ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року Справа № 915/1450/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:Удовиченка О.С.
суддів:Куровського С.В., Поліщука В.Ю.
розглянувши касаційну скаргу Запорізького державного підприємства "Радіоприлад"

на рішення та постановугосподарського суду Миколаївської області від 13.02.2017 Одеського апеляційного господарського суду від 26.06.2017

у справі№915/1450/16
за позовом Запорізького державного підприємства "Радіоприлад"
доДержавного підприємства "Миколаївський бронетанковий завод"
простягнення заборгованості з вартості майна у сумі 132 1896, 00 грн., 4041, 63 грн. - 3% річних та 12689, 86 грн. збитків від інфляції

в судовому засіданні взяли участь представники :

ЗДП "Радіоприлад"Денисюк О.С.
ДП "Миколаївський бронетанковий завод"Царюк В.В.

В С Т А Н О В И В :

Запорізьке державне підприємство "Радіоприлад" (далі - ЗДП "Радіоприлад") звернулося 26.12.2016 до господарського суду Миколаївської області з позовом до Державного підприємства "Миколаївський бронетанковий завод" (далі -ДП "Миколаївський бронетанковий завод") про стягнення заборгованості з вартості майна у сумі 132186,00 грн., 4041,63 грн. - 3% річних, 12689,86 грн. інфляційних.

В обґрунтування позовних вимог ЗДП "Радіоприлад" послалося на те, що ДП "Миколаївський бронетанковий завод" не виконало за договором №702/2006 від 02.11.2006, за яким позивачем виготовлено та надано у тимчасове користування відповідачу вироби для проведення дослідно-конструкторських робіт, зобов'язання щодо поверненню майна ЗДП "Радіоприлад" або сплати його вартості, чим порушило права та охоронювані законом інтереси ЗДП "Радіоприлад".

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 13.02.2017 (суддя Мавродієва М. В.), залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 26.06.2017 (колегія суддів: Жеков В.І., Аленін О.Ю., Таран С.В.), в задоволенні позову відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що п.1.4 договору №702/2006 передбачено право ДП "Миколаївський бронетанковий завод" придбати вироби у власність, а не на безумовний обов'язок сплатити вартість виробів, у зв'язку з чим позивачем не доведено своїх вимог щодо невиконання відповідачем грошового обов'язку за вказаним договором.

ЗДП "Радіоприлад" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Миколаївської області від 13.02.2017 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 26.06.2017, постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування касаційної скарги заявник послався на те, що суди при винесенні оскаржуваних судових рішень невірно застосували до спірних правовідносин норми матеріального права та процесуального права.

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що 02.11.2006 між сторонами укладено договір №702/2006 про поставку виробів для проведення дослідно-конструкторських робіт, відповідно до умов якого виробник (ЗДП "Радіоприлад") зобов'язується виготовити та надати в тимчасове користування і на безоплатній основі користувачеві (ДП "Миколаївський бронетанковий завод") вироби відповідно до Специфікації №1 (Додаток №1), що є його невід'ємною частиною, на умовах, викладених у цьому договорі, для проведення останнім дослідно-конструкторських робіт.

Згідно з п.1.2 договору, строк користування виробами становить 12 місяців з моменту відвантаження виробів. Датою відвантаження виробів вважається дата, зазначена у накладній.

На виконання умов Договору №702/2006 від 02.11.2006 ЗДП "Радіоприлад" передало, а ДП "Миколаївський бронетанковий завод" прийняло 09.11.2006 Макет радіостанції Р-163-50К, Радіостанцію Р-173М1, Радіоприймач Р-173ПМ1, Блок Р-173-14, Блок БЗИ 2 шт., комплект АВСК Р-174Т, згідно з товарно-транспортною накладною №616300 від 09.11.2006, що зафіксовано в розписці від 10.11.2006, та 05.07.2007 комплект кабелів (17 шт.), згідно з товарно-транспортною накладною №616311 від 05.07.2007, що зафіксовано у розписці від 06.07.2007.

Відповідно до п.1.4 договору, сторони узгодили, що після закінчення строку, обумовленого в п.1.2 цього договору, користувач може: придбати у власність вироби за цінами, вказаними в Специфікації №1 (Додаток №1), шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виробника; по узгодженню з виробником - продовжити строк користування виробами; або повернути вироби виробнику.

Відповідно до п.6.4. договору, сторонами було встановлено строк його дії - до листопада 2007 року. В подальшому сторони продовжили строк дії договору, зокрема до 31.12.2011.

Судами встановлено, що ДП "Миколаївський бронетанковий завод" 06.07.2007 повернуло позивачеві Макет радіостанції Р-163-50К (1 шт.), решти виробів повернуто не було. ЗДП "Радіоприлад" зверталося до ДП "Миколаївський бронетанковий завод" з вимогою про повернення останнім належного ЗДП "Радіоприлад" майна, набуття ДП "Миколаївський бронетанковий завод" права власності на майно та сплати вартості поставлених ДП "Миколаївський бронетанковий завод" виробів.

Предметом позовних вимог є стягнення заборгованості з вартості майна, переданого відповідачеві за договором №702/2006 про поставку виробів для проведення ОКР, та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання зобов'язання. Підставою позовних вимог є порушення відповідачем умов договору №702/2006 про поставку виробів для проведення ОКР щодо повернення належного позивачеві майна.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, послався на ст.193 ГК України, ст.526 ЦК України, ст.ст.759, 785 ЦК України, та виходив з того, що предметом договору №702/2006 є виготовлення та передання у користування відповідачеві виробів вказаних у договорі. Відповідач не звертався до позивача з пропозицією придбання приладів за цінами, вказаними у Специфікації. Оскільки укладений договір містить елементи поставки та договору найму, то безпідставними є вимоги позивача про стягнення з відповідача вартості виробів, оскільки договір не містить умов про зобов'язання відповідача придбати у власність вироби та сплатити позивачу їх вартість.

Колегія погоджується з висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, предметом договору №702/2006 є виготовлення та передання у тимчасове користування на безоплатній основі відповідачеві виробів вказаних у договорі. По закінченню строків користування, відповідач мав право: або набути у власність вироби, або продовжити строк користування ними, або повернути вироби.

Таким чином, правочином не встановлювався обов'язок відповідача сплатити вартість переданого майна, а отже, і не виникло у відповідача грошового зобов'язання перед позивачем.

З таких обставин, доводи заявника касаційної скарги щодо невірного застосування норм матеріального права до спірних правовідносин у зв'язку з недослідженням належним чином всіх положень договору, є безпідставними.

Доводи заявника касаційної скарги щодо порушення судами норм процесуального права, зокрема, п.7 ч.1 ст.12 ГПК України, з посиланням на те, що ухвалою господарського суду Запорізької області від 08.07.2009 порушено справу про банкрутство щодо позивача, не є підставою для скасування судових рішень з огляду на те, що судами вірно визначено статус позивача, предмет спору, його підстави, у зв'язку з чим винесено законні та обґрунтовані рішення.

Враховуючи вищевикладене, підстави для скасування оскаржуваних рішення господарського суду Миколаївської області від 13.02.2017 та постанови Одеського апеляційного господарського суду від 26.06.2017 відсутні.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Запорізького державного підприємства "Радіоприлад" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 13.02.2017 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 26.06.2017 у справі №915/1450/16 залишити без змін.

Головуючий О.С. Удовиченко

Судді С.В. Куровський

В.Ю. Поліщук