УХВАЛА

про повернення позовної заяви

09.11.2017Справа № 910/19493/17

Суддя Гумега О.В., розглянувши

позовну заяву Міністерства оборони України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково виробниче підприємство "ТЕМП-3000"

про стягнення 67 932,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов висновку, що позовна заява б/н, б/д (вх. № 19493/17 від 06.11.2017) і додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором, громадянином-суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

Юридична особа відповідно до ст. 92 Цивільного кодексу України набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів і закону. Отже, від імені юридичної особи позовну заяву підписує повноважна посадова особа, повноваження якої ґрунтуються на установчих документах чи приписах закону.

Особа, яка є представником, повинна мати належним чином посвідчені повноваження на ведення справи в суді.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України справи юридичних осіб у господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника.

Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, надають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище (ч. 2 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, право на представництво юридичної особи пов'язане з наявністю акта органу управління юридичної особи, котрим ця юридична особа наділяє посадову особу повноваженнями вчиняти певні юридичні дії.

З поданої позовної заяви вбачається, що її підписано представником Міністерства оборони України ОСОБА_1 на підставі довіреності від 26.12.2016, яка видана Міністерством оборони України в особі директора Юридичного департаменту Міністерства оборони України полковника юстицї ОСОБА_2, який діє на підставі наказу Міністерства оборони України від 14.12.2007 № 686.

Натомість, вищенаведений наказ Міністерством оборони України від 14.12.2007 № 686, рівно як і жодні інші докази, які б підтверджували посадове становище ОСОБА_2 як директора Юридичного департаменту Міністерством оборони України та наявність у нього достатніх повноважень для того, щоб видавати за своїм підписом довіреності на представництво інтересів Міністерства оборони України - фактично до позовної заяви не додано.

За таких обставин суд не може дійти висновку про те, що подану позовну заяву Міністерства оборони України підписано особою, яка має право її підписувати.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Пунктом 3 частини 1 ст. 57 ГПКУкраїни встановлено, що на позивача покладається обов'язок додати до позовної заяви документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Частиною 2 статті 44 ГПК України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до абз. 1 п.п. 2.22 п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 судовий збір сплачується до територіальних органів Державної казначейської служби України; платники судового збору у платіжних документах на перерахування судового збору повинні в рядку "одержувач" зазначити найменування територіального органу казначейської служби за місцем знаходження господарського суду, який розглядає справу.

Банківські реквізити для сплати судового збору до Господарського суду міста Києва (лист Головного управління Державного казначейства України у м. Києві від 30.01.2012 № 06-08/327-1049) наступні:

ОдержувачГоловне управління Державної казначейської служби України у м. Києві (ГУ ДКСУ у м. Києві)
Банк одержувачаГоловне управління Державної казначейської служби України у м. Києві (ГУ ДКСУ у м. Києві)

МФО820019
Рахунок3001
Код платежу22030101
Призначення платежуСудовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Господарський суд м. Києва (назва суду, де розглядається справа), (суду, де розглядається справа)

В якості доказу сплати судового збору за подання вищевказаної позовної заяви до Господарського суду міста Києва позивачем надано платіжне доручення № 286/3/562 від 21.09.2017 на суму 1600,00 грн.

Проте, у вищенаведеному платіжному дорученні не вірно вказано реквізит "Отримувача" , а саме: зазначено ГУК у м. Києві, тоді як належало вказати Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві або ГУ ДКСУ у м. Києві.

Крім того, у "призначення платежу" вищенаведеного платіжного доручення відсутнє зазначення кода ЄДРПОУ суду, з позовом до якого звертається позивач (Господарськой суд м. Києва, ).

Зважаючи на наведені обставини у сукупності, платіжне доручення № 286/3/562 від 21.09.2017 не приймається судом у якості належного доказу сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до абз. 3 п.п. 2.22 п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України", господарським судам роз'яснено, що за відсутності у відповідному платіжному документі належних платіжних реквізитів або неправильного їх зазначення заява (скарга) повертається господарським судом без розгляду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно ч. 1 ст. 56 ГПК України позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

При цьому, вказана правова норма не ставить обов'язок позивача направити відповідачу копії доданих до позовної заяви документів в залежність від того чи є у відповідача в наявності ці документи, а містить імперативну норму щодо обов'язковості надіслання сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Доданими до позовної заяви фіскальним чеком № 2353 від 06.10.2017, списком № 527 згрупованих поштових відправлень цінних листів та описом вкладення у цінний лист № 070 від 06.10.2017 позивач підтверджує надсилання копії позовної заяви і доданих до неї документів відповідачу.

Натомість, згідно наведеного опису вкладення у цінний лист вбачається, що позивачем направлено відповідачу не всі додані до позовної заяви документи.

Так, до позовної заяви додані й інші документи ("додатки" № 4, 5 - "копія довіреності представника Міноборони України"; "оригінал платіжного доручення № 286/3/562 від 21.09.2017", які відсутні у відповідача, а доказів про їх направлення копій цих документів відповідачеві до даного позову не додано, що порушує вимоги ст. 57 ГПК України, якою передбачено надавати докази, що підтверджують відправлення відповідачеві як копії позовної заяви, так і всіх доданих до неї документів.

Таким чином, у суду відсутні підстави вважати фіскальний чек № 2353 від 06.10.2017, список № 527 згрупованих поштових відправлень цінних листів та опис вкладення у цінний лист № 070 від 06.10.2017 в якості належних доказів на підтвердження виконання позивачем вимог ч. 1 ст. 56, п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас, як зазначалось відповідно до правової позиції Вищого господарського суду України, недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України. Крім того, в абз. 7 п.п. 3.5 п. 3 наведеної постанови Пленуму ВГСУ визначено, що у разі коли до позовної заяви додано докази надсилання відповідачеві копії лише самої заяви, але відсутні докази надсилання йому копій доданих до неї документів, така заява підлягає поверненню на загальних підставах згідно з пунктом 6 частини першої статті 63 ГПК України.

За таких обставин, позовна заява не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 63 ГПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Крім того, при можливому повторному зверненні до господарського суду з відповідною позовною заявою, слід звернути увагу, що "додатки"№ 1, 2, 3, 4 до позовної заяви належним чином не засвідчені.

Так, відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003" відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії проставляють нижче реквізиту "підпис". Така відмітка проставляється на кожному аркуші засвідченої копії документа.

При цьому не є доказом засвідчення копій документів належним чином, напис на пакеті документів "пронумеровано, прошнуровано та скріплено печаткою", оскільки даний напис свідчить лише про скріплення (прошиття) певного пакету документів, а не про засвідчення, що дані копії відповідають оригіналу документа.

Керуючись п.п. 1, 4, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути без розгляду.

Суддя О.В.Гумега