донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

16.11.2017 р. справа №5006/47/39/2012

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя судді секретар судового засідання за участю представників від позивача від відповідача від Департаменту ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 не зявився не зявився ОСОБА_5, за довіреністю
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ
на ухвалу господарського суду Донецької області
від за скаргою на дії 19.09.2017 Державного підприємства «Регіональні електричні мережі», м. Вишгород Київської області, в особі Донецької філії, м. Мирноград Донецької області Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
у справі№ 5006/47/39/2012 (суддя Паляниця Ю.О.)
за позовом доДержавного підприємства «Регіональні електричні мережі», м. Вишгород Київської області в особі Донецької філії, м. Мирноград Донецької області Державного підприємства Дзержинськвугілля,м. Дзержинськ Донецької області
про стягнення 76977818,33 грн.
В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Донецької області від 04.10.2012 позовні вимоги Державного підприємства Регіональні електричні мережі, м. Вишгород Київської області в особі Донецької філії, м. Мирноград Донецької області до Державного підприємства Дзержинськвугілля, м. Дзержинськ про стягнення 76977818,33 грн. задоволено частково.

Стягнуто з Державного підприємства «Дзержинськвугілля» на користь Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» в особі Донецького філіалу заборгованість за спожиту активну електроенергію у розмірі 73116376,60 грн., за реактивну електроенергію у розмірі 228504,11 грн., за перевищення договірної величини споживання електричної потужності у розмірі 278 522,62 грн., пеню за несвоєчасне виконання грошових зобовязань у розмірі 1 990 055,08 грн., три відсотки річних у розмірі 525 913,42 грн., суму інфляційних нарахувань у розмірі 175094,80 грн., а всього 76314466,63 грн.

Стягнуто з Державного підприємства «Дзержинськвугілля» на користь Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» в особі Донецького філіалу судовий збір у розмірі 64380,00 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

На примусове виконання рішення господарським судом видано відповідний наказ від 05.11.2012 №5006/47/39/2012, який предявлено до виконання.

Із наданих Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України копій матеріалів виконавчого провадження №35299117 вбачається, що за результатами розгляду заяви ДП «Регіональні електричні мережі» №7317/12 від 07.11.2012 про примусове виконання наказу господарського суду №5006/47/39/2012 від 05.11.2012, постановою старшого державного виконавця Семко О.Б. від 21.11.2012 на підставі статей 17, 19, 21, 25 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження ВП №35299117 з виконання наказу №5006/47/39/2012, виданого 05.11.2012 господарським судом Донецької області про стягнення з ДП Дзержинськвугілля суми боргу за спожиту активну електроенергію у розмірі 73116376,60 грн., за реактивну енергію у розмірі 228504,11 грн., за перевищення договірної величини споживання електричної потужності у розмірі 278522,62 грн., пеню за несвоєчасне виконання грошових зобовязань у розмірі 1990055,08 грн., 3% річних у розмірі 525913,42 грн., суму інфляційних нарахувань у розмірі 175094,80 грн., а всього 76314466,63 грн.

Постановою від 11.09.2013 виконавче провадження №35299117 зупинено на підставі п. 15 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", у звязку з включенням ДП "Дзержинськвугілля» до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості на строк дії процедури погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

Відповідно до п. 3.4 ст. 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" процедура погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу діє до 01.01.2014, тому постановою державного виконавця від 15.01.2014 виконавче провадження №35299117 поновлено на підставі ч.5 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою господарського суду Донецької області від 27.02.2014 у справі №5006/47/39/2012 задоволено заяву Державного підприємства «Дзержинськвугілля» про відстрочку виконання рішення господарського суду Донецької області від 04.10.2012 у справі №5006/47/39/2012. Відстрочено виконання рішення господарського суду Донецької області від 04.10.2012 у справі №5006/47/39/2012 строком на 1 (один) рік.

Постановою ВП №35299117 головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_6 від 24.04.2014 на підставі ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» приєднано виконавче провадження №35299117 до зведеного виконавчого провадження №43100230, яке веде Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, м. Київ.

Постановою ВП №35299117 головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_6 від 24.04.2014 на підставі п.13 ч.1 ст.37, ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» зупинено виконавче провадження ВП №35299117, у звязку з наданням відстрочки виконання судового рішення.

За результатами розгляду заяви ДП «РЕМ» в особі Донецької філії №1183 від 05.10.2015 про поновлення виконавчого провадження, постановою ВП №35299117 державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_7 від 19.10.2015 на підставі ч.5 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» поновлено виконавче провадження ВП №35299117.

Постановою ВП №35299117 старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_7 від 14.01.2016 на підставі п.4 ч.1 ст.38, ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» зупинено виконавче провадження ВП №35299117 (а.с. 67-68, т.2).

Ухвалою господарського суду Донецької області від 12.02.2016 у справі №5006/47/39/2012 заяву Державного підприємства «Дзержинськвугілля» №1-14/161 від 28.01.2016 про відстрочку виконання рішення задоволено. Виконання рішення господарського суду Донецької області від 04.10.2012 у справі №5006/47/39/2012 відстрочено до 31.12.2016 включно.

Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 11.08.2016 №513 Державне підприємство «Дзержинськвугілля» перейменовано у Державне підприємство «Торецьквугілля».

За результатами розгляду заяви ДП «РЕМ» в особі Донецької філії №04/142 від 25.01.2017 про продовження виконавчого провадження, а також заяви від 24.01.2017р., постановою ВП №35299117 старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_7 від 09.02.2017 на підставі ч.5 ст.35 Закону України «Про виконавче провадження» поновлено виконавче провадження ВП №35299117, назву боржника зазначено з врахуванням змін.

Постановою ВП №35299117 від 26.05.2017 старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної служби Міністерства юстиції України ОСОБА_8, на підставі п. 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» наказ господарського суду Донецької області №5006/47/39/2012 виданий 05.11.2012 повернуто стягувачу.

Не погоджуючись з постановою ВП №35299117 від 26.05.2017 старшого державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу, Державне підприємство "Регіональні електричні мережі" в особі Донецької філії звернулось до господарського суду Донецької області зі скаргою №04/1129 від 04.07.2017 на дії державного виконавця, в якій просило:

- визнати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_8 від 26.05.2017 про повернення виконавчого документа за виконавчим провадженням №35299117 недійсною;

- зобовязати старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_8 згідно із ч. 1 ст. 41 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII винести постанову про відновлення виконавчого провадження №35299117;

- зобовязати старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_8 виконати вимоги ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств" від 13.04.2017 № 2021-VIII в частині зупинення виконавчого провадження №35299117.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 19.09.2017 у справі №5006/47/39/2012 частково задоволено скаргу №04/1129 від 04.07.2017р. Державного підприємства Регіональні електричні мережі в особі Донецької філії.

Визнано недійсною постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України ОСОБА_8 від 26.05.2017р. про повернення виконавчого документа за виконавчим провадженням №35299117.

В іншій частині скарги відмовлено.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою №5006/47/39/2012/20.3-03 від 19.10.2017, якою просить ухвалу господарського суду Донецької області від 19.09.2017 у справі №5006/47/39/2012 скасувати в частині визнання недійсною постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_8 про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.05.2017р. по виконавчому провадженню № 35299117, та прийняти постанову, якою у задоволенні скарги відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що ухвалу суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Зазначає про відсутність підстав для зупинення виконавчого провадження, оскільки в Закон України Про виконавче провадження відповідні зміни не внесені.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 02.11.2017р. прийнято апеляційну скаргу до провадження, судовий розгляд призначено на 16.11.2017р.

В судовому засіданні представник заявника апеляційної скарги підтримав вимоги, викладені в апеляційній скарзі. Просив ухвалу по справі скасувати в частині задоволення скарги, та у задоволенні скарги на дії державного виконавця відмовити у повному обсязі.

Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечив з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив залишити ухвалу господарського суду Донецької області без змін, а апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України без задоволення.

Згідно з положеннями ст.ст. 101, 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішень та ухвал місцевого господарського суду в повному обсязі.

У відповідності до п.п. 1, 3 частини 2 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами (ст.ст. 42, 43 Господарського процесуального кодексу України).

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника апелянта, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до положень Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання. Однією з засад судочинства є обовязковість рішень суду.

Конституційним Судом України у п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012р. № 18-рп/2012 зазначено, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом (ст. ст.115, 116 Господарського процесуального кодексу України).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.06.2004р. у справі Півень проти України зазначив, що право на судовий розгляд, гарантоване ст.6 Конвенції, також захищає виконання остаточних та обовязкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди однієї із сторін.

Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 1 Закону України від 13.04.2017 № 2021-VIII "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств" (далі Закон № 2021) встановлено, що тимчасово, до 1 січня 2019 року, підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, які підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", знімаються арешти та заборони відчуження майна у таких виконавчих провадженнях, крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у звязку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообовязкового державного соціального страхування, заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Пунктом 2 ст. 2 наведеного Закону, Кабінету Міністрів України доручено забезпечити у місячний строк із дня набрання чинності цим Законом приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Закон України "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств" набрав чинності з 24.05.2017р. № 2021-VIII.

Оскаржувана постанова про повернення виконавчого документа стягувачу за виконавчим провадженням №35299117 винесена державним виконавцем 26.05.2017 р.

Зі змісту оскаржуваної постанови органу ДВС вбачається, що державний виконавець при винесені постанови від 26.05.2017 про повернення виконавчого документа стягувачу керувався п.9 ч. 1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження.

За положеннями п.9 ч.1 ст.37 Закону України Про виконавче провадження виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Статтею 1 Закону України від 29.11.2001 № 2864-ІІІ "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" (далі Закон № 2864) встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків, до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна.

Згідно зі ст. 2 Закону №2864-ІІІ для цілей цього Закону під примусовою реалізацією майна підприємств розуміється відчуження обєктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами, а також акцій (часток, паїв), що належать державі в майні інших господарських товариств і передані до статутних капіталів цих підприємств, якщо таке відчуження здійснюється шляхом: звернення стягнення на майно боржника за рішеннями, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою, крім рішень щодо виплати заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у звязку із трудовими відносинами, та рішень щодо зобовязань боржника з перерахування фондам загальнообовязкового державного соціального страхування заборгованості із сплати внесків до цих фондів, яка виникла до 1 січня 2011 року, та з перерахування органам Пенсійного фонду України заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Аналіз змісту постанови ВП №35299117 від 26.05.2017 р. свідчить про те, що державний виконавець дійшов висновку про відсутність у боржника по справі майна, на яке можливо звернути стягнення, оскільки боржник по справі є державним підприємством і все його майно забезпечує ведення виробничої діяльності, зазначаючи про здійснені ним заходи щодо розшуку такого майна, які виявилися безрезультатними.

При цьому, державний виконавець не послався на будь-які документи, що підтверджують відсутність у боржника майна, яке не забезпечує ведення виробничої діяльності, складені ним під час вчинення виконавчих дій за місцезнаходженням боржника.

Докази на підтвердження викладених в оскаржуваній постанові доводів, в матеріалах справи відсутні.

Втім, матеріали виконавчого провадження містять відомості про велику кількість транспортних засобів, зареєстрованих за ДП «Дзержинськвугілля» (відповідь Управління Державтоінспекції ГУМВС України в Донецькій області № 9/826), сільськогосподарську техніку ( відповідь Державної сільського господарства в Донецькій області № 05/7494).

Відповідно до п.9.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця, щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Отже, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про визнання постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України ОСОБА_8 від 26.05.2017р. про повернення виконавчого документа за виконавчим провадженням №35299117 недійсною.

Як вбачається з тексту ухвали господарського суду Донецької області, відмовляючи у задоволенні другої та третьої вимоги скарги на дії ДВС, судом зазначено, що Законом України Про виконавче провадження встановлено порядок, права та обовязки стягувача по предявленню виконавчого документу до виконання і зобовязувати учасників виконавчого провадження виконувати імперативні приписи Закону суд повноважень не має.

Проте, скаржник у своїй скарзі просив зобовязати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України поновити виконавче провадження, та зобовязати виконати вимоги ст.1 Закону України Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств від 13.04.2017 р. № 2021-УШ в частині зупинення виконавчого провадження № 35299117.

Відповідно до ст.41 Закону України Про виконавче провадження у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Обґрунтовуючи своє рішення про повернення виконавчого документа, державний виконавець в постанові від 26.05.2017 дійшов висновку, що зупиняти виконавче провадження №35299117, згідно вимог ст.1 Закону України "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств" у нього немає підстав, адже ст.34 Закону України "Про виконавче провадження" не передбачено підстав для зупинення виконавчих проваджень та заходів примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств.

Згідно пояснень представника заявника апеляційної скарги, які було надано в судовому засіданні, виконати вимоги ст.1 Закону України Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств від 13.04.2017р. № 2021-УШ в частині зупинення виконавчого провадження № 35299117 не є можливим, оскільки відповідні зміни до ст.34 Закону України Про виконавче провадження не внесені.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження передбачено, що у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, суд зобовязує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Відповідно до п.9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Виходячи з приписів ст.1 Закону України Про виконавче провадження, державний виконавець повинен у своїй діяльності керуватися не тільки Законом України Про виконавче провадження, а й іншими законами, в даному випадку, Законом України Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств від 13.04.2017р. №2021-УШ, ст. 1 якого містить однозначні вказівки щодо зупинення виконавчих проваджень та заходів примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, які підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", які державним виконавцем було проігноровано.

Судова колегія вважає, що відмова у задоволенні другої та третьої вимог скаржника не призведе до поновлення прав позивача, як стягувача у виконавчому провадженні №35299117 з виконання наказу господарського суду Донецької області у справі №5006/47/39/2012.

Тому, посилання місцевого господарського суду, що Законом України Про виконавче провадження встановлено порядок, права та обовязки стягувача по предявленню виконавчого документу до виконання, і зобовязувати учасників виконавчого провадження виконувати імперативні приписи Закону суд повноважень не має, як на підставу для відмови у задоволенні вимог скаржника щодо зобовязання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України згідно із ч.1 ст.41 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016р. № 1404-УШ винести постанову про відновлення виконавчого провадження №35299117 та зобовязання виконати вимоги ст.1 Закону України Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств від 13.04.2017р. № 2021-УШ в частині зупинення виконавчого провадження №35299117, в даному випадку, є необгрунтованими.

За результатами апеляційного провадження, Донецьким апеляційним господарським судом встановлено неповне зясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України є підставою для скасування ухвали господарського суду Донецької області від 19.09.2017 у справі №5006/47/39/2012 в частині відмови у задоволенні вимог скарги щодо зобовязання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України згідно із ч.1 ст.41 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 р. № 1404-УШ винести постанову про відновлення виконавчого провадження №35299117 та зобовязання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконати вимоги ст.1 Закону України Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств від 13.04.2017 р. №2021-VШ в частині зупинення виконавчого провадження №35299117, з прийняттям в цій частині нового рішення про задоволення вимог скарги.

В іншій частині ухвала господарського суду Донецької області від 19.09.2017 у справі №5006/47/39/2012 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Результати апеляційного провадження у справі №5006/47/39/2012 оголошені в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101, 102, 103, 104, 105, 106, 121-2 Господарського процесуального Кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу господарського суду Донецької області від 19.09.2017 у справі №5006/47/39/2012 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Донецької області від 19.09.2017 у справі №5006/47/39/2012 скасувати в частині відмови у задоволенні вимог скарги про зобовязання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України згідно із ч. 1 ст.41 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 №1404-VIII винести постанову про відновлення виконавчого провадження №35299117; зобовязання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконати вимоги ст. 1 Закону України Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств від 13.04.2017 №2021-VIII в частині зупинення виконавчого провадження №35299117.

Прийняти нове рішення в цій частині.

Зобовязати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України згідно із ч. 1 ст.41 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 №1404-VIII винести постанову про відновлення виконавчого провадження №35299117.

Зобовязати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконати вимоги ст. 1 Закону України Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств від 13.04.3017 №2021-VIII в частині зупинення виконавчого провадження №35299117.

В іншій частині ухвалу господарського суду Донецької області від 19.09.2017 у справі №5006/47/39/2012 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Н.М. Дучал

Судді: Е.В. Сгара

ОСОБА_2

Надруковано: 6 екз.:

2 - позивачу;

1 - відповідачу;

1 - ДВС ;

1 - у справу;

1 ГСДО.