Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "07" листопада 2017 р. Справа № 906/753/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Давидюка В.К.

за участю представників сторін:

від прокуратури: ОСОБА_1- службове посвідчення №038611;

від Житомирської ОДА: ОСОБА_2- дов. № 0980/30/2-17 від 06.03.2017 ;

від відповідача: ОСОБА_3- керівник ; ОСОБА_4- дов. б/н від 18.09.2017;

від ФДМ України - ОСОБА_5 - дов. №339 від 04.11.2016;

від ПАТ"Укрпрофоздоровниця" - ОСОБА_6 - дов.№17-07/01 від 17.07.2017;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Коростишівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Житомирської обласної державної адміністрації

до Дочірнього підприємства "Санаторій для дітей з батьками "Тетерів" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок "України "Укрпрофоздоровниця"

за участю у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

на стороні позивача - Фонд державного майна України;

на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця"

про визнання недійсними державних актів серії ЖТ №104948, серії ЖТ №104949 на право власності на земельні ділянки та скасувати реєстрацію від 26.11.2004р

Строк розгляду спору продовжено за клопотанням сторони у відповідності до ч. 3 ст.69 ГПК України.

В судовому засіданні 05.10.2017 до 11.10.2017, 11.10.2017 до 19.11.2017, 02.11.2017 до 07.11.2017 оголошувалась перерва на підставі ст. 77 ГПК України.

Керівник Коростишівської місцевої прокуратури звернувся з позовом до суду про визнання недійсними державних актів серії ЖТ №104948, серії ЖТ №104949 на право власності на земельні ділянки ДП "Санаторій для дітей з батьками "Тетерів" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок "України "Укрпрофоздоровниця", а також скасування їх реєстрації.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України №1086-р від 12.11.2014 майновий комплекс, що розташований за адресою: м. Коростишів, пров. Дачний,13 віднесено до сфери управління Житомирської ОДА. Під час здійснення облдержадміністрацією заходів з прийняття зазначеного майна встановлено, що земельні ділянки площею 9,4964 га кадастровий номер :01:011:0017 та площею 0,8 га кадастровий номер :01:011:0018, які перебувають під цілісним майновим комплексом знаходяться у приватній власності ДП "Санаторій для дітей з батьками "Тетерів" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок "України "Укрпрофоздоровниця", що підтверджується державними актами на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №104948, серії ЖТ №104949 від 26.11.2004. Наявність вказаних державних актів унеможливлює реєстрацію речових прав держави в особі облдержадаміністрації на земельні ділянки під майновим комплексом.

Прокурор в засіданні суду позовні вимоги підтримав. Щодо необхідності надати для огляду оригінал договору купівлі-продажу земельних ділянок від 31.12.2003 зазначив про відсутність вказаного документа у Коростишівської районної державної адміністрації.

Представник Житомирської ОДА і представник ФДМ України доводи прокурора підтримали, вважають позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Представник відповідача судовому засіданні зазначив, що підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу земельних ділянок ВВА №934764 від 31.12.2003, а не договір купівлі-продажу №1 від 31.12.2003, який в судовому порядку визнано недійсним. При цьому в спірних державних актах наявне посилання саме на договір ВВА №934764 від 31.12.2003, тому позовні вимоги є безпідставними.

Прокурор зазначає, що ВВА №934764 - серійний номер бланку договору.

На питання суду чи укладалися інші договору купівлі-продажу між Коростишівською РДА та ДП "Санаторій для дітей з батьками "Тетерів" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок "України "Укрпрофоздоровниця" від 31.12.2003, представник відповідача зазначив, що не володіє вказаною інформацією.

Представник ПАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" повідомив про неможливість надати для огляду оригінали державних актів серії ЖТ №104948, серії ЖТ №104949 на право власності на земельні ділянки, так як вказані документи вилучені правоохоронними органами під час обшуку за місцем знаходження ПАТ "Укрпрофоздоровниця" за адресою: м. Київ, вул. Шота Руставелі, 39/41.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням голови Коростишівської районної державної адміністрації від 30.12.2003 №493 продано шляхом викупу земельну ділянку несільськогосподарського призначення дочірньому підприємству "Санаторій для батьків з дітьми "Тетерів" загальною площею 10,2964 га вартістю 482992,00 гривень для санаторно-курортного лікування.

На підставі вказаного розпорядження 31.12.2003 між Коростишівською районною державною адміністрацією та ДП "Санаторій для батьків з дітьми "Тетерів" ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого ДП "Санаторій для батьків з дітьми "Тетерів" ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" у власність передано земельну ділянку несільськогосподарського призначення загальною площею 10,2964 га за адресою: м.Коростишів, пров. Дачний, 13.

Коростишівським районним відділом земельних ресурсів видано державні акти серії ЖТ №104948 та ЖТ №104949 від 26.11.2004, про що в Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі за реєстраційними номерами 03, №02.

Рішення Господарського суду Житомирської області від 17.09.2015 у справі 906/916/15 позов задоволено частково; визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Коростишівської районної державної адміністрації від 30.12.2003 №493 «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення». А також визнано недійсним договір купівлі - продажу від 31.12.2003 за №1 земельної ділянки несільськогосподарського призначення, площею 10,2964 га за адресою: Житомирська область, м. Коростишів, провулок Дачний, 13, (який 29.01.2004 зареєстрований в Коростишівському районному земельному відділі), укладений між Коростишівською районною державною адміністрацією та Дочірнім підприємством «Санаторій для батьків з дітьми «Тетерів» закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», посвідчений приватним нотаріусом Коростишівського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі №7134.

Відповідно до ч.3 ст.35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

З огляду на те, що основою для видачі державних актів серії ЖТ №104948 та ЖТ №104949 від 26.11.2004 є розпорядження голови Коростишівської районної державної адміністрації від 30.12.2003 №493 «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення» та договір купівлі - продажу №1 від 31.12.2003, які визнано недійсними судом, Коростишівська місцева прокуратура звернулася з відповідними позовом, так як підстава отримання державних актів перестала існувати.

В п.2.3 пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" роз'яснено, що у спорах, пов'язаних з правом власності або постійного користування земельними ділянками, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти про право власності чи постійного користування.

Разом з тим, господарським судам слід враховувати, що право, посвідчене державними актами, є похідним від відповідного рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи в користування, а тому з огляду на приписи частини першої статті 16 ЦК України та ст.152 ЗК України захист прав осіб на земельні ділянки не може здійснюватися лише шляхом визнання відповідного державного акту недійсним, якщо рішення, на підставі якого видано цей державний акт, не визнано недійсним у встановленому порядку.

У постанові Верховного Суду України від 22.05.2013 №6-33цс13 зроблено висновок, що державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, які посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Верховний Суд України висловив правову позицію у постанові в справі №6-46цс14 від 04.06.2014, зазначивши, що відповідно до статі 126 (в редакції чинній до 05.03.2009 року), статей 152, 155 ЗК України державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видавалися на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень та цивільно-правових угод. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце уразі їх видання з порушенням вимог закону, усупереч рішень чи угод. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Отже, Верховний Суд України визнав, що державні акти на право власності на земельні ділянки можуть визнаватися судами недійсними у випадках: 1) при визнанні недійсними рішення про надання земельної ділянки у власність або угод про перехід такого права, яким порушується право власності на землю іншою особи; 2) при виданні державних актів на право власності на земельні ділянки з порушенням вимог закону, усупереч рішенням чи угодам.

Підставами для визнання акту недійсним, за загальними правилами, є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Крім того, Конституційний Суд України в п.4 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року N 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання.

Верховний Суд України у постанові від 11.11.2014 року у справі № 21-405а14 надав висновок, що позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі у власність та оренду земельної ділянки, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки у таких осіб виникло право власності або володіння земельною ділянкою і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

За таких обставин, суд вважає, що обраний керівником Коростишівської місцевої прокуратури спосіб захисту порушеного права та охоронюваного законом інтересу (скасування державних актів та записів про їх реєстрацію), не суперечить способу захисту прав на земельну ділянку.

Відповідно до даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єтів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, власником майнового комплексу за адресою: Житомирська обл., м. Коростишів, пров. Дачний,13 є держава Україна в особі Фонду державного майна України, розмір частки 1/1, підстава виникнення права власності - рішення Господарського суду Житомирської області у справі №21/5007/88/11 від 01.11.2011 (а.с. 19-21 у т. 1).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1086-р від 12.11.2014 вказаний майновий комплекс віднесено до сфери управління Житомирської ОДА (а.с. 17 у т.1).

Однак документи на право власності на земельні ділянки, які знаходяться під об'єктами нерухомості, їх власник у встановленому законодавством порядку оформити не може, оскільки за ДП "Санаторій для дітей з батьками "Тетерів" ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок "України "Укрпрофоздоровниця" залишається зареєстрованим право власності на земельні ділянки площею 9,4964 та 0,80 га за адресою: м. Коростишів, пров. Дачний,13, що підтверджується державними актами серії ЖТ №104948, серії ЖТ №104949.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України (в редакції від 06.10.2004) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України (ст. 126 Земельного кодексу України).

Пунктом 4.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затверджена наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04.05.99 № 43 визначено, що державний акт на право постійного користування земельною ділянкою видається на підставі рішення Верховної Ради України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських, міської, селищної, сільської ради, а на право власності на земельну ділянку - на підставі рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій, міської, селищної, сільської ради.

Так державні акти серії ЖТ №104948, серії ЖТ №104949 на право власності на земельні ділянки видані на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31.12.2003. В свою чергу, укладенню договору купівлі-продажу передувало розпорядження голови Коростишівської районної державної адміністрації від 30.12.2003 №493 «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення». Зазначений акт визнаний незаконним та скасований в судовому порядку.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-93цс13 від 23.10.2013 стосовно однакового застосування судами ст. ст. 116, 118 ЗК України передбачено, що державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством.

Отже, підставою для визнання недійним державного акта на право власності на землю є визнання недійсним та скасування рішення органу влади, а також визнання недійсною угоди, на підставі якої видано документ, що посвідчує право власності.

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що спірні державні акти видані на підставі договору купівлі-продажу земельних ділянок ВВА №934764 від 31.12.2003, а не договору купівлі-продажу №1 від 31.12.2003, який в судовому порядку визнано недійсним.

Судом при дослідженні договору купівлі-продажу №1 від 31.12.2003 встановлено, що вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Коростишівського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі №7134.

Невід'ємною складовою нотаріального діловодства та документаційного забезпечення нотаріального процесу є спеціальні бланки нотаріальних документів, що використовуються нотаріусами виключно під час вчинення нотаріальних дій.

Спеціальні бланки мають містити захисну сітку, водяні знаки, серію та номер бланку, тощо. Так, на примірнику договору купівлі-продажу від 31.12.2003 (а.с. 38-39 у т.2) у правому нижньому куті наявний номер ВВА№934766, на сторінках 3,4 - ВВА №934769. Відповідно до п. 9.4 договору вказаний договір складений у 4-х примірниках, які мають однакову юридичну силу.

Також при співставленні даних, зазначених у вказаному документі та спірних державних актах судом досліджено такі основні ознаки земельної ділянки: місце розташування, площа та цільове призначення. Тому у суду відсутні підстави вважати, що в державних актах міститься посилання на інший договір купівлі-продажу від 31.12.2003. А номер договору ВВА№934764, що зазначений у держаних актах серії ЖТ №104948, серії ЖТ №104949 відповідає серії та номеру спеціального бланку 1,2 сторінки договору купівлі-продажу від 31.12.2003, примірник якого надавався для реєстрації права власності на земельні ділянки.

Крім того, представник відповідача у відзиві на позовну заяву посилається на ст. 140 ЗК України, яка визначає вичерпний перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку, а такої підстави припинення права власності на земельну ділянку як скасування рішення органу виконавчої влади або ж визнання недійсними державних актів про право власності на земельну ділянку Земельний кодекс України не передбачає.

Вказані доводи суд вважає безпідставними, оскільки Верховний Суд України під час перегляду справи №6-155цс14 висловив таку правову позицію: ст. 140 ЗК України містить вичерпний перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку у разі, коли право власності придбано у встановленому законом порядку. Разом з тим, у разі визнання незаконним рішення, згідно з яким набуто право власності на спірну земельну ділянку, посилання на норми ст.140 ЗК України не може бути визнана правильною. Аналогічна правова позиція висловлена ВСУ у справ №6-57цс13.

Враховуючи викладене, позовні вимоги щодо визнання недійсності державних актів серії ЖТ №104948, серії ЖТ №104949 від 26.11.2004 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Державні акти на право власності на земельну ділянку набувають легітимності правопосвідчувального документа не тільки від рішення органу влади про надання земельної ділянки у власність, а й від державної реєстрації земель, яка здійснювалася відповідно до наказу Держкомзему України від 02.07.2003 №174 "Про затвердження Тимчасового порядку державної реєстрації земель", в якій п. 4 передбачено порядок ведення книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. У книзі реєстрації реєструються державні акти на право власності на земельну ділянку (п.4.3).

З 01.01.2013 діє редакція ч. 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004, згідно з якої речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності реєстрації таких прав відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

У п. 4. Розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про Державний земельний кадастр" передбачено, що у разі якщо земельні ділянки, обмеження (обтяження) у їх використанні зареєстровані до набрання чинності цим Законом у Державному реєстрі земель, відомості про такі земельні ділянки, обмеження (обтяження) підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку, без подання заяв про це їх власниками, користувачами та без стягнення плати за таке перенесення.

Пунктом 12 розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Закону України" Про Державний земельний кадастр" на Кабінет Міністрів України був покладено обов'язок забезпечити до 1 січня 2013 року перенесення до єдиної інформаційної системи Державного земельного кадастру записів про державну реєстрацію земельних ділянок, зареєстрованих у державному реєстрі земель.

Відповідно до даних відділу Держгеокадастру у Коростишівському районі Житомирської області, що державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №104948, серії ЖТ №104949 від 26.11.2004 видані ДП "Санаторій для дітей з батьками "Тетерів" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок "України "Укрпрофоздоровниця", зареєстровані у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі від 26.11.2004 за номерами 03, 02. Інформація щодо наявних відомостей про дані земельні ділянки у Державному земельному кадастрі відсутня.

Отже, вимогу про визнання недійсним запису в Державному реєстрі земель про проведення державної реєстрації земельної ділянки можна застосовувати лише до земельних ділянок, відомості про які внесені до Державного реєстру земель у період з 2004 по 2012 роки і яким присвоєні кадастрові номери.

Таким чином, наслідком визнання державних актів визнання недійсності державних актів серії ЖТ №104948, серії ЖТ №104949 від 26.11.2004 буде скасування їх реєстрації у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі за номерами 03, 02 від 26.11.2004, що є похідною від попередньої вимоги, яка також підлягає задоволенню.

Суд вважає, що скасування державних актів та записів про їх реєстрацію є засобом усунення невизначеності у взаємовідносинах суб'єктів з користування земельними ділянками та надасть можливість власникам нерухомості реалізувати законне право на користування земельними ділянками, на яких розташовані належні їм об'єкти нерухомості, і оформити право землекористування в установленому чинним законодавством порядку.

Разом з тим, представником відповідача подано заяву про застосування строків позовної давності, в якій вказує, що питання діяльності майнового комплексу нерозривно пов'язане з використанням земельних ділянок, на яких перебуває нерухомість і принцип нерозривності двох об'єктів закріплений в ЦК України, а також той факт, що станом на 2011 рік земельні ділянки, на яких перебуває цілісний майновий комплекс ДП "Санаторій для дітей з батьками "Тетерів" ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок "України "Укрпрофоздоровниця" були приватизовані, є беззаперечним фактом, що органам прокуратури Житомирської області було достовірно відомо про можливі порушення щодо оформлення приватної власності на землю (а.с. 187-191 у т.1).

Коростишівська місцева прокуратура в письмових пояснення щодо вказаних доводів заперечувала, так як рішенням Господарського суду Житомирської області від 01.11.2011 у справі №21/5007/88/11 визнано недійсним рішення виконкому Коростишівської міської ради від 30.09.2003 №431 в частині встановлення на майно "Санаторій для батьків з дітьми "Тетерів", що розташований по пров. Дачному, 13 в м. Коростишів права власності Дочірнього підприємства "Санаторій для батьків з дітьми "Тетерів". Також визнано за державою в особі Фонду державного майна України право власності на майновий комплекс в цілому, що розташований за адресою: м. Коростишів, пров. Дачний, 13. На підставі судового рішення Кабінет Міністрів України видав розпорядження від 12.11.2014 №1086-р, яким відніс майновий комплекс по провулку Дачному,13 у м. Коростишів до сфери управління Житомирської облдержадміністрації. Тому до вказаної дати у Житомирської облдержадміністрації і у органів прокуратури Житомирської області в інтересах держави не було підстав для звернення до суду з вказаним позовом. Лише 26.10.2016 Житомирська облдержадміністрація звернулася з листом до прокурора Житомирської області з проханням вжити заходів представницького характеру. У зв'язку з цим прокурор вважає, що строк звернення до суду у прокуратури в інтересах держави в особі Житомирської облдержадміністрації розпочався саме з 2016 року (а.с.25-27 у т.2).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

За загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Виходячи зі змісту ст. ст. 256, 261 ЦК України позовна давність є строком предявлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими субєктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи носія порушеного права (інтересу).

При цьому як у випадку предявлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі предявлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.

З огляду на положення ст. 261 ЦК України суд повинен зясувати, з якого моменту у прокурора виникло право на звернення до суду в інтересах держави в особі Житомирської облдержадміністрації з позовом про визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку. Це право повязане з моментом, коли саме повноважному органу, право якого порушене, стало відомо про таке порушення.

Так розпорядженням Кабінету Міністрів України №1086-р від 12.11.2014 майновий комплекс віднесено до сфери управління Житомирської обласної державної адміністрації. Враховуючи те, що власник - Житомирська облдержадміністрація - набув прав, повязаних з володінням, користування та розпорядженням майном саме з вказаної дати, то про порушення свого права позивач довідався або міг довідатися з 12.11.2014.

В судовому засіданні 19.10.2017 представником відповідача подано клопотання про зупинення провадження у справі до перегляду рішення Господарського суду Житомирської області від 17.09.2015 у справі 906/916/15 за нововиявленими обставинами (а.с. 4-7 у т.2), проте суд відмовляє в задоволенні вказаного клопотання, так як ухвалою від 27.10.2017 заяву Дочірнього підприємства "Санаторій для батьків з дітьми "Тетерів" ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровлення" про перегляд рішення від 17.09.2015 у справі №906/916/15 за нововиявленими обставинами повернуто заявнику без розгляду.

Також доводи представника відповідача, викладені у клопотаннях про залишення позову без розгляду, про повернення позовної заяви, про закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду, про припинення провадження у справі не знайшли свого підтвердження, суд, надавши їм правову оцінку, мотивував підстави відмови в ухвалі від 11.10.2017 (а.с. 236-238 у т.1).

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Крім того, прокуратурою при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 3200,00 грн як за дві вимоги немайнового характеру, в той час як Коростишівською місцевою прокуратурою заявлено чотири: 1) визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку Дочірньому підприємству «Санаторій для батьків з дітьми «Тетерів» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» серії ЖТ №104948; 2) скасувати реєстрацію від 26.11.2004 у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі за реєстраційним №03; 3) визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку Дочірньому підприємству «Санаторій для батьків з дітьми «Тетерів» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» серії ЖТ №104949; 4) скасувати реєстрацію від 26.11.2004 у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі за реєстраційним №02. Отже, дві вимоги не оплачені судовим збором.

За таких обставин, 3200,00 грн (1600,00 х 2) підлягають стягненню з відповідача в дохід Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку Дочірньому підприємству «Санаторій для батьків з дітьми «Тетерів» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» серії ЖТ №104948.

3. Скасувати реєстрацію за №03 у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі від 26.11.2004.

4. Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку Дочірньому підприємству «Санаторій для батьків з дітьми «Тетерів» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» серії ЖТ №104949.

5. Скасувати реєстрацію за №02 у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі від 26.11.2004.

6. Стягнути з Дочірнього підприємства "Санаторій для дітей з батьками "Тетерів" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок "України "Укрпрофоздоровниця" (12502, м. Коростишів, пров. Дачний, 13, ) на користь Прокуратури Житомирської області 10008, м. Житомир, вул. Святослава Ріхтера, 11, , р/р 1049, МФО 820172, банк Державна казначейська служба України, м. Київ, призначення платежу повернення судового збору (судових витрат)) 3200,00 грн витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору.

7. Стягнути з Дочірнього підприємства "Санаторій для дітей з батьками "Тетерів" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок "України "Укрпрофоздоровниця" (12502, м. Коростишів, пров. Дачний, 13, ) дохід Державного бюджету України (стягувач: Державна судова адміністрація України; отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код за , банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача 820019, рахунок отримувача 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106) 3200,00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 14.11.17

Суддя Давидюк В.К.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2,3 - прокуратурі;

4 - Житомирській ОДА;

5- відповідачу;

6,7 - третім особам;