КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2017 р. Справа№ Б3/150-12/24

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Верховця А.А.

Пантелієнка В.О.

при секретарі судового засідання Чміль Я.Є.

та представників:

від апелянта: Кравченко В.П. (дов. від 20.01.2017);

інші учасники провадження у справі: не з'явилися;

розглянувши апеляційну скаргу ТОВ "ФК "Форінт"

на ухвалу господарського суду Київської області від 20.09.2017

у справі № Б3/150-12/24 (суддя: Лопатін А.В.)

за заявою Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Київської області від 20.09.2017 у справі № Б3/150-12/24 задоволено заяву ліквідатора банкрута від 31.05.2017 № 150/86 про надання згоди на продаж майна ФОП ОСОБА_4, що є предметом забезпечення вимог ПАТ "Райффайзен Банк Аваль"; надано згоду ліквідатору банкрута на продаж майна ФОП ОСОБА_4, що є предметом забезпечення вимог ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", в порядку, передбаченому Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"; задоволено заяву ТОВ "ФК "Форінт" від 06.06.2017 про заміну кредитора на правонаступника; замінено кредитора ФОП ОСОБА_4 - ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" на правонаступника ТОВ "ФК "Форінт" (01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 34, оф. 212; ); зобов'язано ліквідатора банкрута внести зміни до реєстру вимог кредиторів ФОП ОСОБА_4, враховуючи здійснену даною ухвалою заміну кредитора на його правонаступника; вирішено інші процесуальні питання.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції у відповідній частині, ТОВ "ФК "Форінт" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу господарського суду Київської області від 20.09.2017 у справі № Б3/150-12/24 в частині надання дозволу на реалізацію майна банкрута, що є забезпеченням вимог кредитора ТОВ "ФК "Форінт".

В обґрунтування апеляційної скарги ТОВ "ФК "Форінт" посилається на те, що оскаржувана ухвала, у відповідній частині, прийнята з порушенням норм матеріального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.10.2017 вказану апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено її розгляд на 08.11.2017.

08.11.2017 у судовому засіданні було оголошено перерву до 09.11.2017.

Відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

Представник апелянта в судовому засіданні апеляційної інстанції 09.11.2017 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Представники інших учасників провадження у даній справі у судове засідання 09.11.2017 не з'явились. Клопотань та заяв щодо відкладення розгляду апеляційної скарги до суду не надходило, про час і місце розгляду справи всі учасники провадження у даній справі повідомлені належним чином, відповідно до ст. 64 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

В даному випадку, відповідно до приписів розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі по тексту - Закон), застосовуються норми Закону в редакції, що діє з 19.01.2013.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону провадження у справах про банкрутство регулюється Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України.

Частиною 2 статті 4-1 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом.

Згідно зі статтями 4, 43 ГПК України судове рішення є законним та обґрунтованим лише у випадку всебічного повного та об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності у відповідності з нормами матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Київської області від 18.12.2012 у даній справі порушення провадження за заявою Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про банкрутство.

Постановою господарського суду Київської області від 03.04.2013 визнано Фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.04.2013 призначено ліквідатором Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 арбітражного керуючого Самофалова Валентина Вікторовича.

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.05.2014 усунуто арбітражного керуючого Самофалова Валентина Вікторовича від виконання повноважень ліквідатора у справі № Б3/150-12/24 про банкрутство Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 та призначено ліквідатором банкрута -арбітражного керуючого Щербаня Олексія Миколайовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого.

19.04.2016 через канцелярію господарського суду Київської області ліквідатором банкрута подано заяву про надання дозволу на реалізацію майна Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, яке є предметом забезпечення вимог ПАТ "Райффайзен Банк Аваль".

02.06.2016 через канцелярію господарського суду Київської області представником ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" подано для долучення до матеріалів справи лист про надання згоди на продаж заставного майна.

Ухвалою господарського суду Київської області від 02.06.2016 у даній справі прийнято відмову ліквідатора банкрута від заяви про надання згоди на продаж майна банкрута, яке є предметом забезпечення вимог ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", що надійшла до господарського суду 19.04.2016, провадження у справі в цій частині припинено.

31.05.2017 через канцелярію господарського суду Київської області ліквідатором банкрута подано заяву про надання дозволу на реалізацію майна банкрута, що є забезпеченням вимог кредитора.

19.09.2017 на електронну адресу суду від ТОВ "ФК "Форінт" надійшло клопотання про залишення клопотання про надання дозволу на реалізацію майна, що є предметом забезпечення, без розгляду.

20.09.2017 через канцелярію суду представником АТ "Райффайзен Банк Аваль" подано документи для долучення до матеріалів справи.

Оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції, крім іншого, задовольнив заяву ліквідатора банкрута від 31.05.2017 № 150/86 про надання згоди на продаж майна ФОП ОСОБА_4, що є предметом забезпечення вимог ПАТ "Райффайзен Банк Аваль"; надав згоду ліквідатору банкрута на продаж майна ФОП ОСОБА_4, що є предметом забезпечення вимог ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", в порядку, передбаченому Законом.

З даним судовим рішенням у вказаній частині апелянт не погодився, що стало підставою для звернення до суду з апеляційною скаргою.

Суд апеляційної інстанції переглядає оскаржувану ухвалу лише в тій частині, що оскаржується апелянтом.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшов висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції у відповідній частині винесена з неповним дослідженням матеріалів справи та є такою, що не відповідає вимогам законодавства, з наступних підстав.

Судова колегія звертає увагу, що оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції задовольнив заяву ТОВ "ФК "Форінт" від 06.06.2017 про заміну кредитора на правонаступника; замінив кредитора ФОП ОСОБА_4 - ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" на правонаступника ТОВ "ФК "Форінт". Вказане апелянтом не оскаржується; вищезазначена ухвала в цій частині набрала законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи, заява ліквідатора банкрута про надання дозволу на реалізацію майна банкрута, що є предметом забезпечення вимог кредитора, вмотивована тим, що, враховуючи наявність листа АТ "Райффайзен Банк Аваль" про надання згоди на продаж майна банкрута, майно ФОП ОСОБА_4 було виставлено на аукціон у вигляді цілісного майнового комплексу, а згодом частинами у вигляді трьох лотів, при цьому лоти № 1, № 2 містили майно, що є предметом забезпечення вимог АТ "Райффайзен Банк Аваль". Проте, на повторному аукціоні було реалізовано лише лот № 1, а лоти № 2, № 3 не продані у зв'язку з відсутністю заявок на участь в аукціоні; лише частина майна банкрута, яким забезпечено вимоги АТ "Райффайзен Банк Аваль" було продано на аукціоні; ліквідатор зазначає, що звернувся до банку (заставного кредитора) з запитом про надання дозволу на реалізацію на другому повторному аукціоні майна ФОП ОСОБА_4, яке є предметом забезпечення вимог АТ "Райффайзен Банк Аваль", проте відповідь на такий запит надано не було.

Виходячи з наведеного, ліквідатор банкрута просив суд першої інстанції надати дозвіл на реалізацію майна банкрута, що є предметом забезпечення вимог ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до банкрута (лот № 2), а саме: нежитловою будівлі літ. "А" - 96 % готовності, загальною площею 2443,20 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Пушкінська, буд. 47 та обладнання харчової промисловості у кількості 19 одиниць, що знаходяться в м. Біла Церква, вул. Пушкінська, буд. 47, а саме: котел варильний КВ-400М, рік будівництва/ реєстрації/ придбання 2008, інвентарний № 208014; котел варильний КВ-400М, рік будівництва/ реєстрації/ придбання 2009, інвентарний № 208020; котел варильний КВ-400М, рік будівництва/ реєстрації/ придбання 2009, інвентарний № 208021; котел варильний КВ-600М, рік будівництва/ реєстрації/ придбання 2007, інвентарний № 207012; котел варильний КВ-600М, рік будівництва/ реєстрації/ придбання 2008, інвентарний № 208015; льодогенератор WLK-1000, рік будівництва/ реєстрації/ придбання 2008, інвентарний № 1906; машина з виготовлення заморожених напівфабрикатів 788, рік будівництва/ реєстрації/ придбання 2008, інвентарний № НМ-7080F; машина з виготовлення заморожених напівфабрикатів 788, рік будівництва/ реєстрації/ придбання 2008, інвентарний № НМ-7066F; машина картоплеочисна "Nilma", рік будівництва/ реєстрації/ придбання 2008, інвентарний № 172; установка з очистки води "Коалесцент-5", рік будівництва/ реєстрації/ придбання 2009, інвентарний № 178; установка пакувальна "ИСУ-ЗК", рік будівництва/ реєстрації/ придбання 2008, інвентарний № 733-2099; холодильна камера HS6461-50, рік будівництва/ реєстрації/ придбання 2003, інвентарний № 0112; холодильна камера HS6461-50, рік будівництва/ реєстрації/ придбання 2004, інвентарний № 0113; холодильна камера HS6461-50, рік будівництва/ реєстрації/ придбання 2000, інвентарний № 0111; холодильна камера LGZ-100-S10E, рік будівництва/ реєстрації/ придбання 2002, інвентарний № 0115; холодильна камера LGZ-100-S10E, рік будівництва/ реєстрації/ придбання 2003, інвентарний № 0116; холодильна камера АК-4ЕС4-Н, рік будівництва/ реєстрації/ придбання 2004, інвентарний № 0117; холодильна камера АК-4ЕС4-Н, рік будівництва/ реєстрації/ придбання 2004, інвентарний № 0118; холодильна камера HS86461-50, рік будівництва/ реєстрації/ придбання 2004, інвентарний № 0114.

Як вбачається з матеріалів справи, ліквідатором банкрута 28.04.2017 було направлено заставному кредитору запит про надання дозволу на реалізацію майна банкрута, що є предметом забезпечення вимог АТ "Райффайзен Банк Аваль". Проте, як вже зазначалося, у зв'язку з відсутністю відповіді від заставного кредитора на вказаний запит, ліквідатор 31.05.2017 звернувся до суду з заявою про надання згоди на продаж заставного майна.

Водночас, згідно з долученими до матеріалів справи документами, АТ "Райффайзен Банк Аваль" листом від 12.05.2017 № 140/8/1157, який було направлено ліквідатору 28.08.2017 (що підтверджується долученими до пояснень ліквідатора від 12.09.2017 доказами) у відповідь на запит ліквідатора надано згоду на продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення вимог АТ "Райффайзен Банк Аваль". Разом з тим, заставний кредитор, надаючи згоду на продаж майна банкрута, зазначає, що майно має бути виставлено на аукціон за початковою ціною у сумі не менше 6400000,00 грн. без можливості зниження вартості на тому ж аукціоні, а також за умови реалізації майна окремим лотом. Вказане погодження, як зазначає кредитор, не поширюється на випадки: проведення чергового повторного аукціону у відповідності до ст. 65 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". В даному випадку необхідно додатково та окремо погодити з Банком умови продажу і початкову вартість реалізації предмету іпотеки; проведення чергового повторного аукціону з можливістю зниження початкової вартості у відповідності до ст. 66 Закону. В даному випадку необхідно додатково та окремо погодити з банком умови продажу і початкову вартість реалізації предмету іпотеки, а також граничний рівень вартості, до якої можливе зниження початкової вартості.

Крім того, у вказаному листі АТ "Райффайзен Банк Аваль" зазначає, що погодження дійсне лише на вищенаведених умовах у випадку їх повного виконання в сукупності. У випадку невиконання (повного або часткового) будь-якої умови, погодження банку вважається недійсним, а реалізація заставного майна АТ "Райффайзен Банк Аваль" вважається такою, що здійснена без погодження із заставним кредитором.

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву ліквідатора банкрута від 31.05.2017 № 150/86 про надання згоди на продаж майна ФОП ОСОБА_4, що є предметом забезпечення вимог ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та посилаючись при цьому на норми Закону стосовно надання суду повноважень на надання згоди на продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, зазначив, що надаючи згоду на продаж майна банкрута, АТ "Райффайзен Банк Аваль" встановлює порядок та спосіб реалізації майна ФОП ОСОБА_4, в той час як право останньому на здійснення таких дій Законом не надано.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи дійшла висновку, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив заяву ліквідатора банкрута від 31.05.2017 № 150/86 про надання згоди на продаж майна ФОП ОСОБА_4, що є предметом забезпечення вимог ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону продаж майна боржника в провадженні у справі про банкрутство здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, шляхом проведення торгів у формі аукціону, за винятком майна, продаж якого відповідно до законодавства України здійснюється шляхом проведення закритих торгів.

Згідно з ч. 4 ст. 42 Закону майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує; продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 44 Закону після проведення інвентаризації та оцінки майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута такими способами: проведення аукціону; продаж безпосередньо юридичній або фізичній особі. Вибір способів продажу активів здійснюється ліквідатором з метою забезпечення його відчуження за найвищою ціною. Ліквідатор організовує проведення аукціону з продажу активів банкрута з урахуванням вимог цього Закону.

Згідно положень ст. 43 Закону майно, яке підлягає реалізації у ліквідаційній процедурі, оцінюється ліквідатором. Початковою вартістю цілісного майнового комплексу є сукупність визнаних у встановленому цим Законом порядку вимог кредиторів. Під час продажу майна банкрута на аукціоні вартість майна, що визначається ліквідатором, є початковою вартістю.

Статтями 65, 66 Закону врегульовано питання стосовно можливості зниження початкової вартості майна, що продається на аукціоні.

Отже, порядок продажу майна банкрута встановлений вказаним Законом, у тому числі щодо встановлення початкової вартості цілісного майнового комплексу та порядку її зниження, можливість та порядок продажу майна банкрута частинами. При цьому Закон не містить права кредитора, вимоги якого забезпечені заставою майна, встановлювати додаткові вимоги щодо початкової вартості майна, що продається, а також порядку її зниження, які не відповідають нормам Закону.

Згідно з Законом заставний кредитор надає лише принципову згоду на реалізацію заставного майна, а порядок продажу майна банкрута, в тому числі встановлення початкової вартості такого майна та порядку її зниження, визначаються безпосередньо самим ліквідатором банкрута відповідно до норм Закону.

Аналогічної правової позиції дотримується також Вищий господарський суд України у постанові від 03.11.2015 у справі № 5004/1537/12.

Як зазначалося вище, 19.04.2016 через канцелярію господарського суду Київської області ліквідатором банкрута подано заяву про надання дозволу на реалізацію майна Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, яке є предметом забезпечення вимог ПАТ "Райффайзен Банк Аваль".

02.06.2016 через канцелярію господарського суду Київської області представником ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" подано для долучення до матеріалів справи лист про надання згоди на продаж заставного майна.

Ухвалою господарського суду Київської області від 02.06.2016 у даній справі прийнято відмову ліквідатора банкрута від заяви про надання згоди на продаж майна банкрута, яке є предметом забезпечення вимог ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", провадження у справі в цій частині припинено, як вже зазначалось.

У вказаній вище ухвалі суд першої інстанції зазначив наступне: «представником ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" подано лист про надання згоди на продаж майна Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, яке є предметом забезпечення вимог банку. Крім того, присутній в судовому засіданні ліквідатор банкрута заявив усну відмову від заяви про надання згоди на продаж майна банкрута, яке є предметом забезпечення вимог ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", у зв'язку з тим, що станом на дату судового засідання між ліквідатором банкрута та банком дане питання самостійно врегульоване».

Враховуючи вищевикладене, судова колегія звертає увагу на те, що ч. 4 ст. 42 Закону продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду. Тобто, в даному випадку, банком вже було надано згоду на продаж заставного майна у даній справі, а Законом не передбачено повторного погодження із заставним кредитором продажу майна банкрута та порядку продажу такого майна: чи то цілісного майнового комплексу, чи то продажу частинами майна боржника, оскільки відповідний порядок продажу такого майна встановлено Законом.

Отже, враховуючи вищевикладене, посилання ліквідатора в заяві до суду на те, що кредитор не надає згоди на продаж відповідного майна банкрута, не відповідає дійсності, спір між забезпеченим кредитором ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ліквідатором з цього приводу відсутній ще з моменту отримання ліквідатором листа ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" від 02.06.2016 № 14000-00/8/1782 про надання згоди (дозволу) на реалізацію майна (а.с. 203, т. 9). Факт наявності такої згоди встановлено судом першої інстанції в ухвалі від 02.06.2016 у даній справі.

Так, забезпечений кредитор принципову згоду на продаж майна банкрута надав, забезпечений кредитор в даному випадку не позбавлений права контролювати об'єкти своїх цивільних прав, що реалізуються ліквідатором у межах справи про банкрутство.

Разом з тим, судовою колегією встановлено, що ліквідатор, звертаючись як до забезпеченого кредитора ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", так і до суду із заявою про надання згоди на продаж відповідного майна банкрута не визначив, на якій саме стадії продажу знаходиться це майно та який саме аукціон (перший, повторний чи другий повторний) ним проводиться.

Відповідно до ст. 44 Закону, ліквідатор здійснює продаж майна боржника у вигляді цілісного майнового комплексу. У разі якщо продати майно боржника у вигляді цілісного майнового комплексу не вдалося, ліквідатор здійснює продаж майна боржника частинами.

Відповідно до частини 8 статті 26 Закону, до компетенції комітету кредиторів належить визначення складу майна в разі продажу частини майна у процедурі санації боржника або його ліквідації.

Статтею 64 Закону передбачено, що аукціон проводиться безпосередньо ведучим (ліцитатором). Ліцитатором може бути організатор аукціону. Перед початком аукціону ліцитатор інформує про: умови договору, що укладається на аукціоні; суму, якій повинне бути кратне перевищення наступної пропозиції над попередньою (крок аукціону), що не може перевищувати 10 відсотків початкової вартості; спосіб повідомлення про готовність укласти договір; початкову вартість. У разі якщо протягом триразового оголошення початкової вартості учасники аукціону не виявляють бажання укласти договір, ліцитатор оголошує про закінчення аукціону без виявлення переможця, якщо в оголошенні про проведення аукціону не передбачено можливості зниження початкової вартості на цьому ж аукціоні. Якщо перед початком аукціону не було оголошено про інший спосіб повідомлення про готовність укласти договір (за допомогою електронних засобів, шляхом подання пропозицій виключно з голосу тощо), під час аукціону учасники повідомляють про готовність укласти договір на умовах оголошеної ліцитатором ціни, піднімаючи аукціонну картку з номером, повернутим до ліцитатора, або одночасно піднімають картку учасника аукціону і пропонують свою ціну. Якщо запропонована учасником аукціону ціна є більшою за ціну, запропоновану ліцитатором, то останній називає номер учасника і запропоновану ним ціну. Після кожного оголошення ціни слідує удар молотка ліцитатора. Якщо протягом триразового оголошення останньої ціни не буде запропоновано вищої ціни, ліцитатор одночасно з третім ударом молотка оголошує переможцем учасника, який запропонував найвищу ціну, та пропонує йому негайно сплатити ціну або частину ціни у випадках, установлених цим Законом. Ліцитатор оголошує переможцю та іншим учасникам аукціону наслідки відмови від негайної сплати ціни.

Статтею 65 Закону передбачено особливості проведення повторного аукціону. Так, якщо інше не встановлено договором, у разі закінчення аукціону без визначення переможця протягом місяця (у разі продажу нерухомого майна - двох місяців) організатор аукціону зобов'язаний провести повторний аукціон. Якщо інше не встановлено договором, у разі закінчення повторного аукціону без визначення переможця протягом місяця організатор аукціону зобов'язаний провести другий повторний аукціон. Якщо інше не встановлено договором, початковою вартістю повторного аукціону, другого повторного аукціону є вартість, зменшена на 20 відсотків щодо початкової вартості відповідно попереднього аукціону, попереднього повторного аукціону.

Відповідно до частин 3 - 5 статті 66 Закону, якщо інше не встановлено договором про проведення аукціону, другий повторний аукціон проводиться з можливістю зниження початкової вартості. Під час проведення аукціону з можливістю зниження початкової вартості, за відсутності бажаючих укласти договір ліцитатор знижує початкову вартість на крок аукціону доти, доки не виявиться бажаючий укласти договір. Якщо після зниження початкової вартості виявиться бажаючий (бажаючі) укласти договір, аукціон проводиться у загальному порядку.

Проте, як вбачається з пояснень сторін, продаж майна, як цілісного майнового комплексу було проведено 11.01.2016, повторний аукціон із продажу майна частинами було проведено 28.12.2016, другий повторний аукціон із продажу майна частинами було проведено 06.03.2017.

Звертаючись до суду, ліквідатор не обгрунтував та не визначив на проведення якого саме аукціону з продажу заставного майна банкрута (що є забезпеченням вимог кредитора ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", процесуальним правонаступником якого є апелянт) він просив суд першої інстанції надати згоду. Так, виходячи з пояснень учасників провадження у даній справі, що з"явилися у судові засідання суду апеляційної інстанції, перший, повторний та другий повторний аукціони у справі вже проведені.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ТОВ "ФК "Форінт" підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала в тій частині, що оскаржується, - скасуванню із прийняттям нового рішення в цій частині, за яким слід відмовити у задоволенні заяви ліквідатора банкрута від 31.05.2017 № 150/86 про надання згоди на продаж майна ФОП ОСОБА_4 у даній справі, що є предметом забезпечення вимог у даній справі ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", процесуальним правонаступником якого у даній справі є ТОВ "ФК "Форінт".

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4-1, 33, 34, 43, 101-106 ГПК України, Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "Форінт" задовольнити. Скасувати ухвалу господарського суду Київської області від 20.09.2017 у справі № Б3/150-12/24 в частині задоволення заяви ліквідатора банкрута від 31.05.2017 № 150/86 про надання згоди на продаж майна ФОП ОСОБА_4, що є предметом забезпечення вимог ПАТ "Райффайзен Банк Аваль"; надання згоди ліквідатору банкрута на продаж майна ФОП ОСОБА_4, що є предметом забезпечення вимог ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", в порядку, передбаченому Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

2 Прийняти в цій частині нове рішення:

«Відмовити у задоволенні заяви ліквідатора банкрута від 31.05.2017 № 150/86 про надання згоди на продаж майна ФОП ОСОБА_4, що є предметом забезпечення вимог ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" (процесуальним правонаступником якого у справі № Б3/150-12/24 є ТОВ "ФК "Форінт") ».

2. Матеріали справи № Б3/150-12/24 повернути до господарського суду Київської області.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ГПК України.

Повний текст постанови підписаний 13.11.2017.

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді А.А. Верховець

В.О. Пантелієнко