ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2017 р. Справа № 907/514/17

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Малех І.Б.

суддів Зварич О.В.

ОСОБА_1

при секретарі Кришталь М.Б.

розглядається апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства Ужгородська взуттєва фабрика, б/н від 31.08.2017 року

на рішення господарського суду Закарпатської області від 21.08.2017 року, суддя Андрейчук Л.В.

у справі №907/514/17

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „ГК РЕСУРС-ПАРТНЕР, м. Київ

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Ужгородська взуттєва фабрика, м. Ужгород

про стягнення заборгованості

за участю представників:

від позивача не зявився

від відповідача (скаржника) не зявився

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Закарпатської області від 21.08.2017 року в справі №907/514/17 позов задоволено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Ужгородська взуттєва фабрика, м. Ужгород (88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Мукачівська, 44, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „ГК РЕСУРС-ПАРТНЕР, м. Київ (03190, м. Київ, вул. Черняховського, 16/30, ) заборгованість в розмірі 124349,36 грн. (в т. ч. 115274,66 грн. - основна заборгованість, 6470,96 грн. пеня, 1911,74 грн. - інфляційні збитки, 692,00 грн. - 3% річних), та у відшкодування судових витрат - суму 2015,24 грн. (дві тисячі п'ятнадцять грн. 24 коп.).

В апеляційній скарзі, відповідач, просить рішення господарського суду Закарпатської області від 21.08.2017 року в справі №907/514/17 змінити, в частині стягнення судового збору в сумі 149, 90 грн. При цьому, відповідач, вказує, що суд першої інстанції не перерахував суму судового збору, яка була зменшена, внаслідок подання заяви про зменшення суми позову. Внаслідок чого, стягнув з відповідача на 149,90 грн. судового збору більше.

У відзиві на дану апеляційну скаргу, позивач просив рішення господарського суду Закарпатської області від 21.08.2017 року в справі №907/514/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення .

Представники сторін в судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце судового засідання (арк. арк. справи 125 зворот, 126).

Розглянувши наявні в справі докази, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід змінити в частині стягнення судового збору, а апеляційну скаргу задоволити.

25 грудня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГК РЕСУРС-ПАРТНЕР" в особі директора ОСОБА_2 (далі - Постачальник) та Публічним акціонерним товариством Ужгородська взуттєва фабрика в особі генерального директора ОСОБА_3 (далі - Споживач, Відповідач) укладено договір на постачання природного газу № 68/16 (далі Договір).

Згідно ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до умов п. 1.1 Договору, Постачальник зобов'язується постачати природний газ Споживачу в необхідних для нього обємах (обсягах), а Споживач зобовязується своєчасно оплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, визначеному Договором.

Пунктами 16.1, 16.2 Договору передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання повноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і поширюється на відносини між сторонами щодо постачання природного газу, які виникли з моменту підписання та до 31 грудня 2016 року включно, а в частині розрахунків за газ - до їх повного здійснення. Строк дії даного Договору може бути продовжений, про що Сторонами укладається відповідна додаткова угода.

15 грудня 2016 року укладено додаткову угоду № 3, згідно якої сторони підтверджують свою готовність до виконання протягом 2017 року умов вищезазначеного Договору на постачання природного газу.

Даний договір набирає чинності, з моменту його підписання повноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і поширюється на відносини між сторонами, щодо постачання природного газу, які виникли, з моменту підписання та до 31 грудня 2016 року включно, а в частині розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

Відповідно до п. 7.1. Договору, споживач - ПАТ Ужгородська взуттєва фабрика зобовязаний здійснювати оплату газу, що передається за даним договором шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника в порядку передбаченому п. 7.2.

Зокрема, розрахунки вартості газу, за відповідний розрахунковий період визначаються згідно п. 6.1. даного договору, або додаткової угоди до даного договору, яка встановлює ціну газу на цей період, а оплата здійснюється у наступному порядку: -50% вартості запланованого обсягу споживання газу до 15 числа місяця споживання; - остаточний розрахунок за фактично використані обсяги газу в термін до 5-ого числа місяця, наступного за місяцем споживання, відповідно до рахунку наданого постачальником.

Згідно п. 8.2.2. Договору, відповідач зобовязується своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений природний газ на умовах, визначених даним договором.

Пунктом 12.1. Договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за даним Договором сторони несуть відповідальність, згідно з даним договором і чинним законодавством України.

Так, з січня по квітень 2017 року, відповідачу, згідно додаткової угоди №3, постачався товар (природний газ) кожного календарного місяця відповідно до умов Договору в повному обсязі, що підтверджується відповідними видатковим накладними.

Загальна сума до сплати згідно видаткових накладних -190274,66грн. (сто девяносто тисяч двісті сімдесят чотири грн. 66 коп.).

Разом з тим, у звязку з неналежним виконанням своїх обовязків за договором № 68/16 від 25.12.2015 року, у відповідача перед ТОВ ГК РЕСУРС-ПАРТНЕР виникла заборгованість.

Станом на 01 червня 2017 року, основний борг за договором на постачання природного газу № 68/16 від 25 грудня 2015 року склав 125 274,66 (сто двадцять пять тисяч двісті сімдесят чотири грн. 66 коп.), оскільки відповідач не розрахувався в повному обсязі за поставлений природний газ, згідно умов договору (розрахунок заборгованості міститься в матеріалах справи).

Згідно ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 12.2 Договору, у разі невиконання сторонами умов п. 7.2, 7.4, 7.5, постачальник має право вимагати від споживача сплати на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

У звязку з невиконання відповідачем основного зобовязання, відповідно до договору та ст. 625 ЦК України, позивач нарахував відповідачу пеню, яка згідно розрахунку позивача становить 6470,96 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно доданого розрахунку, сума фінансових санкцій за невиконання зобовязання відповідачем складає 9074,70грн.: 1.Сума 3% річних від суми основного боргу в розмірі 692,00грн.; 2. Сума інфляційних нарахувань в розмірі 1911,74 грн.; 3. Сума пені в розмірі 6470,96грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд зазначає таке.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріально-правова вимога про стягнення з відповідача суми заборгованості в розмірі 124349,36 грн. (в т. ч. 115274,66 грн. - основна заборгованість, 6470,96 грн пеня, 1911,74 грн. - інфляційні збитки, 692,00 грн. - 3% річних) є правомірною та такою, що підлягає задоволенню повністю, оскільки позов належним чином позивачем доведено і документально підтверджено, і в той же час відповідачем в порядку ст. 33 ГПК України не спростовано.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції, стягнуто з відповідача 2015, 24 грн. судового збору, оскільки такий підлягав сплаті при поданні позову. Однак, судом не враховано, що 08.08.2017 року, представник позивача подав через канцелярію суду письмову заяву про зменшення розміру позовних вимог, а саме позивач просить стягнути суму боргу в розмірі 124349,36 грн. (в т. ч. 115274,66 грн. - основна заборгованість, 6470,96 грн. пеня, 1911,74 грн. - інфляційні збитки, 692,00 грн. - 3% річних), чим зменшив ціну позову, а відтак і змінилась сума судового збору.

Відповідно до п. 2.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 року «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України » у разі зменшення розміру позовних вимог зайво сплачена сума судового збору підлягає поверненню (пункт 1 частини першої статті 7 Закону) за клопотанням особи, яка його сплатила.

Відтак, сума судового збору, яку слід було стягнути з відповідача на користь позивача, складала 1865,24 грн.

Відповідно до ст.ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд, вважає, що рішення господарського суду першої інстанції слід змінити в частині стягнення судового збору.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Ужгородська взуттєва фабрика, б/н від 31.08.2017 року - задоволити.

2. Рішення господарського суду Закарпатської області від 21.08.2017 року в справі №907/514/17 змінити, а саме пункт другий рішення викласти у такій редакції «Стягнути з Публічного акціонерного товариства Ужгородська взуттєва фабрика, м. Ужгород (88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Мукачівська, 44, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „ГК РЕСУРС-ПАРТНЕР, м. Київ (03190, м. Київ, вул. Черняховського, 16/30, ) заборгованість в розмірі 124349,36 грн. (в т. ч. 115274,66 грн. - основна заборгованість, 6470,96 грн пеня, 1911,74 грн. - інфляційні збитки, 692,00 грн. - 3% річних), та у відшкодування судових витрат - суму 1865,24 грн. .

3. В решті рішення залишити без змін.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „ГК РЕСУРС-ПАРТНЕР, м. Київ (03190, м. Київ, вул. Черняховського, 16/30, ) на користь Публічного акціонерного товариства Ужгородська взуттєва фабрика, м. Ужгород (88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Мукачівська, 44, ) 2 216, 77 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

6. Матеріали справи направити на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлений 13.11.2017 р.

Головуючий -суддя Малех І. Б.

Суддя Зварич О.В.

Суддя Матущак О.І.