Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
УХВАЛА

"20" листопада 2017 р. Справа № 927/979/17

Позивач: Заступник керівника Менської місцевої прокуратури Чернігівської області в інтересах держави, вул. Чернігівський шлях, 9, м. Мена, Чернігівська область, 15600

До відповідача-1: Тимоновицької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Семенівської районної ради Чернігівської області,

вул. Шевченко, 1, с. Тимоновичі, Семенівський район, Чернігівська область, 15410

До відповідача-2: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,

АДРЕСА_1

До відповідача-3: Відділу освіти Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області,

вул. Червона площа, 6, м. Семенівка, Семенівський район, Чернігівська область, 15400

Предмет спору: про визнання недійсним договору та повернення нежитлового приміщення

Суддя Мурашко І. Г.

Представники сторін:

від позивача: Сидоренко Ю.К. посвідчення № 047945 від 13.09.2017, прокурор відділу

від відповідача-1: не прибув

від відповідача-2:не прибув

від відповідача-3: не прибув

СУТЬ СПОРУ:

Заступником керівника Менської місцевої прокуратури Чернігівської області, в інтересах держави подано позов до відповідачів 1,2,3 Тимоновицької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Семенівської районної ради Чернігівської області, Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 та Відділу освіти Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області. Згідно заявленого позову прокурор просив суд визнати недійсним договір за № 2 оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл та міста Семенівка Семенівського району Чернігівської області, укладений 01.06.2016 року між Тимоновицькою ЗОШ І-ІІІ ступенів Семенівської районної ради та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 та зобов'язати Фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 звільнити частину нежитлового приміщення загальною площею 33,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 Семенівський район, Чернігівська область і повернути приміщення Тимоновицькій ЗОШ І-ІІІ ступенів Семенівської районної ради Чернігівської області.

Позовні вимоги обґрунтовані ст. ст. 203, 215, 216, 638, 761 Цивільного кодексу України, ст. ст. 179, 207, 208, 287 Господарського кодексу України, ст. ст. 5, 9 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна».

У судове засідання 20.11.2017 відповідачі 1,2,3 не з'явились, повноважних представників не направили, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать матеріали справи (а.с.92-94). Натомість до початку судового засідання до Господарського суду Чернігівської області надійшли факсограми заяв відповідачів 1,3 Тимоновицької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Семенівської районної ради Чернігівської області та Відділу освіти Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області про розгляд справи за відсутності їх повноважних представників (а.с.95-96). Заяви відповідачів 1,3 про розгляд справи за відсутності їх повноважних представників, судом задоволено.

Згідно поданих заяв відповідачі 1,3 повідомили суд про припинення оскаржуваного договору шляхом укладення 31 жовтня 2017 року (після порушення провадження по справі) між відповідачами 1,2,3 додаткової угоди до договору від 01.06.2016 за № 2 оренди спірного нерухомого майна. Як ствердили відповідачі 1,3 приміщення шкільної бібліотеки площею 33,3 кв.м. повернуто 31.10.2017 ФОП ОСОБА_1 - Тимоновицькій ЗОШ І-ІІІ на підставі акту прийому - передачі з оренди нежитлового приміщення, а саме: частини шкільної бібліотеки, в будівлі, що перебуває в оперативному управлінні шкіл району і знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. На підтвердження зазначених вище обставин, відповідач 3 направив на адресу суду факсограми додаткової угоди від 31.10.2017 до договору оренди від 01.06.2016 за № 2 та акту прийому - передачі від 31.10.2017 (а.с.97-98).

З огляду на зазначене, відповідачі 1,3 просили суд припинити провадження по справі за відсутності предмету спору, враховуючи припинення оскаржуваного договору за взаємною згодою сторін та фактичне повернення орендованого майна.

Прокурор у судовому засіданні 20.11.2017 підтвердив, що договір від 01.06.2016 за № 2 оренди нерухомого майна припинив свою дію з 01 листопада 2017 року за взаємною згодою відповідачів 1,2,3, про що свідчить додаткова угода від 31.10.2017 до вказаного договору, копія якого додана прокурором до матеріалів справи (а.с.115). При цьому, майно, що було предметом оскаржуваного договору оренди, повернуто ФОП ОСОБА_1 з орендного користування Тимоновицькій ЗОШ на підставі акту прийому - передачі від 31.10.2017, копія якого також надана прокурором до матеріалів справи (а.с.117).

Враховуючи вищевикладене, прокурором заявлено письмове клопотання від 16.11.2017 за № 44-1848-17 про припинення провадження по справі на підставі пункту 1-1 частини 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України (а.с.122-123).

Як вбачається з матеріалів справи, 01червня 2016 року між Тимоновицькою ЗОШ І-ІІІ ступенів Семенівської районної ради Чернігівської області (орендодавцем за договором, відповідачем-1 по справі), Приватним підприємцем ОСОБА_1 (орендарем за договором, відповідачем-2 по справі) та Відділом освіти Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області (головним розпорядником бюджетних коштів за договором, відповідачем - 3 по справі) було укладено договір оренди № 2 нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл та міста Семенівка Семенівського районуЧернігівської області(надалі-договір), за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування нежитлове приміщення, частину шкільної бібліотеки, в будівлі, що перебуває в оперативному управлінні (господарському віданні) шкіл району і знаходиться за адресою: с. Тимоновичі, вул. Шевченка, 1, та у складі: приміщення шкільної бібліотеки, площею 33,3 кв.м., що має окремий вхід (п.1.1 договору).

У відповідності до пункту 13.1 договору, цей договір діє з 01.06.2016 по 01.06.2018. Пунктом 13.3 договору сторони передбачили, що договір може бути розірваний за згодою сторін. Пунктом 13.9 договору сторони погодили, що чинність цього договору припиняється достроково за взаємною згодою сторін. За умовами пункту 13.6 договору після закінчення строку дії договору оренди орендоване майно має бути звільнено та передано орендодавцю за актом приймання - передачі.

Судом встановлено, що 01 листопада 2017 року, після порушення провадження по справі , договір від 01.06.2016 припинив свою дію за взаємною згодою відповідачів 1,2,3 на підставі додаткової угоди від 31.10.2017 до договору (а.с.115). Орендоване майно за вказаним договором, нежитлове приміщення (частина шкільної бібліотеки), площею 33,3 кв.м., повернуто із орендного користування Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 - Тимоновицькій ЗОШ І-ІІІ ступенів Семенівського району Чернігівської області за актом прийому - передачі від 31.10.2017, який підписаний повноважними особами та завірений печатками обох сторін (а.с.117).

З огляду на зазначене, прокурором та відповідачами 1,3 було заявлено клопотання про припинення провадження по справі за відсутністю предмета спору (а.с.95-96, 122-123).

У відповідності до пункту 1-1 частини 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Як зазначено в абз.1,3 п.п.4.4. п.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (із змінами) господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

За змістом ст.ст. 651, 653 ЦК зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Частиною 1 статті 216 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Тобто, основною метою визнання договору недійсним є повернення сторін в попередній стан.

Згідно з ч. 3 ст. 207 ГК (яка кореспондується зі ст. 236 ЦК) виконання господарського зобов'язання, визнаного судом недійсним повністю або в частині, припиняється повністю або в частині з дня набрання рішенням суду законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення. У разі якщо за змістом зобов'язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов'язання визнається недійсним і припиняється на майбутнє.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ч. 1 ст. 759 ЦК).

Із правової природи такого зобов'язання вбачається, що фактичне користування майном на підставі договору оренди в разі визнання його недійсним унеможливлює застосування наслідків наслідки недійсності правочину відповідно до ст. 216 ЦК, оскільки використання майна - "річ" безповоротна, і відновити первісне положення сторін практично неможливо. Тому, спірний договір можна визнавати недійсним лише на майбутнє.

Аналогічної правової позиції дотримався Верховний Суд України в постанові від 23.12.2015 по справі № 3-1143гс15 (№ 918/144/15).

У справі, що розглядається, позовні вимоги прокурора зводяться до визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення, дія якого припинена за взаємною згодою сторін, а майно повернуто, тобто зобов'язання за спірним договором є припиненими.

Виходячи з того, що після порушення провадження у справі оскаржуваний договір припинив свою дію за взаємною згодою сторін на підставі додаткової угоди від 31.10.2017 до договору оренди від 01.06.2016, а предмет оренди був повернутий з оренди на підставі двостороннього акту від 31.10.2017, суд дійшов висновку про припинення провадження по справі на підставі пункту 1-1 частини 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно частини 2 ст.80 Господарського процесуального кодексу України у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Прокурором заявлено письмове клопотання від 16.11.2017 за № 44-1848-17 про повернення судового збору в сумі 3200,00 грн., сплаченого на підставі платіжного доручення від 11.10.2017 за № 2717 (а.с.122-123).

Частиною 3 статті 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету, а також можуть бути розв'язані питання про стягнення штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу.

Статтею 7 Закону України "Про судовий збір" визначено вичерпний перелік підстав повернення сплаченого судового збору. Так, згідно п. 5 ч. 1 ст. 7 вказаного Закону сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, що його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема закриття (припинення) провадження у справі.

З матеріалів справи вбачається, що за подання до Господарського суду Чернігівської області позовної заяви за позовом Заступника керівника Менської місцевої прокуратури до Тимоновицької ЗОШ І-ІІІ ступенів Семенівської районної ради Чернігівської області, ФОП ОСОБА_1 та Відділу освіти Семенівської райдержадміністрації про визнання недійсним договору та повернення нежитлового приміщення, було сплачено судовий збір в сумі 3200,00 грн. згідно платіжного доручення від 11.10.2017 за № 2717, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи № 927/979/17.

Враховуючи, що провадження по справі підлягає припиненню, у зв'язку з відсутністю предмета спору (п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України), клопотання прокурора про повернення з Державного бюджету України судового збору підлягає задоволенню.

Згідно з п.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 "Про судове рішення" (зі змінами), ухвали господарських судів набирають законної сили в день їх винесення, якщо інше не передбачено законом (зокрема, частинами п'ятою та шостою статті 122-11 ГПК).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 29, 33, 34, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Припинити провадження по справі.

2. Повернути Прокуратурі Чернігівської області (14000, м. Чернігів, вул. Князя Чорного, 9, , р/р 6008 ДКСУ м. Київ, МФО 820172) з Державного бюджету України (рахунок №3002 в ГУДКСУ у Чернігівській області, МФО 853592, , код бюджетної класифікації доходів 22030101) - 3200,00 судового збору, сплаченого згідно з платіжним дорученням №2717 від 11.10.2017, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи Господарського суду Чернігівської області №927/979/17.

3. Дана ухвала набирає законної сили 20 листопада 2017 року та є виконавчим документом.

4. Строк пред'явлення ухвали до виконання протягом трьох місяців.

5. Для вирішення питання про повернення судового збору заявник має звернутись до органів Державної казначейської служби України.

Суддя І.Г. Мурашко