ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.11.2017р. Справа №905/2309/17

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Ялта Град Строй», м.Київ,

до відповідача: Служби автомобільних доріг в Донецькій області, м.Краматорськ,

про стягнення 497068,08 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бондаренко Ю.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1 за дов.

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ялта Град Строй», м.Київ звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Служби автомобільних доріг в Донецькій області, м.Краматорськ про стягнення суми інфляційних втрат в розмірі 454417,05 грн, 3% річних в розмірі 42651,03 грн, що загалом становить 497068,08 грн за період з 25.09.2014р. по 15.11.2016р. за договором №2-117 від 05.11.2013р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору підряду №2-117 від 05.11.2013р. в частині проведення своєчасної та в повному обсязі оплати товару, що стало підставою для нарахування 3% річних та інфляційних втрат. При цьому, як зазначає Товариство з обмеженою відповідальністю «Ялта Град Строй», рішенням господарського суду Донецької області від 05.07.2016р. по справі №905/1655/16 вже було стягнуто з відповідача на користь позивача суму основного боргу у розмірі 663475,28 грн, на яку здійснені відповідні нарахування.

Позивач у судове засідання 07.11.2017р. зявився, вимоги, викладені у позовній заяві, підтримав.

Відповідач у судове засідання 07.11.2017р. не зявився, про розгляд справи був обізнаний, про що свідчить наявне у матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №499.

Згідно із ст.75 Господарського процесуального кодексу України судом встановлено, що наявні у матеріалах справи документи є достатніми для прийняття повного та обґрунтованого рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухивши пояснення позивача, господарський суд встановив:

05.11.2013р. між позивачем (підрядник) та відповідачем (замовник) було підписано договір підряду №2-117, за приписами п.1.1 якого підрядник бере на себе зобовязання за завданням замовника своїми силами і засобами на власний ризик виконати послуги з поточного середнього ремонту автомобільної дороги ОСОБА_2 Артемівськ Горлівка, км 90+560 км 92+640 (вул.Артемівське шосе) (обєкт) відповідно до затвердженої кошторисної документації та в обумовлений цим договором термін. Замовник зобовязується прийняти закінчений поточним середнім ремонтом обєкт і сплатити вартість виконаних послуг.

За змістом п.2.1 укладеного підрядником та замовником правочину договірна ціна робіт, виконання яких доручається підряднику, становить 663475,28 грн, у тому числі: ПДВ 110579,21 грн.

Відповідно до п.3.1 договору №2-117 від 05.11.2013р. підрядник розпочинає виконання робіт протягом 10 днів з моменту підписання договору і забезпечує їх завершення до 31.12.2014р.

Згідно з п.4.1.2 укладеного сторонами договору замовник зобовязаний приймати виконані роботи згідно з актом приймання виконаних будівельних робіт (ф.КБ-2в).

За змістом п.12.1 договору №2-117 від 05.11.2013р. розрахунки проводяться шляхом оплати замовником протягом 20 банківських днів, при наявності коштів на бюджетних рахунках, після підписання сторонами акта приймання виконаних будівельних робіт (ф.КБ-2в).

На підставі вищевказаного договору підряду, 30.12.2013р. сторонами було підписано довідку про вартість виконаних будівельних робіт /та витрати/ за грудень 2013 року та акт №1 від 30.12.2013р. приймання-передачі виконаних будівельних робіт з розрахунком одиничної вартості за грудень 2013 року на суму 663475,28 грн.

Відтак, з урахуванням приписів ст.854 Цивільного кодексу України та положень укладеного сторонами правочину, зобовязання з оплати виконаних будівельних робіт за договором №2-117 від 05.11.2013р. мало бути виконано до 20.01.2014р. включно.

Рішенням господарського суду Донецької області від 05.07.2016р. по справі №905/1655/16 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ялта Град Строй» до Служби автомобільних доріг в Донецькій області про стягнення суми боргу 663475,28 грн задоволено повністю: стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором підряду №2-117 від 05.11.2013р. у сумі 663475,28 грн та витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у сумі 9952,13 грн.

При цьому, у мотивувальній частині рішення суд дослідив обставини укладання договору підряду №2-117 від 05.11.2013р.; наявність обставин виконання будівельних робіт згідно з актом №1 від 30.12.2013р. приймання-передачі виконаних будівельних робіт на суму 663475,28 грн; наявність заборгованості за виконані підрядні роботи за вказаним правочином у розмірі 663475,28 грн.

Відповідно до відомостей, які наявні у матеріалах справи, підтверджуються позивачем та даними Єдиного державного реєстру судових рішень, а також не спростовані відповідачем, рішення від 05.07.2016р. по справі №905/1655/16 не переглядалось в апеляційному, касаційному порядку або з підстав, які визначені ст.112 Господарського процесуального кодексу України, та набрало законної сили.

Господарський суд при вирішенні розглядуваного спору приймає до уваги викладені вище обставини, що встановлені при розгляді справи №905/1655/16 як такі, що відповідно до приписів ст.35 Господарського процесуального кодексу України не підлягають повторному доказуванню.

При цьому, господарський суд виходить з того, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (п.4 Інформаційного листа №01-8/1427 від 18.11.2003р. Вищого господарського суду України «Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини»).

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із п.5.1 постанови №14 від 17.12.2013р. пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом з оплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

У п.7.1 вказаної постанови розяснено, що за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Виходячи з того, що відповідач за виконані будівельні роботи за договором №2-117 від 05.11.2013р. розрахувався лише 16.11.2016р. (виписка Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» по рахунку №3545 за 16.11.2016р.) позивач здійснив нарахування 3% річних за період з 25.09.2014р. по 15.11.2016р. в сумі 42651,03 грн, інфляційних збитків за період з жовтня 2014 року по жовтень 2016 року у розмірі 454417,05 грн.

Розрахунки процентів річних та інфляційних втрат позивача є арифметично вірними.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, зясувавши обставини, повязані з правильністю здійснення позивачем розрахунків 3% річних та інфляційних втрат, здійснивши оцінку доказів, на яких ці розрахунки ґрунтуються, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно зі ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 7456,02 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ялта Град Строй», м.Київ до Служби автомобільних доріг в Донецькій області, м.Краматорськ про стягнення суми інфляційних втрат в розмірі 454417,05 грн, 3% річних в розмірі 42651,03 грн, що загалом становить 497068,08 грн за період з 25.09.2014р. по 15.11.2016р. за договором №2-117 від 05.11.2013р., задовольнити.

Стягнути зі Служби автомобільних доріг в Донецькій області (84333, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Уральська, буд.12, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ялта Град Строй» (02098, м.Київ, вул.Шумського, буд.5, офіс 372/2, ) 3% річних в сумі 42651,03 грн, інфляційні нарахування у розмірі 454417,05 грн, а також судовий збір в сумі 7456,02 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

У судовому засіданні 07.11.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 13.11.1017р.

Суддя Ю.О.Паляниця