2016 на суму - 13141,10 грн., які підписані уповноваженими представниками сторін (а.с. 9-14).

Свої зобов'язання щодо оплати поставленого товару відповідач не виконав. За розрахунками позивача відповідач станом на 25 вересня 2017 року заборгував 54040 грн. 70 коп.

10 серпня 2017 року позивачем було направлено відповідачу претензію про погашення боргу на суму 54 040 грн. 70 коп.. Однак, претензія повернулась позивачу за закінченням терміну зберігання (а.с. 18).

Порушення відповідачем умов Договору в частині оплати поставленого товару стало підставою для звернення позивача до суду з вимогою про стягнення заборгованості з відповідача у сумі 54040 грн. 70 коп.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлене договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відносини купівлі-продажу врегульовані Главою 54 ЦК України, відповідно до положень якої за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Із матеріалів справи вбачається і відповідачем не заперечується і не спростовано належними та допустимими доказами, що позивач поставив відповідачу відповідно до Договору, а останній отримав товар за видатковими накладними: № 1 від 30.07.2016 на суму -10424,60, № 2 від 05.08.2016 на суму - 12060,00 грн., № 3 від 07.08.2016 на суму - 10549,00 грн., № 4 від 05.08.2016 - 3209,00 грн., № 5 від 11.08.2016 на суму - 4657,00 грн., №6 від 17.08.2016 на суму - 13141,10 грн. на загальну суму 54040 грн. 70 коп.

Відповідно до умов Договору відповідач зобов'язався оплатити отриманий товар протягом 30 календарних днів з дня отримання товару. Покупець мав сплатити Продавцю вартість товару, визначеної у видатковій накладній на його поставку. Видаткові накладні: № 1 від 30.07.2016 на суму -10424,60, № 2 від 05.08.2016 на суму - 12060,00 грн., № 3 від 07.08.2016 на суму - 10549,00 грн., № 4 від 05.08.2016 р. - 3209,00 грн., № 5 від 11.08.2016 на суму - 4657,00 грн., № 6 від 17.08.2016 на суму - 13141,10 грн. підписані позивачем та відповідачем. Однак, відповідач не розрахувався з позивачем за поставлений товар на загальну суму 54040 грн. 70 коп.

Отже, суд приходить до висновку про те, що вимога позивача про стягнення заборгованості за поставлений товар на умовах договору від 01.07.2016 є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом .

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано відповідачу 3% річних у сумі 1617 грн. 50 коп.. Розрахунок зроблено вірно, а тому він підлягає до стягнення у заявленій сумі.

За прострочення виконання грошового зобов'язання, на підставі ст. 625 ЦК України позивач за період з 29.08.2016 по 25.09.2017 нарахував відповідачу 11078 грн. 35 коп. інфляційних втрат. Заборгованість відповідача на загальну суму 54040 грн. 70 коп. за поставлений товар на умовах договору утворилась станом на 17.08.2016. Отже інфляційні втрати необхідно рахувати з 18.09.2016 по 25.09.2017.

Після перерахунку інфляційних за допомогою калькулятора штрафних санкцій апаратного комплексу "Еліт: Ліга Закон" судом встановлено, що інфляційні втрати позивача становлять 8852 грн. 11 коп., тому позов в цій частині підлягає до часткового задоволення у сумі 8852 грн. 11 коп.

На підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача підлягають відшкодуванню позивачу понесені останнім витрати на сплату судового збору в сумі 1573 грн. 75 коп. пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної - особи підприємця ОСОБА_4 (АДРЕСА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_2 ідентифікаційний код НОМЕР_2) - 54040 грн. 70 коп. основного боргу, 1617 грн. 50 коп. - 3% річних, 8852 грн. 11 коп. інфляційних та 1573 грн. 75 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 13 листопада 2017 року.

Суддя О.В.Чевгуз