УХВАЛА

03.11.2017Справа № 910/4811/15-г
Суддя Отрош І.М., розглянувши скаргу Державного підприємства "Укржитлосервіс" на дії та рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві у справі № 910/4811/15-г (щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№54469570 від 09.08.2017)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"
доДержавного підприємства "Укржитлосервіс"
простягнення 11355883 грн. 27 коп.
Представники сторін:

від скаржника (боржника): Хіміч Б.С. - представник за довіреністю б/н від 03.01.2017;

від стягувача: Удод Т.В. - представник за довіреністю № 17071910 від 19.07.2017;

від ВДВС: не з'явились.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.04.2015 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Київенерго" задоволено частково; стягнуто з Державного підприємства "Укржитлосервіс" на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" суму основного боргу у розмірі 8261860 грн. 01 коп., пеню у розмірі 100589 грн. 15 коп., 3% річних у розмірі 492870 грн. 27 коп., інфляційні втрати у розмірі 2399974 грн. 69 коп. та судовий збір у розмірі 73080 грн. 00 коп.

08.05.2015 на виконання рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/4811/15-г видано наказ.

21.08.2017 до Господарського суду міста Києва від Державного підприємства "Укржитлосервіс" надійшла скарга (вих. № 430 від 19.08.2017) на дії та рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві у справі № 910/4811/15-г, в якій скаржник просить суд: 1) визнати дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковського Тараса Олександровича по винесенню постанови про відкриття виконавчого провадження № 54469570 від 09.08.2017 протиправними; 2) визнати недійсною постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковського Тараса Олександровича про відкриття виконавчого провадження № 54469570 від 09.08.2017.

Крім того, у прохальній частині скарги скаржник (боржник) просив суд відновити пропущений строк на подання скарги у справі 910/4811/15-г.

Обгрунтовуючи подану до суду скаргу, скаржник (боржник) зазначив, що 09.08.2017 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№54469570 від 09.08.2017, у п. 3 якої було вказано про стягнення з боржника нестягнутого під час попереднього виконання виконавчого збору у розмірі 1121719 грн. 10 коп.

Однак, як зазначив скаржник (боржник), виконавчий збір у розмірі 1121719 грн. 10 коп. було у повному обсязі списано з рахунків Державного підприємства "Укржитлосервіс", з огляду на що підстави для стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 1121719 грн. 10 коп. відсутні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.08.2017 відмовлено Державному підприємству "Укржитлосервіс" у задоволенні клопотання про відновлення строку на подання скарги на дії та рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві у справі № 910/4811/15-г; прийнято до розгляду скаргу Державного підприємства "Укржитлосервіс" на дії та рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві у справі № 910/4811/15-г; розгляд призначено на 29.09.2017.

29.09.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві надійшли копії матеріалів виконавчого провадження ВП№54469570.

Судове засідання, призначене на 29.09.2017 не відбулось.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2017 розгляд скарги призначено на 17.10.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2017, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд скарги відкладено на 03.11.2017.

Представник скаржника (боржника) у судовому засіданні 03.11.2017 надав усні пояснення по суті скарги, просив її задовольнити.

Представник стягувача у судовому засіданні 03.11.2017 надав усні пояснення по суті скарги, проти її задоволення заперечив.

Представник Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві у судове засідання 03.11.2017 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 787.

Розглянувши у судовому засіданні 03.11.2017 скаргу Державного підприємства "Укржитлосервіс" на дії та рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві у справі № 910/4811/15-г, суд дійшов висновку про часткове її задоволення з огляду на таке.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Судом встановлено, що 08.08.2017 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від Публічного акціонерного товариства «Київенерго» надійшла заява про примусове виконання наказу Господарського суду міста Києва від 08.05.2015 у справі № 910/4811/15-г, а саме щодо стягнення залишку грошових коштів, присуджених до стягнення рішенням Господарського суду міста Києва від 20.04.2015 у справі № 910/4811/15-г, з яких 8161795 грн. 23 коп. основного боргу, 100589 грн. 15 коп. пені, 492870 грн. 27 коп. 3% річних та 2399974 грн. 69 коп. інфляційних втрат.

Судом встановлено, що 09.08.2017 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№54469570 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 08.05.2015 у справі № 910/4811/15-г.

У постанові про відкриття виконавчого провадження ВП№54469570 від 09.08.2017 державним виконавцем було зазначено, що залишок заборгованості за наказом суду становить 11155229 грн. 34 коп.

При цьому, у п. 3 постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№54469570 від 09.08.2017 державним виконавцем було вказано про необхідність стягнення з боржника (скаржника) не стягнутого під час попереднього виконання виконавчий збір у розмірі 1121719 грн. 10 коп.

Звертаючись з даною скаргою до суду, скаржник зазначив, що виконавчий збір було у повному обсязі (у сумі 1121719 грн. 10 коп.) стягнуто з боржника, про що зазначено у постанові державного виконавця про закінчення виконавчого провадження ВП№53034347 від 14.06.2017, яке було відкрите на виконання постанови про стягнення виконавчого збору ВП№48064487 від 28.09.2015, з огляду на що підстави для стягнення з боржника виконавчого збору відсутні.

За таких обставин, скаржник( боржник) просив суд визнати дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковського Тараса Олександровича по винесенню постанови про відкриття виконавчого провадження № 54469570 від 09.08.2017 протиправними; визнати недійсною постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковського Тараса Олександровича про відкриття виконавчого провадження № 54469570 від 09.08.2017.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 606-XIV від 21.04.1999, який був чинним станом на доту винесення постанови про стягнення виконавчого збору ВП№48064487 від 28.09.2015) відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий бір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 постанова про стягнення виконавчого збору виноситься під час першого надходження виконавчого документа державному виконавцю. Під час наступних пред'явлень до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання. Розмір фактично стягнутого з боржника виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

Судом встановлено, що 28.09.2015 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було винесено постанову ВП№48064487 про стягнення з боржника (Державного підприємства "Укржитлосервіс") виконавчого збору у розмірі 1132837 грн. 41 коп.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Судом встановлено, що 02.12.2016 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання постанови про стягнення виконавчого збору ВП№48064487 від 28.09.2015, якою постановлено стягнути з боржника (Державного підприємства "Укржитлосервіс") виконавчий збір у розмірі 1132837 грн. 41 коп.

Згідно з п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статей 19 1 та 26 1 Закону України "Про теплопостачання", статті 15 1 Закону України "Про електроенергетику", та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно зі ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача. Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи. Не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов'язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Відповідно до ч. 6 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 у разі наступних пред'явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Судом встановлено, що 18.04.2017 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову ВП№53034347 про арешт коштів боржника (при примусовому виконанні постанови про стягнення виконавчого збору ВП№48064487 від 28.09.2015), в якій зазначено, що заборгованість за виконавчим документом становить 1121719 грн. 10 коп.

За таких обставин, на виконання постанови про стягнення виконавчого збору ВП№48064487 від 28.09.2015, державним виконавцем було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках Державного підприємства "Укржитлосервіс", відкритих в ПАТ КБ «Приватбанк» у межах суми звернення стягнення 1121719 грн. 10 коп. (відповідно до постанови про арешт коштів боржника ВП№53034347 від 18.04.2017).

Крім того, судом встановлено, що 10.05.2017 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову ВП№53034347 про арешт коштів боржника (при примусовому виконанні постанови про стягнення виконавчого збору ВП№48064487 від 28.09.2015), в якій зазначено, що заборгованість за виконавчим документом становить 1121719 грн. 10 коп.

При цьому, у вказаній постанові державним виконавцем було зазначено, що з рахунків боржника було примусово списано грошові кошти та направлено на часткове погашення виконавчого збору у розмірі 354786 грн. 18 коп., з огляду на що заборгованість становить 766932 грн. 92 коп.

За таких обставин, на виконання постанови про стягнення виконавчого збору ВП№48064487 від 28.09.2015, державним виконавцем було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках Державного підприємства "Укржитлосервіс", відкритих в ПАТ КБ «Приватбанк», у межах суми звернення стягнення 766932 грн. 92 коп. (відповідно до постанови про арешт коштів боржника ВП№53034347 від 10.05.2017).

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

Судом встановлено, що 24.05.2017 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову ВП№53034347 про зняття арешту з грошових коштів боржника (при примусового виконанні постанови про стягнення виконавчого збору ВП№48064487 від 28.09.2015), в якій державним виконавцем зазначено, що в ході вказаного виконавчого провадження з рахунків боржника було примусово списано грошові кошти у розмірі 1121719 грн. 10 коп., а також стягнуто витрати виконавчого провадження у розмірі 173 грн. 98 коп.

Так, відповідно до розпоряджень державного виконавця від 19.04.2017 та 03.05.2017 перераховано 354786 грн. 18 коп. виконавчого збору, а 23.05.2017 на депозитний рахунок Міністерства юстиції України надійшов залишок нестягнутого виконавчого збору у розмірі 766932 грн. 92 коп., який відповідно до розпорядження від 24.05.2017, перераховано за призначенням.

Враховуючи викладене, державним виконавцем було знято накладений постановами державного виконавця ВП№53034347 від 18.04.2017 та від 10.05.2017 арешт з грошових коштів, що містяться на рахунках боржника, відкритих в ПАТ КБ «Приватбанк» (відповідно до постанови ВП№53034347 про зняття арешту з грошових коштів боржника від 24.05.2017).

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Судом встановлено, що 14.06.2017 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП№53034347 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору ВП№48064487 від 28.09.2015.

У вказаній постанові державним виконавцем зазначено, що на момент відкриття виконавчого провадження ВП№53034347 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору ВП№48064487 від 28.09.2015 залишок нестягнутого виконавчого збору становив 1121719 грн. 10 коп.

В ході примусового виконання з рахунків боржника примусового стягнуто виконавчий збір у загальному розмірі 1121719 грн. 10 коп. та витрати виконавчого провадження у сумі 173 грн. 98 коп. Так, відповідно до розпоряджень державного виконавця від 19.04.2017, від 03.05.2017 та від 24.05.2017 перераховано 1121719 грн. 10 коп. виконавчого збору до бюджету, що підтверджується платіжними вимогами № 1912 від 20.04.2017, № 2165 від 05.05.2017, № 2575 від 29.05.2017.

За таких обставин, вимоги виконавчого документу виконано у повному обсязі, що є підставою для закінчення виконавчого провадження згідно з п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження ВП№53034347 від 14.06.2017).

Враховуючи викладене, державним виконавцем було закінчено виконавче провадження ВП№53034347 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору ВП№48064487 від 28.09.2015.

При цьому, скаржником (боржником) долучено до матеріалів скарги копії банківської виписки та платіжних доручень, з яких вбачається, що 13.04.2017 з рахунку боржника, відкритому в ПАТ «КБ «Глобус», було списано грошові кошти у розмірі 331430 грн. 36 коп. (призначення платежу - стягнення виконавчого збору на користь держави постановою державного виконавця про стягнення виконавчого збору ВП№48064487 від 28.09.2015), 26.04.2017 з рахунку боржника, відкритого в ПАТ КБ «Приватбанк», списано грошові кошти у розмірі 23529 грн. 80 коп. (у призначенні платежу міститься посилання на реквізити постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору ВП№48064487 від 28.09.2015), 23.05.2017 з рахунку боржника, відкритого в ПАТ КБ «Приватбанк», списано грошові кошти у розмірі 766932 грн. 92 коп. (у призначенні платежу міститься посилання на реквізити постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору ВП№48064487 від 28.09.2015), що разом становить 1212893 грн. 08 коп. (тобто, 1121719 грн. 10 коп. виконавчого збору та 173 грн. 98 коп. витрат виконавчого провадження).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що з боржника (Державного підприємства "Укржитлосервіс") при примусового виконанні постанови про стягнення виконавчого збору ВП№48064487 від 28.09.2015 було у повному обсязі стягнуто виконавчий збір у загальній сумі 1132837 грн. 41 коп., що підтверджується долученими скаржником (боржником) до матеріалів скарги вказаними постановами державного виконавця (зокрема, постановою про зняття арешту з коштів боржника ВП№53034347 від 24.05.2017, постановою про закінчення виконавчого провадження ВП№53034347 від 14.06.2017) та відповідними банківськими виписками та платіжними дорученнями, з огляду на що суд дійшов висновку, що підстави для стягнення (достягнення) з боржника виконавчого збору у розмірі 1121719 грн. 10 коп. відсутні.

За таких обставин, враховуючи, що державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві у п. 3 постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№54469570 від 09.08.2017 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 08.05.2015 у справі № 910/4811/15-г було вказано про стягнення з боржника нестягнутого під час попереднього виконання виконавчого збору у розмірі 1121719 грн. 10 коп., суд дійшов висновку про визнання недійсною вказаної постанови в частині п. 3, а саме щодо стягнення з боржника не стягнутого під час попереднього виконання виконавчий збір у розмірі 1121719 грн. 10 коп., оскільки, як встановлено судом, наявними в матеріалах скарги доказами підтверджується стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 1121719 грн. 10 коп.

При цьому, як вбачається з прохальної частини скарги, скаржник (боржник) просить суд визнати недійсною постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковського Тараса Олександровича про відкриття виконавчого провадження № 54469570 від 09.08.2017 у повному обсязі.

Однак, суд не вбачає підстав для визнання недійсною постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№54469570 від 09.08.2017 у повному обсязі, так як виконавче провадження ВП№54469570, як встановлено судом, було відкрито 09.08.2017 не на виконання постанови про стягнення виконавчого збору з боржника, а на виконання наказу Господарського суду міста Києва від 08.05.2015 у справі № 910/4811/15-г.

Підстав для визнання недійсною постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№54469570 від 09.08.2017 у повному обсязі скаржником (боржником) суду не обґрунтовано у скарзі.

Що стосується вимог скаржника про визнання дій головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковського Тараса Олександровича по винесенню постанови про відкриття виконавчого провадження № 54469570 від 09.08.2017 протиправними, суд зазначає таке.

Згідно з п. 9.1, 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» прийняття органами Державної виконавчої служби, їх посадовими особами будь-яких рішень (постанов тощо) в процесі здійснення виконання судових рішень господарських судів підпадає в розумінні статті 121-2 ГПК під ознаки дій цих органів та осіб, тому відповідні рішення також підлягають оскарженню до названих судів. За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Таким чином, зважаючи на положення п.п. 9.1, 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» та те, що дії державного виконавця мають форму конкретного процесуального документу - постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№54469570 від 09.08.2017 (оскаржуваної постанови), суд дійшов висновку, що належним способом захисту в даному випадку є визнання постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№54469570 від 09.08.2017 недійсною в частині п. 3 постанови («стягнути з боржника не стягнутий під час попереднього виконання виконавчий збір у розмірі 1121719 грн. 10 коп.»).

Саме такий спосіб захисту є ефективним, так як спрямований на реальне відновлення порушеного права, водночас, такий спосіб захисту як визнання дій державного виконавця протиправними, в даному випадку, не може поновити порушені права скаржника, так як такі дії були реалізовані у формі постанови, а тому саме остання підлягає оскарженню (за аналогією оскарженню підлягає судове рішення, а не дії судді щодо винесення останнього).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення скарги Державного підприємства "Укржитлосервіс" на дії та рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві у справі № 910/4811/15-г (щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№54469570 від 09.08.2017), а саме щодо визнання недійсною постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№54469570 від 09.08.2017 в частині стягнення з боржника нестягнутого під час попереднього виконання виконавчого збору у розмірі 1121719 грн. 10 коп., про що зазначено у п. 3 вказаної постанови.

Керуючись ст.ст. 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Державного підприємства «Укржитлосервіс» на дії та рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві у справі № 910/4811/15-г задовольнити частково.

2. Визнати недійсною постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№54469570 від 09.08.2017 в частині стягнення з боржника нестягнутого під час попереднього виконання виконавчого збору у розмірі 1121719 грн. 10 коп., про що зазначено у п. 3 вказаної постанови.

3 В іншій частині скарги відмовити.

Суддя І.М. Отрош