УХВАЛА

03.11.2017Справа № 910/17999/17

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної казначейської служби України,

Головного управління ДФС в Одеській області,

Прокуратури Одеської області;

Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейлер-Південь"

про стягнення 305306 грн. 24 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - представник на підставі договору про надання правової допомоги від 05.09.2017, ордеру №201378 від 11.10.2017

від відповідача 1: не з'явились;

від відповідача 2: не з'явились;

від відповідача 3: Гаврилюк О.М. - представник на підставі посвідчення № 047110 від 12.06.2017;

від відповідача 4: не з'явились;

ВСТАНОВИВ:

17.10.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з вимогами до Державної казначейської служби України, Головного управління ДФС в Одеській області, Прокуратури Одеської області, Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейлер-Південь" про стягнення 305306 грн. 24 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано неправомірністю винесення слідчим з ОВС СВ ПМ ДПА в Одеській області постанови про порушення кримінальної справи від 11.03.2011 щодо позивача за ознаками злочину, передбаченого ст. 212 Кримінального кодексу України та неправомірністю складання обвинувального акту від 30.04.2013 з тих підстав, що 14.01.2014 Малиновським районним судом міста Одеси ухвалено виправдувальний вирок, за яким ОСОБА_4 за пред'явленим обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 Кримінального кодексу України, визнано невинуватою та виправдано у зв'язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення. З огляду на наведене, позивач, який зазначає, що під час кримінального провадження йому було завдано майнової шкоди, яка виразилась у сплачених витратах, вартості недоотриманого товару, вартості зберігання вилученого у позивача товару у розмірі 305306,24 грн., просить суд стягнути з держави Україна шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України 252883,89 грн. відшкодування завданої майнової шкоди, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейлер-Південь" 52422,35 грн. відшкодування завданої майнової шкоди.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.10.2017 порушено провадження у справі № 910/17999/17, розгляд справи призначено на 03.11.2017.

30.10.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача 1 надійшли заперечення на позовну заяву.

У судове засідання 03.11.2017 з'явились представники позивача та відповідача 3, надали усні пояснення. У судовому засіданні представник позивача подав документи на виконання вимог ухвали суду.

Представники відповідачів 1,3,4 у судове засідання 03.11.2017 не з'явились, вимоги ухвали суду не виконали, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали, про час та місце проведення судового засідання 03.11.2017 були повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення №671 (відповідач 1), та №655 (відповідач 2) та копією реєстру поштових відправлень суду та витягом з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень (відповідач 4).

Відповідно до абзацу 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача 3, судом встановлено такі обставини.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що внаслідок протиправності рішень, дій, бездіяльності органу досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо позивача, останнім понесено майнову шкоду у розмірі 305306,24 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги до Державної казначейської служби України, позивач вказав на те, що органом, який здійснює функції держави у правовідносинах, за захистом порушених прав у яких позивач звернувся до суду, є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Згідно з п. 7 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/482 від 13.08.2008 "Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року", в якому зазначено, що за приписом статті 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю, зокрема, органу державної влади при здійсненні ним своїх повноважень, відшкодовується державою. Відшкодування такої шкоди органом державної влади, оскільки останній фінансується з державного бюджету України, здійснюється з відповідного бюджету. Відтак участь органів Державного казначейства України як іншого відповідача є ознакою, притаманною для всіх спорів про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органів державної влади.

Норми статті 1173 Цивільного кодексу України є загальними щодо відшкодування шкоди, завданої органом державної влади. Водночас, ст. 1176 Цивільного кодексу України містить спеціальні норми, що регулюють правовідносини з відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є:державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду. Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Тобто, вказаним законом визначені особливості виконання судових рішень, боржниками за якими є, зокрема, державні підприємства, установи, організації, встановлені гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, та, зокрема, встановлено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є уповноваженим органом, який здійснює саме виконання рішень суду щодо стягнення коштів з державного органу.

Відповідно до п. 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. N 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 р. № 45), Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації), зокрема, шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду.

Згідно з п. 38, 39 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. N 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 р. № 45) для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету. У разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом одного місяця з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України або виділення коштів з резервного фонду державного бюджету на зазначену мету.

Таким чином, відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, відбувається шляхом стягнення з державного бюджету відповідної суми відшкодування, а не з рахунку органу Державної казначейської служби України.

Відповідно до п.п. 3. п. 4 Положення про державну казначейську службу України. затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 9 Положення про державну казначейську службу України. затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215, Казначейство здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові №6-3014цс16 від 12.04.2017, для правильного застосування до правовідносин сторін норм матеріального права (зокрема, Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. N 845) необхідно з'ясувати обставини щодо притягнення як відповідача відповідний орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, без установлення яких ухвалити законне й обґрунтоване рішення неможливо.

Згідно з п. 36 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. N 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 р. № 45) у разі здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку стягувачі подають документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку, до органу Казначейства за місцезнаходженням органу державної влади, внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності якого заподіяно шкоду.

Таким чином, враховуючи правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові №6-3014цс16 від 12.04.2017, та норми п. 36 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. N 845, суд доходить висновку, що відповідачем у справі про стягнення з Державного бюджету України шкоди, завданої органом державної влади, повинен бути саме орган Казначейства, за місцезнаходженням органу державної влади, внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності якого заподіяно шкоду, а не Державна казначейська служба України.

При цьому, відповідний орган казначейства має процесуальний статус співвідповідача у такій категорії спорів не у зв'язку із порушенням ним прав або законних інтересів позивача, а лише внаслідок особливостей виконання рішення суду в даних справах.

Крім того, суд зазначає, що такі висновки суду підтверджуються і тими обставинами, що нормами ст. 16 Господарського процесуального кодексу України не передбачено виключної підсудності справ у спорах щодо відшкодування державою шкоди, завданої незаконними діями чи бездіяльністю органів державної влади, а саме підсудності таких справ Господарському суду міста Києва (враховуючи місцезнаходження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів). Таким чином, формальне зазначення позивачем у якості співвідповідача Державної казначейської служби України не може свідчити про те, що всі спори щодо відшкодування шкоди, завданої незаконними діями чи бездіяльністю органів державної влади, незалежно від місцезнаходження таких державних органів (діями яких безпосередньо завдано шкоду), повинні розглядатись Господарським судом міста Києва.

Відповідно до п. 4 Положення про головні управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 12 жовтня 2011 року N 1280 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 17 серпня 2015 року N 716) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 жовтня 2011 р. за N 1236/19974, Головне управління Казначейства відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку:здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

Дослідивши матеріали справи № 910/17999/17, враховуючи положення Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", а також Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. N 845, суд дійшов висновку, що Державна казначейська служба України є неналежним відповідачем у даній справі, у зв'язку з чим суд вважає за доцільне виключити Державну казначейську службу України (відповідача 1) зі складу відповідачів у справі № 910/17999/17 відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 Господарського процесуального кодексу України з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору.

Разом з тим, у відповідності до статті 24 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача.

З огляду на те, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з Державного бюджету України 252883,89 грн. стосуються стягнення з Державного бюджету України шкоди, завданої неправомірними діями слідчим з ОВС СВ ПМ ДПА в Одеській області, а також у разі доведення наявності підстав для відшкодування позивачеві вказаної шкоди, органом, який буде уповноважено на виконання відповідного рішення суду, з урахуванням з п. 36 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. N 845, є Головне управління Державної казначейської служби України у Одеській області як територіальний орган Казначейства, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про необхідність залучення вказаної особи як співвідповідача у справі відповідно до приписів ст. 24 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Господарського процесуального кодексу України, справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також справи про визнання недійсними актів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача.

Судом встановлено, що місцезнаходженням Головного управління ДФС в Одеській області є: 65044, Одеська обл., місто Одеса, вул. Семінарська, будинок 5, місцезнаходженням Прокуратури Одеської області є: 65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3, місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейлер-Південь"є: 68093, Одеська обл., м. Чорноморськ, село Малодолинське, вул. Едуарда Савінова, будинок 32-А, а місцезнаходженням Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області є: 65023, Одеська обл., місто Одеса, вул. Садова, будинок 1- А.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 17 Господарського процесуального кодексу України, якщо справа не підсудна даному господарському суду, матеріали справи надсилаються господарським судом за встановленою підсудністю не пізніше п'яти днів з дня надходження позовної заяви або винесення ухвали про передачу справи. Справа, прийнята господарським судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута по суті і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому господарському суду.

Відповідно до п. 20.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" від 24.10.2011 № 10, якщо господарський суд, який прийняв справу до свого провадження з додержанням правил підсудності, залучив іншого відповідача чи замінив неналежного відповідача і у зв'язку з цим справа стала підсудною іншому господарському суду, питання про підсудність визначається за правилом частини третьої статті 17 ГПК, за винятком випадків, коли наслідком змін на стороні відповідача стає виключна підсудність справи.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про виключення Державної казначейської служби України зі складу відповідачів, та з урахуванням того, що належними відповідачами у справі є Головне управління ДФС в Одеській області, Прокуратура Одеської області, Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейлер-Південь" та Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області (вказана обставина існувала на момент порушення провадження у справі), місцезнаходженням яких є Одеська область, зважаючи на норму частини 2 статті 15 Господарського процесуального кодексу України, справа № 910/17999/17 підсудна Господарському суду Одеської області та відсутні підстави застосовувати до даного спору визначені ст. 16 Господарського процесуального кодексу України правила щодо виключної підсудності справ.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що справа № 910/17999/17 підлягає передачі за підсудністю до Господарського суду Одеської області.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 17, 24, 65, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Виключити відповідача 1 - Державну казначейську службу України зі складу відповідачів у справі № 910/17999/17.

2. Залучити до участі у справі іншого відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області (65023, Одеська обл., місто Одеса, вул. Садова, будинок 1- А).

3. Справу № 910/17999/17 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області, Прокуратури Одеської області, Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейлер-Південь", Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про стягнення 305306 грн. 24 коп. надіслати за підсудністю до Господарського суду Одеської області.

Суддя І.М. Отрош