ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

"13" листопада 2017 р.Справа № 916/1003/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: С.В. Таран,

Суддів: Л.О. Будішевської, М.А. Мишкіної,

при секретарі судового засідання І.М. Станковій,

за участю представників:

від прокуратури - прокурор О.І. Котелевський, посвідчення №035102 від 13.08.2015;

від позивача - О.І. Асташенкова, довіреність №277/исх-гс від 26.12.2016;

від відповідача (Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради) - В.О. Зубенко, довіреність б/н від 10.05.2017;

від відповідача (фізичної особи-підприємця ОСОБА_3) -ОСОБА_4, довіреність №035102 від 13.08.2015;

розглянувши апеляційні скарги заступника прокурора Одеської області та Одеської міської ради

на рішення Господарського суду Одеської області від 14.08.2017

у справі №916/1003/17

за позовом: заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради

до відповідачів:

- Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради;

- фізичної особи-підприємця ОСОБА_3;

про визнання недійсним договору про співробітництво та організацію взаємовідносин та зобов'язання повернути майно

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017р. заступник прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради звернувся з позовом до Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди комунального майна - берегозахисної споруди у вигляді підпірної стіни, загальною площею 35 погонних кв.м, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, друга черга ПЗС, між траверсом №7 та №7а в районі 11-ї ст. Великого Фонтану, укладеного між відповідачами шляхом підписання сторонами удаваного правочину - договору про співробітництво та організацію взаємовідносин від 12.05.2016 №04/с-16, а також про зобов'язання фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 повернути на користь Одеської міської ради комунальне майно - вищезазначену берегозахисну споруду.

За вказаною позовною заявою порушено провадження у справі №916/1003/17.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 14.08.2017 у справі №916/1003/17 (суддя В.С. Петров) у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 30.08.2017 було прийнято апеляційну скаргу Одеської міської ради на рішення Господарського суду Одеської області від 14.08.2017 у справі №916/1003/17 до провадження, при цьому її розгляд призначено на 25.09.2017 об 11:00 год.

30.08.2017 до Одеського апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга заступника прокурора Одеської області на зазначене рішення, яка ухвалою суду від 31.08.2017 була прийнята до провадження для спільного розгляду з апеляційною скаргою Одеської міської ради.

У судовому засіданні 25.09.2017 оголошувалась перерва до 10.10.2017, в судовому засіданні 10.10.2017 - до 31.10.2017 та в судовому засіданні 31.10.2017 - до 13.11.2017.

13.11.2017 у засіданні суду представники прокуратури та позивача власні апеляційні скарги підтримали, проти задоволення апеляційних скарг один одного заперечень не висловили; представник Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради апеляційні скарги просив задовольнити, а представник фізичної особи-підприємця ОСОБА_3- відмовити у їх задоволенні.

Заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, розглянувши матеріали даної справи, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.

12.05.2016 між Управлінням інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради («управління») та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 («підприємець») було укладено договір про співробітництво та організацію взаємовідносин № 04/с-16 (далі - договір №04/с-16 від 12.05.2016), за умовами якого сторони зобов'язуються шляхом об'єднання зусиль спільно діяти з метою створення умов для розвитку курортно-рекреаційної структури на узбережжі Чорного моря в м. Одеса і для підтримання берегозахисної споруди у належному технічному стані.

Відповідно до пункту 2.1 договору №04/с-16 від 12.05.2016 для реалізації спільного проекту задіюється берегозахисна споруда у вигляді підпірної стіни загальною площею 35 погонних метрів, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, друга черга ПЗС, між траверсом № 7 та № 7-а в районі 11-ої ст. Великого Фонтану (далі - «берегозахисна споруда»).

Пунктами 1.3, 1.4, 2.3.3, 2.4.1 договору №04/с-16 від 12.05.2016 передбачено, що підприємець бере на себе зобов'язання виконувати за власний рахунок на безповоротній основі поточний ремонт, реконструкцію та/або капітальний ремонт берегозахисної споруди: підпірна стінка загальною площею 35 погонних метрів; підприємець зобов'язаний до 01.09.2016 за власні кошти здійснити відповідні ремонтні роботи та роботи з благоустрою прилеглої території, у відповідності до затвердження проектної документації; підприємець має право користуватися берегозахисною спорудою у вигляді підпірної стіни загальною площею 35 погонних метрів, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, друга черга ПЗС, між траверсом № 7 та № 7а в районі 11-ої ст. Великого Фонтану та надавати платні послуги оздоровчо-пляжного сервісу відповідно до Правил устаткування та експлуатації пляжів міста Одеси, затверджених Одеською міською радою, у тому числі надання послуг літнього кафе, протягом строку, на який він укладений.

Цей договір укладений строком на 15 років та є чинним до 10.05.2031 (пункт 6.2 договору №04/с-16 від 12.05.2016).

Позовні вимоги обгрунтовані, зокрема, тим, що даний договір є удаваним та вчинений сторонами для приховання іншого правочину, а саме: договору оренди комунального майна, який в порушення положень Закону України "Про оренду державного та комунального майна", Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" укладено без прийняття відповідного рішення Одеської міської ради, проведення оцінки та проведення конкурсної процедури.

Цивільні відносини щодо недійсності правочинів регулюються Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі" та іншими актами законодавства.

При розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи.

Відповідно до статті 235 Цивільного кодексу України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Отже, за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 Цивільного кодексу України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. При укладенні удаваного правочину волевиявлення учасників правочину (як зовнішній прояв волі) не відповідає їх внутрішній волі. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

Оскільки відповідно до частини першої статті 202, частини третьої статті 203 Цивільного кодексу України головним елементом договору (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, який підлягає встановленню судом є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору та з'ясування питання про те, чи не укладений цей договір з метою приховати інший договір та який саме.

З огляду на загальні засади здійснення цивільних прав (стаття 12 Цивільного кодексу України) висновок про дійсні наміри сторін при укладенні оспореного договору залежить від того, чи відповідало укладення цього договору їх внутрішній волі, чи бажали сторони реального настання правових наслідків, обумовлених договором, і чи настали такі наслідки насправді. Таким чином, підлягає оцінці не лише поведінка сторін до та в момент укладення оспорюваного договору, але й після його укладення, зокрема необхідно встановити, чи виконали сторони свої обов'язки за договором, у який спосіб та чи не було укладення договору про співробітництво дією, спрямованою на передачу комунального майна в оренду.

За твердженням прокурора та позивача фізична особа-підприємець ОСОБА_3 не здійснив відповідні ремонтні роботи берегозахисної споруди у вигляді підпірної стіни, що розміщена в м.Одеса, узбережжя Чорного моря, друга черга ПЗС, між траверсом № 7 та № 7а в районі 11-ої ст. Великого Фонтану, проте на берегозахисній споруді ним встановлено балкон у вигляді майданчику літнього кафе. В обгрунтування власної позиції ними подано акт контролю використання берегозахисної споруди від 30.05.2017, затверджений в.о. начальника Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради.

Відповідно до пояснень відповідача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 ним проведені ремонтні роботи та роботи з благоустрою прилеглої території згідно з затвердженою проектною документацією. На підтвердження таких доводів ним надано завірені належним чином копії відповідної проектної документації, договору підряду №27/16 від 03.11.2016, а також банківських виписок по його рахунку з 01.01.2017 по 30.06.2017.

При цьому, колегією суддів приймається до уваги також те, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що підпірна стінка, про яку йдеться у договорі, може бути використана за призначенням саме для утримання берегу від оповзнів та інших природних процесів, що впливають на цілісність берегу, і ніяким іншим чином вказана споруда не може бути використана.

Відповідно до статті 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі. Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу".

З огляду на вищевикладене, встановлення обставин, пов'язаних з виконанням оспореного договору, є об'єктивно необхідним для визначення дійсних намірів сторін. При цьому факт наявності/відсутності збудованих/встановлених об'єктів нерухомості та/або тимчасових споруд на берегозахисній споруді, розташованій у м. Одеса між траверсом №7 та №7а в районі 11-ї ст. Великого Фонтану (друга черга ПЗС), як і факт проведення/непроведення ремонтних робіт зазначеної берегозахисної споруди, має суттєве значення для вирішення справи і потребує спеціальних знань.

За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне призначити по справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручити експертній установі за зоною обслуговування.

В зв'язку з призначенням господарським судом судової експертизи провадження у даній справі підлягає зупиненню відповідно до пункту 1 частини другої статті 79 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 41, 42, 79, 86, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

По справі №916/1003/17 призначити судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручити Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз (65026, м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 21).

На вирішення судового експерта поставити наступні питання:

1.Чи виконувались роботи на виконання договору №04/с-16 від 12.05.2016, укладеного між Управлінням інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3, відповідно до узгодженої проектної документації? Чи відповідає обсяг виконаних робіт зазначеному у проектній документації?

2.Які об'єкти нерухомості та/або тимчасові споруди збудовані/встановлені на виконання договору №04/с-16 від 12.05.2016?

3.Яким чином збудовані/встановлені об'єкти конструктивно пов'язані з берегозахисною спорудою, розташованою в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, друга черга ПЗС, між траверсом №7 та №7а в районі 11-ї ст. Великого Фонтану?

4. Чи задіяна берегозахисна споруда, розташована в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, друга черга ПЗС, між траверсом №7 та №7а в районі 11-ї ст. Великого Фонтану, при встановленні балкону у вигляді майданчика літнього кафе?

Попередити судового експерта, до початку проведення судової експертизи, про відповідальність за статтями 384, 385 Кримінального кодексу України за дачу завідомо неправдивого висновку або відмову дати висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків.

Зобов'язати Одеську міську раду оплатити рахунок експертної установи за проведення судової експертизи в десятиденний термін з дня отримання відповідного рахунку, що буде надісланий йому Одеським апеляційним господарським судом.

Зобов'язати Одеський науково-дослідний інститут судових експертиз висновок судового експерта в оригіналі надіслати до Одеського апеляційного господарського суду (65119 м. Одеса, пр. Шевченка, 29), а також сторонам по справі.

Провадження у справі №916/1003/17 зупинити в зв'язку з призначенням судової експертизи.

Копію ухвали направити прокурору, сторонам, а також експертній установі разом з матеріалами справи №916/1003/17.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя М.А. Мишкіна