ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"23" жовтня 2017 р. Справа № 911/3491/16

За скаргою Комунального підприємства «Київський метрополітен»

на дії Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області

у справі за позовом Комунального підприємства «Київський метрополітен»

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про стягнення 42917,73 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від скаржника (позивача): ОСОБА_2 (довіреність № 169 від 25.12.2015 року); ОСОБА_3 (довіреність № 94 від 14.09.2017 року);

від відповідача: ОСОБА_1 (НОМЕР_1 від 28.04.2005 року);

від третьої особи: не зявився;

від Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області: ОСОБА_4 (довіреність № 3/15.9-02 від 25.07.2017 року).

обставини справи:

Господарським судом Київської області було винесено рішення у справі № 911/3491/16 від 30.11.2016 року за позовом Комунального підприємства «Київський метрополітен» до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про стягнення 42917,73 грн.

На виконання рішення Господарського суду Київської області від 30.11.2016 року був виданий відповідний наказ № 911/3491/16 від 27.12.2016 року.

31.08.2017 року Комунальне підприємство «Київський метрополітен» звернулось до Господарського суду Київської області зі скаргою № 12/040926 від 29.08.2017 року на дії Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Відповідно до ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 04.09.2017 року скаргу № 12/040926 від 29.08.2017 року Комунального підприємства «Київський метрополітен» на дії Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області прийнято до розгляду та призначено на 04.10.2017 року.

02.10.2017 представником Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області подано заяву про відкладення розгляду скарги.

03.10.2017 року відповідачем подано заперечення, якими останній проти скарги заперечував та просивь у задоволенні скарги відмовити.

В судове засідання 04.10.2017 року представники третьої особи та Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області не зявилися, Києво-Святошинський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області вимоги ухвали Господарського суду Київської області від 04.09.2017 року не виконав, третя особа про причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Розгляд скарги відкладався до 23.10.2017 року.

В судовому засіданні 23.10.2017 року судом було розглянуто скаргу Комунального підприємства «Київський метрополітен» № 12/040926 від 29.08.2017 року на дії Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, заслухано пояснення сторін та досліджено надані ними докази.

В ході розгляду скарги судом встановлено, що за рішенням Господарського суду Київської області від 30.11.2016 року у справі № 911/3491/16 стягнуто на користь КП «Київський метрополітен» з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 36894,75 грн. основного боргу, 5574,10 грн. пені, 344,87 грн. 3% річних, 1374,66 грн. витрат по сплаті судового збору. На виконання даного рішення видано наказ від 27.12.2016 року у справі № 911/3491/16.

23.06.2017 року КП «Київський метрополітен» звернулось до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області із заявою від 22.06.2017 року № 12/04-720 про відкриття виконавчого провадження.

22.08.2017 року стягувач отримав Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 17.07.2017 року. Підставою для прийняття державним виконавцем рішення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання визначено відсутність у виконавчому документі та заяві стягувача дати народження боржника фізичної особи.

При цьому, скаржник зауважив, що оригінал заяви КП «Київський метрополітен» від 22.06.2017 року № 12/04-720 про відкриття виконавчого провадження та оригінал платіжного доручення від 12.06.2017 року № 2315 про сплату авансового внеску стягувачу не повернуто і вони знаходяться у матеріалах виконавчого провадження.

Стягувач вважає Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 17.07.2017 року незаконним, прийнятим з порушенням чинного законодавства, а дії державного виконавця безпідставними та необгрунтованими. У звязку з чим, в скарзі просить: 1) відкрити виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду Київської області від 27.12.2016 року у справі № 911/3491/16 щодо стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Київський метрополітен» 36894,75 грн. основного боргу, 5574,10 грн. пені, 344,87 грн. 3% річних, 1374,66 грн. витрат по сплаті судового збору; 2) відповідно до ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» повернути Стягувачу авансовий внесок на організацію та проведення виконавчих дій у сумі 800,51 грн.

Києво-Святошинським відділом державної виконавчої служи ГУЮ Київської області подано заперечення на скаргу, в яких виконавча служба зазначила, що відповідно до ч.3 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, імя та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

Однак, оскільки у виконавчому документі, за яким боржником є фізична особа, не зазначено дати народження, відповідний виконавчий документ не відповідає, що унеможливлює відкриття виконавчого провадження і є підставою для.

Також, виконавча служба зазначила, що судове рішення було прийнято про стягнення боргу з фізичної особи-підприємця і за період часу до предявлення виконавчого документа до стягнення боржник втратив статус субєкта підприємницької діяльності.

Виконавча служба в своїх поясненнях зазначає, що наявність у виконавчому документі дати народження боржника (фізичної особи) є обов'язковою вимогою Закону України «Про виконавче провадження» до виконавчого документу, на час винесення державним виконавцем повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання і на даний час ця норма закону є чинною. Відсутність дати народження боржника відповідно до Автоматизованої системи виконавчих проваджень (яка працює з 05.01.2017 року) унеможливлює винесення постанови про відкриття виконавчого провадження і внаслідок проведення виконавчих дій (в тому числі і направлення запитів) з метою перевірки майнового стану та наявності банківського рахунку боржника.

Статус фізичної особи-підприємця - це юридичний статус, який засвідчує право особи на заняття підприємницькою діяльністю, а саме: самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. При цьому, юридичний статус "фізична особа - підприємець" сам по собі не впливає і ніяким чином не обмежує будь-які правомочності особи та не позбавляє таку особу при потребі обов'язку вказувати дату свого народження, які випливають з її цивільної право-, та дієздатності, наприклад при оформленні прав власності на майно тощо.

З матеріалів справи вбачається, що 17.07.2017 року Головним державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області ОСОБА_4 на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції 2016 року) було винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, у зв'язку з тим що, згідно вимог даної статті повинно бути вказана дата народження боржника фізичної особи.

Пункт 3 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що у виконавчому документі зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв'язку та адреси електронної пошти.

Згідно з п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», яким керувалась виконавча служба, передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Боржником згідно рішення Господарського суду Київської області від 30.11.2016 року у справі № 911/3491/16 та, відповідно, за виконавчим документом, є Фізична особа-підприємець ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до ст. 24 Цивільного кодексу України фізичною особою є людина як учасник цивільних відносин.

Згідно зі ст. 50 Цивільного кодексу України право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Обмеження права фізичної особи на здійснення підприємницької діяльності встановлюються Конституцією України та законом.

Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб - підприємців є відкритою.

Якщо особа розпочала підприємницьку діяльність без державної реєстрації, уклавши відповідні договори, вона не має права оспорювати ці договори на тій підставі, що вона не є підприємцем.

Статтею 51 Цивільного кодексу України визначено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до роз'яснення Міністерства юстиції України від 14.01.2011 року, на яке посилаються виконавча служба, фізична особа-підприємець в цивільно-господарських відносинах є різностороннім учасником. Принципи здійснення ним підприємницької діяльності роблять його подібним до юридичних осіб, тоді як в приватних відносинах, незважаючи на будь-які зміни в його статусі, він залишається бути громадянином - фізичною особою. А тому, слід чітко розмежовувати ці різні сфери відносин. Вбачається, що на підставі правила, встановленого у статті 51 Цивільного кодексу України, до фізичних осіб-підприємців слід застосовувати норми спеціального (господарського) законодавства, якщо предметом регулювання безпосередньо є їх підприємницька діяльність. Натомість, слід брати до уваги норми цивільного законодавства, якщо предмет регулювання виходить за межі підприємницької діяльності, зачіпаючи приватні інтереси суб'єкта, та в повній мірі врегульовується нормами Цивільного кодексу України.

Таким чином, оскільки боржником за виконавчим документом є саме Фізична особа-підприємець і спірні правовідносини повязані виключно з підприємницькою діяльністю і врегульовані господарським законодавством, відповідна особа має особливий статус, прирівняний до юридичних осіб.

Крім того, як визначено ст. 54 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява до господарського суду повинна містити найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб), ідентифікаційні коди суб'єкта господарської діяльності за їх наявності (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків за його наявності; документи, що підтверджують за громадянином статус фізичної особи-підприємця.

При цьому, господарський суд за належно оформленою згідно зі ст. 54 Господарського процесуального кодексу України позовною заявою, яка стосується субєкта підприємницької діяльності Фізичної особи-підприємця, має порушити провадження у справі і розглядати спір за наявними у справі відомостями.

Ненадання відомостей щодо дати народження відповідача (боржника), які до того ж не мають бути достовірно відомі учасникам господарських відносин, не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, оскільки виконавчий документ виданий господарським судом щодо стягнення з субєкта підприємницької діяльності Фізичної особи-підприємця, відомості такого виконавчого документа кореспондуються з інформацією про сторін, яка має надаватись господарському суду, тому відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки п. 3 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» вимагає зазначення дати народження боржника - фізичної особи, а не субєкта підприємницької діяльності.

Таким чином, виконавчий документ неправомірно повернутий стягувачу на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України (зі змінами та доповненнями)» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Таким чином, оскільки предявлений виконавчий документ є підставою для відкриття виконавчого провадження і державною виконавчою службою відповідний виконавчий документ безпідставно повернуто стягувачу, відповідні дії свідчать про ухилення від вчинення виконавчих дій, що передбачає зобовязання органу державної виконавчої служби здійснити визначені законом виконавчі дії.

Згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Таким чином, вимога скаржника про зобовязання виконавчої служби відкрити виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду Київської області від 27.12.2016 року у справі № 911/3491/16 щодо стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Київський метрополітен» 36894,75 грн. основного боргу, 5574,10 грн. пені, 344,87 грн. 3% річних, 1374,66 грн. витрат по сплаті судового збору відповідає ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» і підлягає задоволенню.

В той же час, згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Таким чином, оскільки для відкриття виконавчого провадження небідним є сплата авансового внеску, вимоги скарги про повернення сплаченого стягувачем авансового внеску суперечать вимозі про відкриття виконавчого провадження і скарга у відповідній частині задоволенню не підлягає.

Щодо тверджень виконавчої служби про втрату боржником статусу субєкта підприємницької діяльності, суд зазначає, що відповідні твердження є не обґрунтованими, оскільки здобуті з невідомих джерел і не могли встановлюватись виконавчою службою поза межами виконавчого провадження.

У разі, якщо після відкриття виконавчого провадження достовірно і обґрунтовано будуть виявлені обставини щодо зміни статусу боржника, відповідні обставини передбачають визначені Законом України «Про виконавче провадження» процесуальні наслідки, в тому числі і щодо заміни боржника у виконавчому провадженні.

Приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За наслідками розгляду скарги Комунального підприємства «Київський метрополітен» № 12/040926 від 29.08.2017 року на дії Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, суд дійшов висновку про часткове її задоволення в частині зобовязання відкрити виконавче провадження. В частині вимоги про повернення авансового внеску, скарга задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Комунального підприємства «Київський метрополітен» № 12/040926 від 29.08.2017 року на дії Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області задовольнити частково.

2. Зобовязати Києво-Святошинський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відкрити виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду Київської області від 27.12.2016 року у справі № 911/3491/16 щодо стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Київський метрополітен» 36894,75 грн. основного боргу, 5574,10 грн. пені, 344,87 грн. 3% річних, 1374,66 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. В задоволенні решти скарги відмовити.

Суддя Т.П. Карпечкін