РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2017Справа №910/23532/16
За позовом Публічного акціонерного товариства "ХАРКІВСЬКА ТЕЦ-5"

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Харківміськгаз"

про визнання договору укладеним та зобов'язання вчинити дії

Суддя Борисенко І.І.

Представники учасників процесу:

від позивача - Сивак А.Ю. за довіреністю;

від відповідача - Литвин П.В. за довіреністю; Петрук Я.Ю. за довіреністю;

від третьої особи - Богдан С.В. за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "ХАРКІВСЬКА ТЕЦ-5" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в якому просить суд:

- визнати укладеним з моменту початку фактичного постачання ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" природного газу ПАТ "ХАРКІВСЬКА ТЕЦ-5" договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" в редакції споживача та відповідно до Типового договору, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2501;

- зобов'язати ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надати ПАТ "ХАРКІВСЬКА ТЕЦ-5" підписану уповноваженою особою письмову форму договору постачання природного газу постачальником "останньої надії" в редакції ПАТ "ХАРКІВСЬКА ТЕЦ-5".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідача, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.12.2015 № 1307-р, визначено постачальником "останньої надії". Позивач 16.11.2016 направив заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", однак відповідачем вказана заява-приєднання була повернена у зв'язку з відсутністю юридичних підстав для здійснення постачання природного газу на умовах типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії". Враховуючи наведене, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідач проти позову заперечив з тих підстав, що ні Закон України "Про ринок природного газу", ні будь-який інший діючий закон не містить прямої вказівки щодо обов'язковості спірного договору, та крім того, однією з підстав для постачання природного газу є відсутність простроченої заборгованості споживача за поставлений газ перед постачальниками, однак у позивача наявна прострочена заборгованість перед відповідачем.

Рішенням господарського суду міста Києва від 16.03.2017 року позов задоволено частково, визнано укладеним з 16.11.2016 року договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" в редакції споживача та відповідно до Типового договору, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2501, яку викладено у резолютивній частині рішення, зобов'язано ПАТ "НАК "Нафтогаз України" надати ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" підписану уповноваженою особою письмову форму договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", а в решті позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.05.2017 року зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 20.09.2017 постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.05.2017 та рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2017 у справі № 910/23532/16 скасовано. Справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Розпорядженням від 27.09.2017 призначено повторний автоматичний розподіл справи №910/23532/16.

За результатами повторного автоматичного розподілу справа №910/23532/16 передана для подальшого розгляду судді Борисенко І.І.

Ухвалою суду від 02.10.2017 прийнято справу до свого провадження суддею Борисенко І.І. Розгляд справи призначено на 31.10.2017.

Позивач та відповідач на виконання вимог ухвали суду від 02.10.2017 надали письмові пояснення з урахуванням постанови Вищого господарського суду України від 20.09.2017.

У задоволенні поданого відповідачем 31.10.2017 клопотання про колегіальний розгляд суд відмовив за необґрунтованістю.

Представником відповідача через загальний відділ діловодства суду подане клопотання про витребування доказів.

Суд розглянувши клопотання відповідача про витребування доказів, заслухавши пояснення сторін, з метою ухвалення законного та обґрунтованого рішення керуючись ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, задовольнив вказане клопотання відповідача частково, та ухвалив витребувати від ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" зазначені в клопотанні про витребування доказів документи за виключенням витребування копій ліцензій ТОВ "Дніпромазутпостач", ТОВ "ГК "Інвестсервіс", ТОВ "Інтер Енерго Трейд", ТОВ "Нотокс", ТОВ "Укрістгаз", про що винесена ухвала суду від 02.11.2017.

На виконання ухвали суду від 02.11.2017 позивачем надані суду письмові пояснення та частково витребувані судом документи.

У судовому засіданні, призначеному на 15.11.2017 позивач підтримав позовну заяву з урахуванням поданої заяви про зміну предмета позовних вимог від 23.02.2017, у якій позивач просить суд:

- визнати укладеним з 01.11.2016 - моменту початку фактичного постачання ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" природного газу ПАТ "ХАРКІВСЬКА ТЕЦ-5" договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" в редакції споживача та відповідно до Типового договору, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2501 (редакція договору позивача);

- зобов'язати ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надати ПАТ "ХАРКІВСЬКА ТЕЦ-5" підписану уповноваженою особою письмову форму договору постачання природного газу постачальником "останньої надії" в редакції ПАТ "ХАРКІВСЬКА ТЕЦ-5".

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог, зокрема з наступних підстав:

- не укладення публічного договору приєднання між ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" та відповідачем;

- недоведеності настання у ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" обставин, відповідно до яких споживачу може здійснюватися постачання газу постачальником "останньої надії";

- поширення на постачальника та споживача "останньої надії" вимог Правил постачання природного газу від 30.09.2015 №2496 в цілому та вимог інших норм чинного законодавства України, що регулюють діяльність суб'єктів на ринку природного газу;

- відсутності факту постачання відповідачем газу ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" як постачальником "останньої надії", а отже безпідставності позовної вимоги щодо визнання договору укладеним з 01.11.2016 - "початку фактичного постачання газу постачальником "останньої надії".

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, дослідивши обставини, на дослідження яких вказав Вищий господарський суд України в постанові від 20.09.2017, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2015 №1307-р Національну акціонерну компанію "Нафтогаз України" визначено постачальником "останньої надії" строком на три роки як переможця конкурсу.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2501, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1387/27832 затверджено Типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" та постановлено, що суб'єкти господарювання, визначені Кабінетом Міністрів України як постачальники, які не мають права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу (постачальники "останньої надії"), оформлюють свої договірні відносини зі споживачами на підставі Типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії".

Відповідно до п. 6 розділу 5 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496 (далі - Правила постачання) для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу постачальником "останньої надії" споживач має заповнити заяву-приєднання, розміщену на сайті постачальника "останньої надії", за формою відповідного додатка до типового договору та надіслати її постачальнику "останньої надії" у спосіб, визначений на сайті постачальника "останньої надії".

В якості Додатку-2 до Типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", вказаною постановою затверджено форму заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу постачальником "останньої надії" (для споживача, що не є побутовим), відповідно до умов якого Підтвердженням (акцептуванням) приєднання Споживача до умов Договору є підписаний Споживачем та повернутий на адресу Постачальника один екземпляр цієї заяви-приєднання та/або сплачений рахунок (квитанція) Постачальника, який (яка) надавався (надавалася) одночасно чи після вручення заяви-приєднання. З моменту акцептування цієї заяви-приєднання Споживач та Постачальник набувають всіх прав та обов'язків за Договором і несуть відповідальність за їх невиконання (неналежне виконання) згідно з умовами Договору та чинним законодавством України.

Тобто відповідно до умов вказаної заяви-приєднання, вона є підставою акцептування споживачем умов типового договору, з моменту якого сторони (постачальник та споживач) набувають взаємних прав та обов'язків.

На офіційному сайті Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" зазначено, що заява-приєднання, передбачена пунктом 6 розділу V Правил постачання природного газу, заповнюється споживачем та надсилається поштою на адресу компанії.

Листами від 16.11.2016 № 01-12/2185 та від 29.11.2016 року № 01-12/2272 позивач звертався до відповідача із заявою-приєднанням до умов договору постачання природного газу постачальником "останньої надії" (для споживача, що не є побутовим), у яких просив направити на адресу товариства підписану уповноваженою особою НАК "Нафтогаз України" письмову форму договору постачання природного газу у встановлений строк.

Відповідач листами від 23.11.2016 року № 26-8375/1.2-16 та від 30.11.2016 року № 26-8551/1.2-16 відмовив в укладенні договору постачання природного газу постачальником "останньої надії" та повідомив про відсутність юридичних підстав для здійснення компанією постачання природного газу ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" на умовах типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії" у зв'язку з існуванням заборгованості ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" перед відповідачем.

На думку позивача, відповідач, як постачальник "останньої надії" безпідставно ухиляється від укладення договору. Позивач вважає, що на підставі ст. 15 Закону України "Про ринок природного газу", абз. 2 п. 6 Розділу V Правил №2496 постачання природного газу ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" з 01.11.2016 має здійснюватися у порядку, визначеному правилами для постачальника "останньої надії", що і стало підставою для звернення з позовом у даній справі.

Укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб'єктів, коли ці суб'єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч.ч. 3, 4,7 ст. 179 ГК України).

Правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу визначаються Законом України "Про ринок природного газу" .

Як встановлено судом вище, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2015 №1307-р Національну акціонерну компанію "Нафтогаз України" визначено постачальником "останньої надії" строком на три роки як переможця конкурсу.

Положеннями п. 26 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що постачальник "останньої надії" - визначений Кабінетом Міністрів України постачальник, який не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про ринок природного газу", у разі якщо постачальника ліквідовано, визнано банкрутом, його ліцензію на провадження діяльності з постачання природного газу анульовано або її дію зупинено, а також в інших випадках, передбачених правилами для постачальника "останньої надії", постачання природного газу споживачу здійснюється у порядку, визначеному правилами для постачальника "останньої надії", та на умовах типового договору постачання постачальником "останньої надії", що затверджується Регулятором.

Вказана норма кореспондується з п. 1 розділу 5 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496 (далі - Правила постачання), відповідно до якого, якщо в результаті ліквідації діючого постачальника, визнання його банкрутом, анулювання/зупинення його ліцензії, недостатності ресурсу природного газу для задоволення потреб споживача, відсутності пропозицій від постачальників чи в інших випадках, передбачених пунктом 3 цього розділу, споживач залишився (буде залишений) без постачальника та/або без достатніх ресурсів (підтверджених обсягів природного газу), споживач має право звернутися у порядку, визначеному цим розділом, до постачальника "останньої надії".

Постачальник "останньої надії" здійснює постачання природного газу всім споживачам, які звернулися до нього, на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу та має відповідати типовому договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", затвердженому Регулятором (далі - типовий договір), який є публічним, а його умови - однаковими для всіх споживачів України.

Максимальна тривалість постачання природного газу постачальником "останньої надії" не може перевищувати шістдесят календарних днів на рік та в будь-якому випадку не має тривати довше ніж до кінця календарного місяця, наступного за тим місяцем, у якому почалося фактичне постачання природного газу споживачеві постачальником "останньої надії" (п. 2 розділу 5 Правил, абз. 1 ч. 2 ст. 15 Закону України "Про ринок природного газу").

Приписами пункту 3 Розділу V Правил постачання природного газу встановлені випадки, в яких постачання природного газу споживачу може здійснюватися постачальником "останньої надії":

- у діючого постачальника відсутній або не достатній ресурс природного газу для забезпечення споживача в необхідних обсягах на відповідний період;

- між діючим постачальником та споживачем розірваний договір на постачання природного газу або призупинений у частині постачання природного газу на відповідний період, при цьому споживач не встиг оформити договірні відносини з новим постачальником чи новий постачальник не встиг оформити підтверджений обсяг природного газу споживачу;

- діючого постачальника визнано банкрутом у встановленому порядку, або він припинив свою господарську діяльність з інших причин, або його вже ліквідовано;

- діючий постачальник більше не має права на постачання природного газу у випадку, якщо його ліцензія на постачання скасована або її дія призупинена Регулятором;

- діючий постачальник своєчасно не оформив підтверджені обсяги природного газу по споживачу на відповідний період (за умови, що споживачем дотримані зобов'язання за договором на постачання природного газу) та по споживачу вже розпочаті чи здійснені заходи з припинення розподілу/транспортування природного газу Оператором ГРМ/ГТС.

Діючий постачальник, який передбачає свою нездатність продовжувати постачання природного газу своєму споживачу та/або надалі виконувати свої зобов'язання за договором постачання природного газу, має завчасно (не пізніше ніж через три робочі дні після дня, коли йому стало відомо про відповідні обставини, які спричиняють його нездатність продовжувати постачання природного газу своїм споживачам) повідомити (з позначкою про вручення) про це споживача та поінформувати споживача про його право: вибрати іншого постачальника або звернутися до постачальника "останньої надії", а також про наслідки, що можуть статися через відсутність у споживача постачальника; на відшкодування збитків, завданих у зв'язку з нездатністю діючого постачальника виконати свої зобов'язання за договором постачання природного газу (п.4 Правил).

Діючий постачальник - постачальник природного газу, з яким укладено договір постачання природного газу і який постачає природний газ споживачу (п. 5 Правил).

За п.п. 5, 6 розділу 5 Правил суб'єкт господарювання, який Кабінетом Міністрів України визначений постачальником "останньої надії", зобов'язаний на головній сторінці свого офіційного сайта розмістити діючу ціну вартості природного газу для споживачів та редакцію договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", яка має відповідати типовому договору, та роз'яснення щодо його укладання.

Договір постачання природного газу з постачальником "останньої надії" укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання споживача до умов договору, редакція якого розміщена на офіційному сайті Регулятора та постачальника "останньої надії", і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

На письмову вимогу споживача постачальник "останньої надії" зобов'язаний протягом десяти робочих днів з дати отримання такого письмового звернення надати споживачу підписану уповноваженою особою постачальника письмову форму договору постачання природного газу.

Договір постачання між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з моменту початку фактичного постачання природного газу такому споживачу постачальником "останньої надії".

В постанові від 20.09.2017 Вищий господарський суд України зауважив, що посилаючись на наявність обставин, передбачених абзацами 2 і 4 п. 3 розділу 5 Правил №2496, для звернення споживача до постачальника «останньої надії», суди обох інстанцій належним чином не дослідили обставин відсутності підтвердження поставки природного газу діючими постачальниками на відповідний період, як і наявності самих діючих постачальників, крім відповідача.

В постанові зазначено, судами всебічно, повно та об'єктивно не було досліджено зміст договорів постачання природного газу, укладених позивачем з іншими постачальниками, на предмет охоплення ними спірного періоду поставки за листопад - грудень 2016 року, та обставин фактичного постачання в цей період на підставі належних доказів, а саме: договір від 01.07.2016 р. №20161101, розірваний додатковою угодою від 16.11.2016 р. №3, договір від 01.07.2016 р. №20160701, розірваний додатковою угодою від 16.11.2016 р. №3, укладений з ТОВ «Дніпромазутпостач»; договір від 15.08.2012 р. №02/08-15-г, призупинений додатковою угодою від 24.10.2016 р. №56, укладений з ТОВ «Укрістгаз».

На виконання вищевикладених вказівок Вищого господарського суду України від 20.09.2017 судом встановлено наступне.

Так, судом встановлено, що на виконання спеціальних обов'язків згідно ст. 11 Закону України «Про ринок природного газу», Постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 р. №758 відповідач здійснював постачання природного газу для вироблення позивачем теплової енергії для окремих визначених законодавством категорій споживачів в межах договорів №2424/1617-ТЕ-32 від 29.09.2016 (у листопаді 2016 р. - 24 075,00 тис. м. куб., у грудні 2016 р. - 26 872,00 тис. м. куб.), №2425/1617-РО-32 від 29.09.2016 р. (1,00 тис. м. куб. та 1,00 тис. м. куб.), №2578/1617-БО- 32 від 31.10.2016 р. (2 953,00 тис. м. куб. та 3 887,00 тис. м. куб.).

Укладений сторонами договір №85/15-ПР від 19.12.2014, яким передбачалося постачання природного газу для власних потреб (на виробництво електричної енергії), припинив дію з 01.01.2016, листом №26-487/1.2-16 від 27.01.2016 р. ПАТ «НАК «Нафтогаз України» відмовилося підписувати договір щодо газу для власних потреб позивача на 2016 р.

Згідно з абз. 3 п. 5 Розділу І Правил №2496, діючого постачальника визначено як постачальника природного газу, з яким укладено договір постачання природного газу і який постачає природний газ споживачу.

Отже, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" станом на листопад 2016 не було діючим постачальником газу для виробництва електричної енергії, оскільки строк дії договору купівлі-продажу природного газу для власних потреб №85/15-ПР від 19.12.2014 закінчився 31.12.2015 (т.І, а.с. 34-39), а листом №26-487/1.2-16 від 27.01.2016 компанія відмовилася підписувати подібний договір щодо газу для власних потреб товариства на 2016 рік з огляду на недотримання позивачем порядку розрахунку за поставлений газ (т.І, а.с. 52-53).

При цьому, суд вважає безпідставними посилання відповідача на те, що ПАТ "НАК "Нафтогаз України" було діючим постачальником позивача, на підставі договорів №2424/1617-ТЕ-32, № 2425/1617-РО-32, №2578/1617-БО-32.

Так, договір №2424/1617-ТЕ-32 від 29.02.2016 регулює постачання природного газу виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (т.І, а.с. 229-239); договір № 2425/1617-РО-32 від 29.09.2016 регулює постачання природного газу виключно для виробництва теплової енергії для релігійних організацій (т.І, а.с. 240-248), а договір №2578/1617-БО-32 від 31.10.2016 - виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними організацій/установами (т.І, а.с. 251-259).

Зазначені договори укладені на підставі постанови КМУ від 01.10.2015 № 758 "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)", відповідно до якої визначено обов'язок НАК "Нафтогаз України" продавати природний газ постачальникам природного газу для потреб побутових споживачів та релігійних організацій (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності) за цінами, на умовах та у порядку, що визначені пунктами 9 і 10 цього Положення.

Тобто зазначені діючі договори між позивачем та відповідачем укладені для потреб побутових споживачів та релігійних організацій.

В той же час, договір №85/15-ПР купівлі-продажу природного газу для власних потреб закінчився 31.12.2015 та на новий період укладений не був.

Отже, станом на листопад-грудень 2016 року відповідач не був для позивача діючим постачальником природного газу для власних потреб.

З матеріалів справи вбачається, що діючими постачальниками природного газу для позивача були: Товариство з обмеженою відповідальністю "НОТОКС" на підставі договору № НТ-15-33 постачання природного газу для потреб не побутових споживачів від 27.09.2016, що підтверджується Актами прийому-передачі природного газу від 30.09.2016 та від 31.10.2016; Товариство з обмеженою відповідальністю "Газова компанія "ІНВЕСТСЕРВІС" на підставі договору № 120-16/ГК постачання природного газу для потреб не побутових споживачів від 31.08.2016, що підтверджується Актом прийому-передачі вартісних показників природного газу від 31 жовтня 2016; Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР ЕНЕРГО ТРЕЙД" на підставі договору № Г-393/16 на постачання природного газу від 31.10.2016, що підтверджується Актом прийому-передачі природного газу від 13.10.2016.

Крім того, з наданих позивачем доказів вбачається, що 01.11.2016 між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОМАЗУТПОСТАЧ" укладено договір №20161101 на постачання природного газу, додатковими угодами № 1 та № 2 до якого погодили поставку природного газу на листопад-грудень 2016 (27 288,00 тис. м. куб. та 40 558,00 тис. м. куб. відповідно).

Листом від 16.11.2016 ТОВ "ДНІПРОМАЗУТПОСТАЧ" запропонувало позивачу призупинити дію договору від 01.11.2016 №20161101 у частині постачання природного газу до січня 2017 у зв'язку з неможливістю здійснити закупівлю природного газу для позивача або розірвати договір. Додатковою угодою № 3 від 16.11.2016 сторони дійшли згоди про розірвання договору №20161101.

Листом від 11.11.2016 вих. № 11/05/11 Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР ЕНЕРГО ТРЕЙД" повідомило позивача, що не має можливості забезпечити ПАТ "ХАРКІВСЬКА ТЕЦ-5" природним газом в листопаді та грудні 2016 у зв'язку з відсутністю необхідних обсягів природного газу на вказаний період. Додатковою угодою № 2 від 11.11.2016 сторони дійшли згоди про розірвання договору № Г-393/16 від 31.10.2016 про постачання природного газу.

Товариство з обмеженою відповідальністю "НОТОКС" листом від 02.11.2016 повідомило позивача про неможливість постачання природного газу для ПАТ "ХАРКІВСЬКА ТЕЦ-5" відповідно до договору № НТ-15-3 від 27.09.2016. Додатковою угодою № 2 від 02.11.2016 сторони дійшли згоди про розірвання договору № НТ-15-33 від 27.09.2016 на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів.

Крім того, відповідно до додаткової угоди №1/1 про зміни та доповнення до договору на постачання природного газу №120-16/ГК від 31.08.2016 р. ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» з ТОВ «Газова компанія «ІНВЕСТСЕРВІС» було узгоджено планові обсяги постачання природного газу на листопад та грудень 2016 р. (7 000,00 тис. м. куб. відповідно).

16.11.2016 між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Газова компанія "ІНВЕСТСЕРВІС" укладено додаткову угоду № 2, якою сторони розірвали договір № 120-16/ГК від 31.08.2016 на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів.

Крім того, станом на 24.10.2016 р. укладений між позивачем та ТОВ "Укрістгаз" договір №02/08-15-г на постачання природного газу від 15.08.2012 р. додатковою угодою № 56 призупинено до 01.01.2017.

Отже, у зв'язку з тим, що станом на 01.11.2016 діючі постачальники не оформили для позивача підтверджених обсягів газу для вироблення електричної енергії на листопад 2016 з початком по споживачу заходів з припинення розподілу газу оператором ГРМ, а також розірванням (02.11.2016 p., 11.11.2016 p., 16.11.2016 p.), призупиненням дії (24.10.2016 р.) договорів на постачання газу на період листопада-грудня 2016 pоку, відсутності інших укладених договорів на постачання «електричного» газу, ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» підписало заяву-приєднання №01-23/2184 від 16.11.2016 р. та здійснювало його фактичне споживання.

Таким чином, станом на 16.11.2016 між діючими постачальниками та ПАТ "ХАРКІВСЬКА ТЕЦ-5" (споживачем) розірвані договори на постачання природного газу на спірний період (листопад-грудень 2016) або не продовжені на новий термін.

За змістом абз. 22 п. 5 Глави 1 Розділу І Кодексу ГТС визначено газовий місяць як період часу, який розпочинається з першої газової доби поточного місяця і триває до початку першої газової доби наступного місяця.

З огляду на викладене, Товариство з обмеженою відповідальністю "НОТОКС"; Товариство з обмеженою відповідальністю "Газова компанія "ІНВЕСТСЕРВІС", Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР ЕНЕРГО ТРЕЙД" були діючими постачальниками ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» у жовтні 2016 року - газовому місяці, який безпосередньо передував місяцю, в якому у товариства виникли підстави споживання газу постачальника «останньої надії». Відсутність факту постачання ними газу в період з 01.11.2016 - 16.11.2016 не виключає їх статусу діючих постачальників по відношенню до позивача.

Доказів оформлення позивачем договірних відносини з новим постачальником на період листопад-грудень 2016 матеріали справи не містять.

Відповідно до абз. 2 п. 3 розділу 5 Правил, одним із випадків, за якого постачання природного газу споживачу може здійснюватися постачальником "останньої надії" є випадок, коли між діючим постачальником та споживачем розірваний договір на постачання природного газу або призупинений у частині постачання природного газу на відповідний період, при цьому споживач не встиг оформити договірні відносини з новим постачальником чи новий постачальник не встиг оформити підтверджений обсяг природного газу споживачу.

Отже, оскільки у період листопад-грудень 2016 року у позивача не було можливості отримати природний газ від діючих постачальників, останній правомірно скористався правом на звернення до постачальника "останньої надії" для постачання газу на період листопад-грудень 2016.

Поряд із цим, суд зазначає, що відповідно до абз. 4 п. 3 розділу 5 Правил передбачено також, що постачання природного газу споживачу може здійснюватися постачальником "останньої надії", якщо діючий постачальник своєчасно не оформив підтверджені обсяги природного газу по споживачу на відповідний період (за умови, що споживачем дотримані зобов'язання за договором на постачання природного газу) та по споживачу вже розпочаті чи здійснені заходи з припинення розподілу/транспортування природного газу Оператором ГРМ/ГТС.

Так, з матеріалів справи, зокрема з наданих позивачем листів діючих постачальників, вбачається, що останні не оформили підтверджені обсяги природного газу по споживачу на період листопад-грудень 2016 року, та по споживачу вже були розпочаті заходи з припинення розподілу/транспортування природного газу Оператором ГРМ/ГТС, що підтверджується наявними повідомленнями про припинення (обмеження) газопостачання ПАТ "Харківміськгаз".

З вищезазначених листів діючих постачальників, якими останні пропонували споживачу призупинити дію договорів вбачається, що останні не оформили підтверджені обсяги природного газу по споживачу на період листопад-грудень 2016 року.

Крім того, повідомленнями про припинення (обмеження) газопостачання № 18/265 від 03.11.2016 р., № 18/273 від 17.11.2016 р. № 18/287 від 28.11.2016 р. (т.І, а.с. 180-183) ПАТ "Харківміськгаз", а також Філією "Управління магістральних газопроводів" ПАТ "Укрстрансгаз" (т.І, а.с. 183) повідомлено позивача про те, що щодо нього були розпочаті заходи з припинення розподілу/транспортування природного газу Оператором ГРМ/ГТС.

Вказані обставини відповідають критерію, визначеного абз. 4 п. 3 розділу 5 Правил.

В частині документів, які підтверджують здійснення позивачем розрахунків з діючими постачальниками природного газу, судом встановлено наступне.

Згідно довідки ТОВ «УКРІСТГАЗ» №07/11-1 від 07.11.201.,станом на 16.11.2016 р. та 23.12.2016 у ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» була відсутня заборгованість перед ТОВ «УКРІСТГАЗ» за отриманий природний газ за договором від 15.08.2012 р. №02/08-15-г. Акти звірки за період з 01.01.2016 р. по 16.11.2016 p., з 16.11.2016 р. по 23.12.2016 свідчать про здійснення сторонами розрахунків на суму 163 274 797,92 грн. та наявність переплати з боку ПрАТ «Харківська ТЕЦ-5» в сумі 28 590,08 грн.

Згідно довідки ТОВ «ІНТЕР ЕНЕРГО ТРЕЙД» №17/1239 від 07.11.2017 станом на 16.11.2016 та 23.12.2016 у ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» була відсутня заборгованість перед «ІНТЕР ЕНЕРГО ТРЕЙД» за отриманий природний газ за договором від 31.10.2016 р. №Г- 393/16. Акти звірки за період з 01.01.2016 р. по 16.11.2016 p., з 16.11.2016 р. по 23.12.2016 р. свідчать про здійснення сторонами розрахунків на суму 8 736 575,57 грн.

Згідно довідки ТОВ «НОТОКС» №07/11-01 від 07.11.2017, станом на 16.11.2016 р. та 23.12.2016 у ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» була відсутня заборгованість перед ТОВ «НОТОКС» за отриманий природний газ за договором від 31.10.2016 р. №НТ-15-33. Акти звірки за період з 01.01.2016 р. по 16.11.2016 p., з 16.11.2016 р. по 23.12.2016 р. свідчать про здійснення сторонами розрахунків на суму 8 039 995,20 грн.

Витребувані документи від ТОВ «ДНІПРОМАЗУТПОСТАЧ» судом не отримані, оскільки на момент нового розгляду справи відповідно до Витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 06.11.2017 юридичну особу постачальника природного газу ТОВ «ДНІПРОМАЗУТПОСТАЧ» припинено за рішенням засновників (запис 6005717 від 06.09.2017 p.).

Виходячи з вищевикладених фактичних обставин та норм чинного законодавства, суд дійшов до висновку про наявність передбачених Законом та Правилами підстав звернення позивача до відповідача, як постачальника "останньої надії", оскільки у період часу "листопад-грудень 2016 року" діючі постачальники позивача припинили поставку останньому природного газу на підставі відповідних договорів та не оформили підтверджені обсяги природного газу по позивачу на зазначений період. Вказані обставини визначені законодавством України як окремі й самостійні підстави, що дають споживачеві право на звернення до визначеного КМУ постачальника "останньої надії".

При цьому, чинним законодавством права постачальника "останньої надії" відмовити споживачеві у поставці природного газу не передбачено, оскільки сутність такого постачальника полягає у забезпеченні безперервного споживання природного газу.

Не містять положення Закону та Правил будь-яких обмежень або підстав за яких обмежувалося б право споживача на укладення договору з постачальником "останньої надії".

Згідно з п. 5 розділу 5 Правил, договір постачання природного газу з постачальником "останньої надії" укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання споживача до умов договору, редакція якого розміщена на офіційному сайті Регулятора та постачальника "останньої надії", і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Враховуючи наявність у позивача підстав для звернення до постачальника "останньої надії", з метою недопущення припинення постачання природного газу, позивач скористався правом, передбаченим законодавством та звернувся до відповідача із заявою-приєднанням до умов договору постачання природного газу постачальником "останньої надії" від 16.11.2016 р. № 01-23/2184, яка відповідала формі, додатка № 2 до типового договору (у редакції чинній станом на момент звернення позивачем з відповідною заявою на приєднання) з дотриманням п. 6 розділу 5 Правил постачання природного газу та вимог відповідача, розміщених на офіційному сайті, щодо порядку заповнення та надсилання заяви-приєднання. Отримання вказаної заяви відповідачем не заперечується.

Відповідно до наявної у матеріалах справи роздруківки з офіційного сайту відповідача у мережі Інтернет, на вказаній сторінці містяться умови та порядок постачання природного газу позивачем, як постачальником "останньої надії", ціни на природний газ, за якими ведеться постачання, а також зазначено, що: "Форми заяви-приєднання і Типового договору затверджені Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2501.

За зазначеним на офіційному веб-сайті відповідача посиланням розміщено форми заяви-приєднання і Типового договору, затверджені Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. №2501, а також посилання на відповідні документи на офіційному веб-порталі Верховної Ради України.

Отже, навіть за умови того, що постачальником "останньої надії" і не викладено на своєму офіційному веб-сайті редакції договору та заявки-приєднання, що в свою чергу є недотриманням та відповідно ухилянням від вчинення вказаною особою законодавчо визначеного обов'язку щодо вчинення зазначених дій, проте, зазначені дії відповідача ніяким чином не впливають на споживачів, а наявність на вказаному сайті (http://www.naftogaz.com) активних посилань на відповідні документи у офіційному виданні, а також завантажена на вказаний сайт сама постанова НКРЕКП, разом з затвердженою типовою формою договору та заявок (http://www.naftogaz.com/files/Information/Postanova-NKREKP-2501.pdf) свідчить про наявність оферти та спростовує посилання відповідача у вказаній частині.

Окрім того, з витягу з офіційного сайту постачальника "останньої надії" доведено до відома споживачів роз'яснення щодо укладення договору постачання природного газу постачальником "останньої надії".

Зокрема, роз'яснено, що у разі достатності умов для звернення споживачів до Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" як до постачальника "останньої надії", такий споживач повинен надати до Компанії, в залежності від підстав звернення, документи, які б підтверджували факт ліквідації діючого постачальника чи визнання його банкрутом, анулювання/зупинення ліцензії постачальника чи довідку від оператора газотранспортної системи про повну відсутність у постачальника ресурсу природного газу.

Для укладення договору з Компанією як постачальником "останньої надії", споживач надає документальне підтвердження відсутності заборгованості перед попереднім постачальником природного газу.

Як вказано у постанові Вищого господарського суду України від 20.09.2017 судами попередніх інстанцій не з'ясовано, враховуючи положення п. 5 розділу 5 Правил, дотримання позивачем вимог відповідача, розміщених на офіційному сайті, зокрема щодо надання документального підтвердження відсутності заборгованості перед попереднім постачальником природного газу.

На виконання вказівок Вищого господарського суду України в цій частині суд вказує наступне.

Статтею 15 Закону України «Про ринок природного газу», Розділом V Правил №2496 відповідач не наділений правом самостійно встановлювати умови укладення договору з постачальником «останньої надії», прямо не передбачені законодавством.

З іншого боку, жодна норма Закону України «Про ринок природного газу», Розділу V Правил №2496 не зобов'язує споживача надавати постачальнику «останньої надії» додаткові, поряд із заявою-приєднання, документи для того, аби укласти відповідний договір.

Абзац 2 пункту 5 Розділу V Правил №2496 визначено загальний зміст процедури укладання договору з постачальником «останньої надії», а саме для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» споживач має заповнити заяву-приєднання, розміщену на сайті постачальника «останньої надії», за формою відповідного додатка до типового договору та надіслати її постачальнику «останньої надії» у спосіб, визначений на сайті постачальника «останньої надії».

Отже, за змістом п. 5 Розділу V Правил №2496 роз'яснення, які надає ПАТ «НАК «Нафтогаз України» мають стосуватися виключно виконання споживачами приписів статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України, оформлення заяви-приєднання та не можуть містити додаткові, не передбачені для споживача правилами поставки природного газу обов'язки, в тому числі щодо надання документального підтвердження.

Документи, які б підтверджували факт ліквідації діючого постачальника чи визнання його банкрутом; анулювання/зупинення ліцензії постачальника чи довідка від оператора газотранспортної системи про повну відсутність у постачальника ресурсу природного газу є неналежними доказами, оскільки не мають значення для справи №910/23532/16.

Отже, фактично на офіційному сайті відповідача вказано про необхідність документального підтвердження тільки випадків, передбачених абз. 2 абз. 4 п. 3 Розділу V Правил №2496, а не тих, які мають місце у правовідносинах сторін у даній справі (абз. 3, абз. 6 вказаного пункту Розділу V Правил №2496).

Щодо документального підтвердження відсутності заборгованості перед попереднім постачальником природного газу.

Згідно з абз. 6 п. 1 Розділу II Правил №2496 відсутність простроченої заборгованості споживача за поставлений природний газ перед діючим постачальником (за його наявності), що має підтверджуватися письмовою довідкою діючого постачальника або складеним з ним актом звірки взаєморозрахунків, є однією із підстав постачання газу в загальному режимі (не «останньої надії»).

Поряд з визначенням діючого постачальника, з яким споживачем укладено договір постачання природного газу і який постачає йому природний газ, Правила №2496 також визначають нового постачальника, а саме того, з яким споживач, що має діючого постачальника, уклав договір постачання природного газу та який буде здійснювати постачання природного газу у наступному періоді.

Попередній постачальник в розумінні норми абз. 2 п. 5 розділу IV Правил №2496 відрізняється від діючого, фактично є особою, яку замінив новий постачальник, та у разі виникнення простроченої заборгованості (через розбіжності між плановим і фактичним споживанням, настання терміну остаточного розрахунку після початку постачання газу новим постачальником тощо) має право ініціювати припинення постачання природного газу споживачу-боржнику.

У зв'язку з викладеним, підтвердження відсутності заборгованості перед попереднім, а не діючим постачальником природного газу (як в абз. 6 п. 1 Розділу II Правил №2496) не передбачено чинним законодавством для постачання в режимі «останньої надії».

При цьому, норма ст. 14 Закону України «Про ринок природного газу» щодо здійснення повного остаточного розрахунку з попереднім постачальником передбачає особливості реалізації передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 3 цього Закону права споживача на вільний вибір звичайного постачальника - а саме особи визначеної п. 27 ст. 1 цього Закону як суб'єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу в звичайному режимі, в той час як відповідач в спірних відносинах виступає в іншій якості та в силу приписів ч. 5 ст. 15 Закону зобов'язаний вести окремий облік господарської діяльності постачальника «останньої надії».

При вирішенні питання про правові наслідки ненадання споживачем такого документального підтвердження слід передусім взяти до уваги існування імперативного припису п. 26 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу», абз. 13 п. 5 Розділу І Правил №2496 про відсутність у постачальника «останньої надії» права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу.

В співвідношенні вказаної норми з положеннями ч. 2 ст. 15 Закону України «Про ринок природного газу», якою договір постачання між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з моменту початку фактичного постачання природного газу такому споживачу, суд вбачає встановлення безумовного обов'язку відповідача при настанні визначних законодавством випадків постачати споживачу природний газ протягом обмеженого терміну.

Крім того, укладення договору з постачальником «останньої надії» за змістом ст. ст. 633, 634, 641 та 642 ЦК України, п. 5, п. 6 Розділу V Правил №2496 здійснюється шляхом подання заяви-приєднання споживача до умов публічного договору, не вимагає надання будь-яких інших документів та, зокрема не встановлює такої додаткової умови як обов'язкове документальне підтвердження відсутності простроченої заборгованості перед постачальником.

Відповідно до п.12 Розділу V Правил №2496 визначено, що на постачальника "останньої надії" та його споживачів (у тому числі споживачів, які мають намір укласти договір з таким постачальником) поширюються інші положення цих Правил, які не суперечать цьому розділу.

Отже, за висновком суду, пунктом 12 Розділу V Правил №2496 визначено, що їх загальні положення поширюються на постачальника «останньої надії» та його споживачів (у тому числі споживачів, які мають намір укласти договір з таким постачальником) тільки у випадку, якщо вони не суперечать спеціальним правилам для такого постачальника.

Відтак, встановлення такої додаткової умови як документальне підтвердження відсутності заборгованості перед попереднім постачальником, створює додаткові правові обмеження в укладенні договору з постачальником «останньої надії», що не узгоджується з приписами п. 26 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу», абз. 13 п. 5 Розділу І Правил №2496, які прямо встановлюють заборону на відмову споживачу в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу.

Оскільки постачальник "останньої надії", в силу приписів Закону України "Про ринок природного газу" не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу, такий договір для відповідача, якого визначено постачальником "останньої надії", є обов'язковим, і за наявності підстав, передбачених приписами пункту 3 Правил, він не може відмовити в укладенні договору.

Таким чином, твердження відповідача про те, що законодавством не встановлена обов'язковість даного договору для відповідача, є безпідставними.

Враховуючи наявність у позивача підстав для звернення до постачальника "останньої надії", з метою недопущення припинення постачання природного газу, позивач скористався правом, передбаченим законодавством та звернувся до відповідача із заявою-приєднанням до умов договору постачання природного газу постачальником "останньої надії" від 16.11.2016 № 01-23/2184.

При цьому, судом встановлено, що позивачем дотримано п. 6 розділу 5 Правил постачання природного газу та вимоги відповідача, розміщені на офіційному сайті, щодо порядку заповнення на надсилання заяви-приєднання.

Так, заява-приєднання позивача відповідала формі, додатка № 2 до типового договору, а докази отримання її відповідачем не оспорюються сторонами спору.

Отже, враховуючи відсутність у відповідача права відмовити в укладенні договору, з тих підстав, якими він мотивував свою відмову, враховуючи звернення позивача із заявою приєднанням від 16.11.2016 № 01-23/2184, форма якого відповідає формі затвердженій постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2501, між сторонами даної справи виникли відносини з постачання природного газу постачальником "останньої надії" на обмежений період часу.

При цьому, оскільки цей договір є публічним, а відповідно за наявності підстав, передбачених законодавством, будь-який споживач може приєднатися до нього, згода відповідача на укладення такого договору не є обов'язковою.

Відповідно до ч. 2 ст. 633 ЦК України, умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Також суд зазначає, що п. 4.3., п. 4.4., п. 4.5. Типового договору визначено порядок та строки здійснення розрахунків, а саме передбачено виставлення постачальником "останньої надії" рахунку за спожитий природний газ протягом десяти днів після підписання зі споживачем, що не є побутовим, акта приймання-передачі природного газу, який в свою чергу оформлюється протягом десяти днів після припинення постачання природного газу, а також оплату такого рахунку споживачем протягом десяти днів з дня його отримання.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про ринок природного газу" та п. 6 Правил, договір постачання між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з моменту початку фактичного постачання природного газу такому споживачу постачальником "останньої надії". Аналогічні положення містяться і у п. 6 розділу 5 Правил постачання.

В постанові від 20.09.2017 Вищий господарський суд України також виходив з того, що висновки судів про фактичне постачання природного газу відповідачем як постачальником «останньої надії» у листопаді 2016 є передчасними та не ґрунтуються на всебічно і повно встановлених обставинах справи. Однією з підстав для такого висновку була та обставина, що технічні акти підписані позивачем та ПАТ «Харківміськгаз» (оператором газорозподільної системи) не містять відомостей щодо постачальника природного газу та дати початку фактичного розподілу.

Досліджуючи вказані обставини, судом встановлено наступне.

Так, в листопаді 2016 р. Оператором ГРМ ПАТ «Харківміськгаз» здійснено для ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» розподіл 55 910,00 тис. м. куб. природного газу, в тому числі 21 881,00 тис. м. куб. спожитого від постачальника «останньої надії», що підтверджується технічним актом з розподілу від 30.11.2016 p., актом наданих послуг з розподілу №ХРГ00021822 від 30.11.2016 р.

В грудні 2016 р. Оператором ГРМ ПАТ «Харківміськгаз» здійснено для ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» розподіл 65 268,00 тис. м. куб. природного газу, в тому числі 34 508,00 тис. м. куб. спожитого від постачальника «останньої надії», що підтверджується технічним актом з розподілу від 31.12.2016 p., актом наданих послуг з розподілу природного газу №ХРГ00024416 від 31.12.2016 р.

Згідно з п. 6 глави 6 розділу VI «Кодексу газорозподільних систем», затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2494 (надалі - Кодекс ГРС), п. 6.6. «Типового договору розподілу природного газу», затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. №2498, надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу Споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між Сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Суд вказує, що чинне законодавство ринку природного газу не містить обов'язку споживача та Оператора ГРС вказувати в актах розподілу постачальників, фіксувати окремо обсяги газу з ресурсу різних постачальників, дати початку і закінчення розподілу газу (наприклад, у випадку, якщо поставка не триває повний місяць).

Оператором ГТС в особі Філії Управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» підписано з позивачем акти наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами №11-16-371 від 30.1 1.2016 р. на весь обсяг газу спірного періоду (55 910,00 тис. м. куб. природного газу), №12-16-371 від 31.12.2016 р. (65 268,00 тис. м. куб. природного газу).

Листами ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» №01-12/2326 від 07.12.2016 p., №01-12/05 від J3.01.2017 р. відповідачу було направлено акти приймання-передачі природного газу, в тому числі в частині обсягів постачальника «останньої надії», які відповідач відмовився оформлювати та повернув листами №26-8915/1.2-16 від 14.12.2016 p., №26-227/1.8-17 від 12.01.2017. Внаслідок порушення відповідачем вимог закону щодо заборони відмови споживачу в укладенні договору «останньої надії» в ГТС України не було здійснено відповідну алокацію спожитих товариством в такому режимі обсягів 21 881,00 тис. м. куб. (листопад 2016 р.) та 34 508,00 тис. м. куб. (грудень 2016 р.) природного газу.

Відповідно до п. 3.1 Типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", постачання природного газу Споживачу здійснюється з моменту припинення постачання природного газу Споживачу діючим постачальником у випадках, зазначених в пункті 3.2 цього розділу, за умови підписання Споживачем заяви-приєднання.

Отже, початок фактичного постачання природного газу споживачу постачальником "останньої надії" можливий лише після подачі заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу постачальником "останньої надії".

Враховуючи те, що таку заяву було подано позивачем 16.11.2016 р., та те, що фактичне постачання природного газу постачальником "останньої надії" не могло відбуватись до подання заяви-приєднання споживачем, а технічні акти з розподілу природного газу за листопад-грудень 2016 року не містять дати початку здійснення фактичного розподілу, суд вказує, що позовні вимоги в частині визнання договору укладеним підлягають частковому задоволенню, а саме з 16.11.2016 р.

Судом встановлено, що наведена позивачем у прохальній частині редакція договору відповідає умовам Типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2501.

При цьому доводи відповідача про те, що постачання газу позивачу не відбулося, оскільки відповідач не надавав обсягів природного газу для позивача з посиланням на пункт 6 розділу 4 Правил є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 6 розділу 4 Правил визначено, що фактичне постачання природного газу новим постачальником може починатись виключно з першого числа розрахункового періоду, наступного за тим, у якому з новим постачальником було укладено договір на постачання, та за умови включення споживача до підтвердженої номінації постачальника в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи.

Проте, у даному випадку ПАТ "НАК "Нафтогаз України" було не новим постачальником, а було постачальником "останньої надії".

Крім того, відповідно до п. 4.2 Типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", об'єм (обсяг) постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора ГТС та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Пунктом 3.5. Типового договору постачання передбачено, що для забезпечення безперервного постачання природного газу споживачу постачальник «останньої надії» зобов'язується здійснювати своєчасну закупівлю природного газу в обсягах, які за належних умов забезпечать задоволення попиту на споживання природного газу споживачем.

Тобто, правила постачання природного газу та Типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" не передбачають узгодження споживачем з постачальником "останньої надії" обсягів природного газу, а тому відповідач не мав самостійно визначати і включити до номінації планові (замовлені) обсяги постачання природного газу для ПАТ "ХАРКІВСЬКА ТЕЦ-5".

При цьому доводи відповідача про необхідність підтверджених номінацій для фактичного постачання природного газу постачальником "останньої надії" суперечать меті та суті такого договору, оскільки він укладається у виключних випадках, на обмежений короткостроковий період, для забезпечення безперебійного постачання природного газу.

Чинні Правила №2496 та п. 3.5., п. 4.2. Типового договору постачання не передбачають в період його дії попереднього узгодження споживачем з постачальником «останньої надії» обсягів природного газу (в договорі, заявках споживача, тощо), а отже відповідач об'єктивно не мав би можливості виконати приписи п. 2 Глави І розділу XI Кодексу ГТС та самостійно визначити і включити до номінації планові (замовлені) обсяги постачання природного газу для позивача (у розрізі його споживачів). Невизначеність обсягів споживача «останньої надії» також заздалегідь не дозволила б відповідачу дотриматися процедури надання номінації відповідно до п. 1, п. 2 Глави 2 Розділу XI Кодексу ГТС в частині часу її подання оператору ГТС (до 15 години попередньої газової доби або з 15 по 20 число місяця (включно), що йде перед газовим місяцем транспортування).

У зв'язку з викладеним, наявність підтвердженого обсягу природного газу на відповідний розрахунковий період для потреб споживача, що передбачено абз. 5 п. 1 Розділу II Правил №2496 для звичайного режиму поставки, не є обов'язковою підставою для постачання природного газу у відносинах з постачальником «останньої надії».

Таким чином, в контексті вказівок постанови Вищого господарського суду України від 20.09.2017 номінації відповідача не можуть розглядатися в якості необхідних доказів початку фактичного постачання природного газу постачальником «останньої надії». Постачальник останньої надії» не вчиняє в межах ГТС або ГРМ жодних дій, спрямованих на початок фактичного постачання природного газу споживачу «останньої надії», за винятком закупівлі природного газу в обсягах, які за належних умов забезпечать задоволення попиту на споживання природного газу споживачем (п. 3.5. Типового договору постачання).

На підставі п. 26 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу», абз. 13 п. 5 Розділу І Правил №2496 ПАТ «НАК «Нафтогаз України» не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу.

Отже, Положення ч. 1 ст. 15 Закону України «Про ринок природного газу» щодо укладення договору постачання між постачальником «останньої надії» і споживачем з моменту початку фактичного постачання природного газу слід тлумачити в системному зв'язку з нормою п. 26 ч. 1 ст. 1 цього Закону про заборону відмови в укладенні такого договору, а також положеннями п. 2 Розділу V Правил №2496, п. З.1., п. 3.2. Типового договору постачання. Результатом такого тлумачення є висновок про те, що відповідач при настанні відповідних випадків зобов'язаний постачати природний газ з дати підписання споживачем та направлення постачальнику «останньої надії» заяви-приєднання.

Безпідставним також є посилання відповідача на п.13 розділу 7 глави III Кодексу ГТС, з огляду на наступне.

Так, відповідно до п.13 розділу 7 глави III Кодексу ГТС, у разі ненадання замовником послуг транспортування в установлені строки документів, передбачених пунктом 11 цієї глави, оператор газотранспортної системи відмовляє в прийнятті номінацій від такого замовника послуг транспортування на поточний та наступний газові місяці, до дати отримання таких документів і повідомляє про це замовника послуг транспортування, Регулятора та операторів суміжних систем. При цьому, якщо замовником послуг транспортування є постачальник, то оператор газотранспортної системи додатково повідомляє про це постачальника "останньої надії", а постачальник - власного споживача (споживачів) у порядку, визначеному Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496.

Однак, даний пункт регулює відносини між замовником послуг транспортування та оператором ГРМ і не стосується визначеного законом порядку укладення споживачем договору з постачальником "останньої надії".

Відповідно до п. 5 розділу 5 Правил, на письмову вимогу споживача постачальник "останньої надії" зобов'язаний протягом десяти робочих днів з дати отримання такого письмового звернення надати споживачу підписану уповноваженою особою постачальника письмову форму договору постачання природного газу.

Отже обов'язок надання письмової форми договору встановлений для відповідача Правилами постачання природного газу, а тому оскільки позивач звертався з вимогою про надання письмової форми договору (у листі від 16.11.2016 р. № 01-12/2185), яку відповідач залишив без реагування, суд вбачає наявність підстав для задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача надати підписану уповноваженою особою письмову форму договору постачання природного газу постачальником "останньої надії" в редакції ПАТ "ХАРКІВСЬКА ТЕЦ-5".

З огляду на наведені вище приписи, враховуючи направлення позивачем заяви-приєднання відповідачу за наявності відповідних підстав та з огляду на те, що відповідач не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства "ХАРКІВСЬКА ТЕЦ-5".

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на часткове задоволення позовних вимог, покладаються на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати укладеним з 16.11.2016 договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" в наступній редакції споживача та відповідно до Типового договору, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2501:

ТИПОВИЙ ДОГОВІР

постачання природного газу постачальником "останньої надії"

І. Загальні положення

1.1. Цей Типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" (далі - Договір) є публічним і регламентує порядок та умови продовження постачання природного газу Споживачу в разі, якщо обраний Споживачем постачальник неспроможний надалі виконувати свої зобов'язання з постачання газу перед таким Споживачем, до моменту обрання Споживачем нового постачальника або припинення постачання у передбачених чинним законодавством чи цим Договором випадках.

1.2. Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2496 (далі - Правила постачання), та є однаковими для всіх споживачів України.

1.3. Цей Договір є договором приєднання, який укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору. Цей Договір вважається укладеним з моменту погодження (акцептування) Споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу постачальником "останньої надії" (далі - заява-приєднання) за формою, встановленою у додатку 1 (для побутових споживачів) або додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору.

1.4. Терміни, що використовуються в цьому Договорі, мають такі значення:

діючий постачальник - постачальник, що має зобов'язання поставити Споживачу природний газ, але через настання певних обставин, передбачених Правилами постачання, не в змозі їх надалі виконувати;

ЕІС-код - персональний код ідентифікації Споживача як суб'єкта ринку природного газу, присвоєний йому в установленому порядку Оператором ГРМ, до газових мереж якого підключений об'єкт Споживача;

заява-приєднання - письмова заява-приєднання до умов Договору, яка розміщується на веб-сайті постачальника та є невід'ємною частиною Договору. Підписана заява-приєднання є згодою Споживача на постачання природного газу постачальником;

Оператор ГРМ - оператор газорозподільної системи, до газових мереж якого підключений об'єкт Споживача;

особистий кабінет - особиста веб-сторінка Споживача на веб-сайті постачальника, що містить персоніфіковані дані Споживача, статистичні дані про ціни та нарахування і сплату за Договором та іншу інформацію, що пов'язана з виконанням Договору;

персоніфіковані дані - персоніфіковані дані щодо Споживача (П.І.Б., ЕІС-код, види та способи розрахунку тощо), визначені в заяві-приєднанні, які є достатніми для проведення розрахунків за природний газ;

постачальник "останньої надії" (далі - Постачальник) - визначений Кабінетом Міністрів України постачальник, який не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу - ПАТ "НАК "Нафтогаз України";

сайт Постачальника (сайт) - веб-сайт Постачальника в мережі Інтернет, що визначений в заяві-приєднанні, який містить чинну редакцію Договору та Правил постачання, а також загальні умови постачання (у тому числі ціни), права та обов'язки Постачальника та Споживача, зазначення актів законодавства, якими регулюються відносини між Постачальником та Споживачем, наявні способи досудового вирішення спорів з Постачальником та іншу необхідну інформацію;

Споживач - фізична особа, або юридична особа, або фізична особа - підприємець, яка підписала заяву-приєднання в установленому Договором порядку.

Інші терміни, що не визначені в цьому Договорі, мають значення, передбачені Законом України "Про ринок природного газу" та Правилами постачання.

Надалі за текстом цього Договору Постачальник та Споживач, коли вживаються окремо, іменуються - Сторона, коли спільно - Сторони.

IІ. Предмет Договору

2.1. За цим Договором Постачальник зобов'язується постачати природний газ Споживачу в необхідних для нього об'ємах (обсягах), а Споживач зобов'язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором.

2.2. Обов'язковою умовою для постачання природного газу Споживачу є наявність у Споживача укладеного в установленому порядку з Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, на підставі якого Споживач набуває право правомірно відбирати газ із газорозподільної системи.

2.3. Відносини Сторін, що є предметом цього Договору, але не врегульовані ним, регулюються згідно із Законом України "Про ринок природного газу", Правилами постачання, Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2493 (далі - Кодекс газотранспортної системи), Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі - Кодекс газорозподільних систем).

IІI. Умови постачання

3.1. Постачання природного газу Споживачу здійснюється з моменту припинення постачання природного газу Споживачу діючим постачальником у випадках, зазначених в пункті 3.2 цього розділу, за умови підписання Споживачем заяви-приєднання.

3.2. Постачальник забезпечує гарантоване та безперервне постачання природного газу Споживачу протягом всього строку постачання, якщо:

у діючого постачальника відсутній або недостатній ресурс природного газу для забезпечення Споживача в необхідних обсягах на відповідний період;

між діючим постачальником та Споживачем розірваний договір на постачання природного газу або призупинений у частині постачання природного газу на відповідний період, при цьому Споживач не встиг оформити договірні відносини з новим постачальником чи новий постачальник не встиг оформити підтверджений обсяг природного газу Споживачу;

діючого постачальника визнано банкрутом в установленому порядку, або він припинив свою господарську діяльність з інших причин, або його вже ліквідовано;

діючий постачальник більше не має права на постачання природного газу у випадку, якщо його ліцензія на постачання скасована або її дія призупинена Регулятором;

діючий постачальник своєчасно не оформив підтверджені обсяги природного газу за Споживачем на відповідний період (за умови, що Споживачем дотримані зобов'язання за договором постачання природного газу) та щодо Споживача вже розпочаті чи здійснені заходи з припинення розподілу/транспортування природного газу Оператором ГРМ/ГТС.

3.3. Природний газ постачається до об'єкта газоспоживання Споживача протягом періоду, що не може тривати довше, ніж до кінця календарного місяця, наступного за місяцем, в якому почалося фактичне постачання природного газу Постачальником.

3.4. Постачальник не має права вимагати від Споживача будь-якої іншої плати за природний газ, що не визначена відповідно до пункту 4.1 розділу IV цього Договору.

3.5. Для забезпечення безперервного постачання природного газу Споживачу Постачальник зобов'язується здійснювати своєчасну закупівлю природного газу в обсягах, які за належних умов забезпечать задоволення попиту на споживання природного газу Споживачем.

3.6. Постачальник зобов'язується забезпечити якість комерційних послуг, які надаються Споживачу за цим Договором, що передбачає вчасне та повне інформування Споживача про умови постачання, ціни на природний газ та вартість надаваних послуг, роз'яснення значення актів законодавства, якими регулюються відносини Сторін, ведення точних та прозорих розрахунків зі Споживачем, а також можливість вирішення спірних питань шляхом досудового врегулювання.

IV. Ціна, порядок обліку та оплати природного газу

4.1. Постачання природного газу здійснюється за ціною, оприлюдненою Постачальником на своєму сайті. Така ціна визначається Постачальником відповідно до пункту 11 розділу IV Правил постачання. Нова ціна є обов'язковою для Сторін з моменту її оприлюднення Постачальником на власному сайті та в офіційних друкованих виданнях.

4.2. Об'єм (обсяг) постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора ГТС та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

4.3. Оплата за спожитий природний газ здійснюється до 14 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом. Остаточний розрахунок за природний газ здійснюється після припинення постачання природного газу Постачальником відповідно до умов цього Договору.

4.4. Постачальник виставляє Споживачу рахунок за спожитий природний газ протягом десяти днів після припинення постачання природного газу Постачальником, а в разі, якщо Споживач не є побутовим споживачем, - після підписання зі Споживачем акта приймання-передачі природного газу, який оформлюється протягом десяти днів після припинення постачання природного газу Постачальником.

4.5. Споживач оплачує рахунок за поставлений Постачальником природний газ протягом десяти днів з дня його отримання.

4.6. У разі несвоєчасної або неповної оплати за спожитий природний газ Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який стягується пеня, від несплаченої суми за кожен день прострочення.

4.7. Усі рахунки, що виставляються Постачальником Споживачу, містять інформацію про суми платежу, порядок та строки оплати відповідно до цього Договору.

4.8. Якщо Споживач не оскаржує розрахунок суми, вказаної в рахунку, до спливу строку оплати рахунка, вважається, що Споживач погодився з таким розрахунком та зобов'язаний своєчасно здійснити оплату рахунка.

4.9. Споживач може надіслати Постачальнику письмову претензію стосовно розрахунку суми, вказаної в рахунку, або будь-яких її складових частин протягом строку, передбаченого для оплати рахунка.

4.10. Постачальник приймає рішення щодо такої претензії протягом десяти днів з дати її отримання та письмово повідомляє про її розгляд Споживача з наданням нового рахунка.

4.11. Якщо Споживач не погоджується з таким рахунком та має намір оскаржити його у порядку, передбаченому цим Договором, Споживач оплачує рахунок в тій частині, що ним не оспорюється.

V. Права та обов'язки Споживача

5.1. Споживач має право:

1) отримувати природний газ на умовах, зазначених у цьому Договорі;

2) безоплатно отримувати всю інформацію стосовно його прав та послуг, що надаються Постачальником, та інформацію про ціну природного газу, порядок оплати за спожитий природний газ, а також іншу інформацію, що має надаватись Постачальником відповідно до чинного законодавства та/або цього Договору;

3) безоплатно отримувати інформацію про обсяги та інші показання власного споживання природного газу;

4) звертатися до Постачальника для вирішення будь-яких питань, пов'язаних з виконанням цього Договору;

5) вимагати від Постачальника надання письмової форми цього Договору, завіреної печаткою (за наявності) Постачальника;

6) вимагати від Постачальника пояснень щодо отриманих рахунків і у випадку незгоди з порядком розрахунків або розрахованою сумою вимагати проведення звірки розрахункових даних та/або оскаржувати їх в установленому цим Договором та законодавством порядку;

7) провести звіряння фактичних розрахунків з підписанням відповідного акта;

8) вільно обирати іншого постачальника та розірвати цей Договір у встановленому цим Договором та чинним законодавством порядку;

9) оскаржувати будь-які несанкціоновані, неправомірні чи інші дії Постачальника, що порушують права Споживача, та брати участь у розгляді цих скарг на умовах, визначених чинними нормативно-правовими актами та цим Договором;

10) отримувати відшкодування збитків від Постачальника, що понесені Споживачем у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням Постачальником своїх зобов'язань перед Споживачем, відповідно до умов цього Договору та чинного законодавства;

11) мати інші права, передбачені чинними нормативно-правовими актами і цим Договором.

5.2. Споживач зобов'язується:

1) направити Постачальнику заяву-приєднання не пізніше наступного робочого дня (для побутових споживачів, що знаходяться в сільській місцевості, - не пізніше трьох днів) за днем отримання повідомлення про неможливість продовження постачання природного газу діючим постачальником;

2) забезпечувати своєчасну та повну оплату поставленого природного газу згідно з умовами цього Договору;

3) укласти в установленому порядку договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ для набуття права на правомірний відбір газу із газорозподільної системи та фізичну доставку газу до межі балансової належності об'єкта Споживача;

4) не допускати несанкціонованого відбору природного газу;

5) не пізніше наступного робочого дня (для побутових споживачів, що знаходяться в сільській місцевості, - не пізніше трьох днів) після укладення договору постачання з новим постачальником письмово повідомити про це Постачальника та розрахуватися з ним за спожитий природний газ у строки, передбачені цим Договором;

6) своєчасно повідомляти Постачальника про всі зміни щодо персоніфікованих даних в заяві-приєднанні;

7) знімати фактичні показання комерційних вузлів обліку газу та приладів обліку газу (лічильника) станом на 01 число місяця, що настає за місяцем постачання газу, та повідомляти ці дані Постачальнику у спосіб, передбачений заявою-приєднанням. Споживачі, які не є побутовими, на підставі фактичних показань комерційних вузлів обліку газу оформлюють акти приймання-передачі газу та надсилають їх до п'ятого числа місяця, наступного за місяцем постачання газу;

8) безперешкодно допускати на свою територію, у свої житлові, виробничі, господарські та підсобні приміщення, де розташовані вузли обліку газу, прилади обліку газу, лічильники газу тощо, представників Постачальника після пред'явлення ними службових посвідчень для звіряння показань фактично використаних обсягів природного газу;

9) проводити на вимогу Постачальника звіряння фактично використаних обсягів природного газу з підписанням відповідного акта та пред'являти платіжні документи на вимогу Постачальника для перевірки правильності оплати та відповідності записів у них показанням лічильника газу;

10) відшкодовувати Постачальнику збитки, понесені ним у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням Споживачем своїх зобов'язань перед Постачальником, що покладені на нього чинними нормативно-правовими актами та/або цим Договором;

11) виконувати інші обов'язки, покладені на Споживача чинним законодавством та/або цим Договором.

VІ. Права і обов'язки Постачальника

6.1. Постачальник має право:

1) отримувати від Споживача плату за поставлений природний газ;

2) контролювати правильність оформлення Споживачем платіжних документів;

3) ініціювати припинення постачання природного газу Споживачу у порядку та на умовах, визначених цим Договором та чинним законодавством;

4) безперешкодного доступу до лічильників газу Споживача для перевірки показань фактично використаних Споживачем обсягів природного газу;

5) проводити разом зі Споживачем звіряння фактично використаних обсягів природного газу з підписанням відповідного акта;

6) отримувати відшкодування збитків від Споживача, що понесені Постачальником у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням Споживачем своїх зобов'язань перед Постачальником, відповідно до умов цього Договору та чинного законодавства;

7) мати інші права, передбачені чинними нормативно-правовими актами і цим Договором.

6.2. Постачальник зобов'язується:

1) забезпечити безперервне постачання природного газу в порядку та на умовах, передбачених цим Договором;

2) забезпечувати належну якість надання послуг з постачання природного газу відповідно до вимог чинного законодавства та цього Договору;

3) обчислювати і виставляти рахунки Споживачу за поставлений природний газ відповідно до вимог та у порядку, передбачених Правилами постачання та цим Договором;

4) протягом десяти днів після початку постачання поінформувати Споживача про наявний період часу для гарантованого постачання;

5) надати Споживачу примірник цього Договору протягом десяти робочих днів після початку постачання природного газу;

6) надавати Споживачу інформацію про умови гарантованого постачання, ціни, пов'язані з ним, порядок оплати за спожитий природний газ, право Споживача вільно обирати постачальника та іншу інформацію, що вимагається чинними нормативно-правовими актами. Така інформація має надаватися разом з цим Договором та оприлюднюється на сайті Постачальника;

7) публікувати на сайті (і в передбачених законодавством випадках в засобах масової інформації) детальну інформацію про зміну ціни на природний газ за п'ять днів до введення її у дію;

8) видавати Споживачеві безоплатно платіжні документи та форми звернень;

9) розглядати в установленому законодавством порядку звернення Споживача, зокрема з питань нарахувань за природний газ, і за наявності відповідних підстав задовольняти його вимоги;

10) забезпечувати належну організацію власної роботи для можливості передачі та обробки звернення Споживача з питань, що пов'язані з виконанням цього Договору;

11) відшкодовувати збитки, понесені Споживачем у випадку невиконання або неналежного виконання Постачальником своїх зобов'язань за цим Договором;

12) забезпечувати конфіденційність даних, які отримуються від Споживача;

13) виконувати інші обов'язки, покладені на Постачальника чинним законодавством та/або цим Договором.

VIІ. Порядок припинення та відновлення газопостачання

7.1. Постачальник має право звернутися до Оператора ГРМ з дорученням про відключення Споживача від газорозподільної системи виключно у випадках:

порушення Споживачем строків оплати за цим Договором;

завершення періоду гарантованого постачання.

7.2. Припинення газопостачання не звільняє Споживача від обов'язку сплатити заборгованість Постачальнику за цим Договором.

7.3. Якщо за ініціативою Споживача необхідно припинити газопостачання на об'єкт Споживача чи його окремі газові прилади для проведення ремонтних робіт, реконструкції чи технічного переоснащення тощо, Споживач має звернутися до Оператора ГРМ.

VIІI. Відповідальність Сторін

8.1. За невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством.

8.2. Постачальник має право вимагати від Споживача відшкодування збитків, а Споживач відшкодовує збитки, понесені Постачальником, виключно у разі:

порушення Споживачем строків розрахунків з Постачальником - в розмірі, погодженому Сторонами в цьому Договорі;

відмови Споживача надати представнику Постачальника доступ до свого об'єкта, що завдало Постачальнику збитків, - в розмірі фактичних збитків Постачальника.

8.3. Постачальник відшкодовує Споживачу збитки, понесені Споживачем у зв'язку з припиненням постачання газу Споживачу Оператором ГРМ на виконання неправомірного доручення Постачальника, в обсягах, передбачених Правилами постачання.

8.4. Постачальник не відповідає за будь-які перебої у транспортуванні або розподілі природного газу, які стосуються функціонування, обслуговування та/або розвитку газотранспортної та/або газорозподільної системи, а також за будь-яке погіршення якості природного газу, що сталося з вини відповідального системного оператора.

8.5. Порядок документального підтвердження порушень умов цього Договору, а також відшкодування збитків встановлюється Правилами постачання.

IX. Порядок розв'язання спорів

9.1. Сторони намагаються вирішити всі спори та розбіжності стосовно виконання умов цього Договору шляхом переговорів.

9.2. У разі недосягнення згоди щодо спірних питань шляхом переговорів Сторони мають право звернутися із заявою про вирішення спору до Регулятора чи його територіального підрозділу та/або передати спір на розгляд суду.

9.3. Врегулювання спорів Регулятором чи його територіальним підрозділом здійснюється відповідно до затвердженого Регулятором порядку. Звернення до Регулятора чи його територіального підрозділу не позбавляє Сторони права на вирішення спору в судовому порядку.

X. Форс-мажор

10.1. Сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов'язань за цим Договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин).

10.2. Під форс-мажорними обставинами розуміють надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами цього Договору.

10.3. Строк виконання зобов'язань за цим Договором відкладається на строк дії форс-мажорних обставин.

10.4. Сторони зобов'язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом чотирнадцяти днів з дня їх виникнення надати підтвердні документи щодо їх настання відповідно до законодавства.

10.5. Виникнення форс-мажорних обставин не є підставою для відмови Споживача від сплати Постачальнику за послуги, які були надані до їх виникнення.

XІ. Строк дії Договору та інші умови

11.1. Цей Договір набирає чинності з моменту погодження (акцептування) Споживачем заяви-приєднання та діє в частині здійснення розрахунків між Сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання природного газу його дія не може перевищувати шістдесят діб та триває до кінця календарного місяця, наступного за місяцем, в якому почалося фактичне постачання природного газу Постачальником.

11.2. У разі внесення в установленому законодавством порядку змін до змісту Типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", затвердженого Регулятором, Сторони погоджуються з такими змінами у цьому Договорі.

11.3. За умови відсутності заборгованості та виконання своїх зобов'язань перед Постачальником Споживач має право розірвати цей Договір з урахуванням вимог положень цього Договору без сплати будь-яких штрафних санкцій чи іншої фінансової компенсації Постачальнику.

11.4. У разі якщо об'єкт Споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про що робиться відмітка в цьому Договорі.

11.5. Усі повідомлення за цим Договором вважаються зробленими належним чином у разі, якщо вони здійснені в письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, вручені кур'єром або особисто за зазначеними в цьому Договорі адресами Сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділу зв'язку одержувача.

Споживач зобов'язується у місячний строк повідомити Постачальника про зміну будь-якої інформації та даних, зазначених в заяві-приєднанні.

Реквізити Постачальника: Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, Реквізити Споживача: Публічне акціонерне товариство "ХАРКІВСЬКА ТЕЦ-5" 62371, Харківська обл., Дергачівський район, с. Подвірки,
Зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) надати Публічному акціонерному товариству "ХАРКІВСЬКА ТЕЦ-5" (62371, Харківська обл., Дергачівський район, с. Подвірки, ) підписану уповноваженою особою письмову форму договору постачання природного газу постачальником "останньої надії".

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) на користь Публічного акціонерного товариства "ХАРКІВСЬКА ТЕЦ-5" (62371, Харківська обл., Дергачівський район, с. Подвірки, ) 1 378,00 грн. (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень) витрат зі сплати судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 17.11.2017

Суддя І.І. Борисенко