ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року Справа № 910/21618/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:
Головуючого судді Ємельянова А.С. (доповідач у справі),
суддів Карабаня В.Я.,
Ковтонюк Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргуКомандування Сухопутних військ Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_1 )
на рішеннягосподарського суду міста Києва від 14.02.2017 р. (суддя Шкурдова Л.М.)
та на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 22.05.2017 р. (судді: Пономаренко Є.Ю., Дідиченко М.А., Руденко М.А.)
у справі№910/21618/16 господарського суду міста Києва
за позовомПриватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Українські вертольоти"
доВійськової частини НОМЕР_1
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:Міністерство оборони України
прозобов`язання вчинити дії
за участю представників:
від позивача Мог М.В., довіреність №28/17 від 16.102017 р., свідоцтво №4592/10 від 21.07.2011 р.
від відповідача не з`явились
від третьої особине з`явились

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду міста Києва від 14.02.2017 р. у справі №910/21618/16, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2017 р., задоволено позов, а саме: зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок орендної плати за договором №01/2003-06 від 18.06.2003 р. оренди повітряних суден армійської авіації Сухопутних військ Збройних Сил України на умовах звільнення Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Українські вертольоти" від сплати орендної плати за вертольоти №№94996, 95225, 95209, 94851, 95002 за весь період їх знаходження на капітальному ремонті.
Свої рішення місцевий та апеляційний господарські суди обґрунтували тим, що відповідно до приписів ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.
Не погодившись з рішеннями, прийнятими попередніми судовими інстанціями, Командування Сухопутних військ Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_1 ) звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 14.02.2017 р., постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2017 р. та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Так, скаржник вважає, що господарські суди першої та апеляційної інстанції неповно дослідили фактичні обставини, а саме: не звернули уваги на відсутність в матеріалах справи доказів вжиття позивачем належних заходів з використання орендованого майна та об`єктивної неможливості такого використання.
Ухвалою Вищого господарського суду України від 08.11.2017 р. касаційну скаргу відповідача прийнято до провадження. Розгляд справи призначено на 20.11.2017 р.
До початку судового розгляду позивачем подано відзив на касаційну скаргу, в якому останній просив відмовити в її задоволенні, у зв`язку з її безпідставністю та необґрунтованістю.
В судове засідання 20.11.2017 р. з`явився представник позивача. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явились.
Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти задоволення касаційної скарги та просив оскаржувані судові акти залишити без змін.
Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, дослідивши правильність застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що 18.06.2003 р. відповідачем (орендодавець) та Закритим акціонерним товариством Українські вертольоти, яке в подальшому було перейменоване на Приватне акціонерне товариство "Авіакомпанія "Українські вертольоти" (орендар) укладено договір №01/2003-06 оренди повітряних суден армійської авіації Сухопутних військ Збройних Сил України, на підставі якого позивачу передано в оренду 16 (шістнадцять) вертольотів Мі-8 МТ (МТВ).
Згідно додаткової угоди №9 від 08.10.2013 р. строк оренди вертольотів встановлено до 31.12.2021 р.
В п.п. 2.2 додаткової угоди №9 від 08.10.2013 р. закріплено обов`язок орендаря провести на авіаційних ремонтних підприємствах повторний капітальний ремонт орендованих за договором повітряних суден.
При цьому, орендар зобов`язаний проводити капітально-відновлювальний ремонт орендованих повітряних суден на українських авіаремонтних підприємствах (п. 3.4 договору).
Пунктом 1.2. додаткової угоди №9 від 08.10.2013 р. передбачено, що на строк виконання планового капітального ремонту після відпрацювання встановленого міжремонтного ресурсу ПС на авіаційно-ремонтному підприємстві, відповідно до вимог ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України, орендар звільняється від сплати орендної плати за повітряні судна, які перебувають в ремонті, але не більш як на дев`ять місяців.
Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку із відпрацюванням міжремонтних ресурсів, призначених вертольотам зав. №№94996, 95225, 95209, 94851, 95002 позивачем було направлено такі вертольоти на капітальний ремонт до Державного підприємства "АВІАКОН".
Вказане підтверджується договорами №57-15 від 23.01.2015 р., №63-15 від 02.02.2015 р., №427-15 від 05.06.2015 р., №428-15 від 10.07.2015 р. та №434-15 від 07.08.2015 р., укладеними між Державним підприємством "АВІАКОН" та позивачем, а також актами приймання-передачі вертольотів від 28.01.2015 р., 05.02.2015 р., 11.06.2015 р., 04.08.2015 р. та 19.08.2015 р. Договорами передбачено проведення ремонтних робіт протягом 270 календарних днів.
Однак, на дату звернення позивача до суду з даним позовом вертольоти зав. №№94996, 95225, 95209, 94851, 95002 продовжували перебувати на капітальному ремонті, і лише 18.01.2017 р. вертоліт зав. №94996 був повернутий позивачу з капітального ремонту.
Своїми листами Державне підприємство "АВІАКОН", у відповідь на неодноразові звернення позивача, повідомляло останнього про затримку у виконанні ремонту вертольотів, у зв`язку зі значною завантаженістю підприємства ремонтом авіаційної техніки.
В свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, відповідач відновив нарахування орендних платежів після спливу передбаченого договором оренди дев`ятимісячного строку на здійснення капітального ремонту.
На думку позивача, відновлення нарахування орендної плати порушує його законні права, оскільки він позбавлений можливості використовувати орендоване майно протягом всього строку здійснення ремонтних робіт, що відповідно до приписів ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України є підставою для звільнення наймача від сплати орендних платежів за весь цей час.
Так, позивач звертався до Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України з листом вих. №841/16 від 08.07.2016 р., в якому виклав пропозицією про внесення змін до договору в частині звільнення орендаря від орендної плати на період капітального ремонту повітряних суден, у зв`язку з існуванням обставин, за які позивач не відповідає.
Вказану пропозицію було розглянуто на нараді, за результатами якої прийнято рішення про підготовку доповіді на ім`я Міністра оборони України щодо можливості прийняття рішення про звільнення Авіакомпанії від сплати орендної плати до 31.12.2016 р. за повітряні судна, які перебувають на капітальному ремонті у Державному підприємстві "АВІАКОН", однак, в подальшому дане питання вирішено так і не було.
За приписами ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання повинні виконуватись належним чином згідно умов договору та вимог діючого законодавства. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором чи законом. Вказане закріплено в ст.ст. 629, 525, 526 Цивільного кодексу України.
Одночасно, в ст. 283 Господарського кодексу України та ст. 759 Цивільного кодексу України визначено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном.
За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України).
Згідно з ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України, ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу України орендар зобов`язаний вносити орендні платежі своєчасно і в повному обсязі.
Поряд з цим, ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України передбачено, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.
Отже, у даному випадку позивачем має бути доведено, що орендоване майно не могло бути ним використано протягом певного періоду через об`єктивні, незалежні від його волі обставини.
Так, задовольняючи заявлений у даній справі позов, місцевий та апеляційний господарські суди виходили з наступного:
1. Відповідно до приписів чинного законодавства та умов укладеного між сторонами договору оренди, вертольоти можуть експлуатуватися позивачем лише в межах встановлених для них ресурсів та строку служби, після закінчення якого вертольоти повинні бути відсторонені від експлуатації з можливістю їх подальшого використання лише після поновлення ресурсів (строку служби) за результатами проведеного капітального ремонту.
2. Позивач зобов`язаний проводити такий капітально-відновлювальний ремонт орендованих повітряних суден лише на українських авіаремонтних підприємствах.
3. На даний момент єдиним підприємством в Україні, яке уповноважене проводити капітальний ремонт вертольотів Мі-8МТВ-1, є Державне підприємство "АВІАКОН".
Зважаючи на викладене, господарські суди попередніх інстанцій прийшли до висновку про існування обставин, з якими приписи ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України пов`язують звільнення наймача від сплати орендної плати, протягом всього строку перебування вертольотів на капітальному ремонті.
З огляду на неможливість експлуатації відповідних вертольотів без проведення їх ремонту та враховуючи відсутність інших підприємств, що можуть його виконати, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає такий висновок місцевого та апеляційного господарських судів законним та обґрунтованим.
В свою чергу, доводи, викладені в касаційній скарзі, стосуються виключно переоцінки дій позивача, спрямованих на використання орендованого майна.
Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, що закріплено в ч. 2 ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1119 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
Таким чином, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що оскаржувані рішення та постанова прийняті при повному з`ясуванні фактичних обставин справи у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим не вбачається підстав для її зміни чи скасування.
Керуючись ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_1 ) залишити без задоволення.
Постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2017 р. та рішення господарського суду міста Києва від 14.02.2017 р. у справі №910/21618/16 залишити без змін.

Головуючий суддя А.С. Ємельянов

Судді: В.Я. Карабань

Л.В. Ковтонюк