ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" листопада 2017 р.Справа № 916/1716/17

За позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1;

до відповідача: Приватного підприємства "УПТК";

про визнання права на внесення відомостей про земельну ділянку до ДЗК без згоди суміжного землекористувача

Суддя Оборотова О.Ю.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (особисто) за посвідченням, ОСОБА_2, за договором про надання правової допомоги від 20.07.2017р.

від відповідача: Охотська Л.В. (керівник) за посвідченням; Пак О.І. за довіреністю від 14.09.2017р.

СУТЬ СПОРУ: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Приватного підприємства "УПТК" про визнання права на внесення відомостей про земельну ділянку до ДЗК без згоди суміжного землекористувача.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.07.2017р. порушено провадження (суддя Никифорчук М.І.) у справі №916/1716/17.

10.08.2017р. від Приватного підприємства "УПТК" надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві.

16.08.2017р. від Приватного підприємства "УПТК" надійшли доповнення до відзиву на позовну заяву.

06.09.2017р. від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 надійшла заява про уточнення позовних вимог.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.09.2017р. суддею Никифорчуком М.І. зявлено самовідвід від розгляду справи № 916/1716/17.

Розпорядженням керівника апарату суду від 20.09.2017р. №866 згідно п.4.2.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу в господарському суді Одеської області, в редакції від 20.06.2017р. (протокол №17-09/2017) та п.2.3.25. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматичний розподіл справи №916/1716/17, за результатами якого справу розподілено судді Оборотовій О.Ю.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.09.2017р. суддею Оборотовою О.Ю. прийнято справу №916/1716/17 до свого провадження; розгляд справи призначено у відкритому судовому засіданні на 09 жовтня 2017р. о 12:00 год.

13.10.2017р. від Приватного підприємства "УПТК" надійшли додаткові письмові пояснення по справі.

У судовому засіданні 13.11.2017р. після виходу судді з нарадчої кімнати було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є власником нежитлової будівлі, розташованої по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно №23430785 від 24.06.2014р. та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №23431053 від 24.06.2014р.

Зазначена нежитлова будівля, загальною площею 204,5 кв.м. розташована на земельній ділянці площею 502 кв.м., що підтверджується технічним паспортом виконаним станом на 01.03.2016р. КП «Центр інженерних досліджень».

Рішенням ОМР №67б8-VІ від 10.06.2015р. прийнято рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення вищезазначеної земельної ділянки позивачу для експлуатації та обслуговування складів та офісів.

Як зазначає позивач, на підставі зазначеного рішення, позивачем було виконано проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, складовою частиною якого є опис меж земельної ділянки, який погоджується суміжними землекористувачами. Межі були погоджені з усіма суміжними землекористувачами окрім ПП «УПТК», директор якого відмовляється їх узгодити.

24.03.2016р. позивач звернувся до державного кадастрового реєстратора із заявою про внесення відомостей щодо земельної ділянки до Державного земельного кадастру та отримав рішення про відмову №РВ-016 від 28.03.2016р.

Рішення про відмову вмотивоване тим, що має місце невідповідність поданих документів вимогам установленим ЗУ «Про Державний земельний кадастр» (непогодження меж з суміжним землекористувачем) і Порядку ведення Державного земельного кадастру та невідповідність електронного документу установленим вимогам (перетин з земельною ділянкою НОМЕР_1 та невірно зазначена категорія земель).

Листом від 26.09.2016р. позивач звертався до ПП «УПТК» з метою вирішити спір в досудовому порядку з проханням погодити межі земельної ділянки що відводиться.

Позивач вважає, що відмова ПП «УПТК» надати погодження меж земельної ділянки, якою ОСОБА_1 фактично користується порушує його права гарантовані Конституцією, ЗК України, а також права місцевої громади отримувати орендну плату чи земельний податок.

Враховуючи викладені обставини, позивач вважає, що був вимушений звернутися до господарського суду Одеської області з відповідним позовом, з метою захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Захист цивільних прав та інтересів судом здійснюється у спосіб встановлений законом або договором.

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, до яких, зокрема, відноситься: повернення безпідставно набутих коштів. Аналогічні положення містить ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України.

Статтею 14 Конституції України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно ст. 103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).

Стаття 106 Земельного кодексу України передбачає певні обов'язки щодо визначення спільних меж, а саме: власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин. Витрати на встановлення суміжних меж несуть власники земельних ділянок у рівних частинах, якщо інше не встановлено угодою між ними.

Суд погоджується з правовою позицією позивача, яка викладена в позовній заяві, з приводу того, що відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Своїми діями відповідач чинить позивачеві, як користувачеві земельної ділянки, перешкоди у користуванні його земельною ділянкою, а тому належним способом захисту є у примусовому порядку зобов'язання відповідача підписати акт погодження меж земельної ділянки та акт встановлення та погодження меж земельної ділянки до технічної документації землеустрою.

Однак, відповідно до резолютивної частини позовної заяви, позивач просить суд саме про визнання права на внесення відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру без згоди суміжного землекористувача.

Дана вимога не адресована до Приватного підприємства "УПТК", оскільки саме до компетенції Державного кадастрового реєстратора віднесені повноваження, щодо внесення відомостей про земельну ділянку.

Згідно п.1.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» заміна первісного відповідача належним відповідачем допускається лише за згодою позивача, яка має бути викладена в його письмовій заяві чи зафіксована в протоколі судового засідання. Якщо ж такої згоди не надано, то господарський суд у залежності від конкретних обставин справи вчиняє одну з таких дій: 1) розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і відмовляє в позові, оскільки відповідач не є належним. 2) залучає до участі у справі з власної ініціативи іншого відповідача згідно з частиною першою статті 24 ГПК. При цьому в останньому із зазначених випадків: господарський суд зобов'язує позивача згідно з частиною другою статті 56 ГПК надіслати відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів, а в разі невиконання цього обов'язку у встановлений судом строк залишає позов без розгляду на підставіпункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

Господарський суд звертає увагу, що в судових засіданнях, неодноразово ставились питання з приводу того, які саме вимоги заявлені до Приватного підприємства "УПТК"та яким чином внесення відомостей про земельну ділянку може бути виконано зі сторони відповідача по справі.

Позивачем було зазначено, що будь-яких претензій до Державного кадастрового реєстратора він не має, отже, враховуючи, що визначення кола відповідачів без згоди позивача не допускається господарський суд Одеської областірозглядє справу в тому суб'єктрному складі, який визначений позивачем.

Крім цього, позивачу слід враховувати, що відмова відповідача у наданні згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача (позивача) для останнього може мати негативні наслідки, однак при наявності обґрунтованих заперечень не може розцінюватись як зловживання відповідачем своїми правами та як порушення прав позивача, оскільки така відмова є формою реалізації відповідачем свого права.

Суд зазначає, що позивачем не було наведено жодної правової норми, яка передбачає саме обов'язок відповідача погодити межі земельної ділянки.

Крім того погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача з боку відповідача у відбувається у формі відмови, і таке «погодження» повинно бути прийнято і враховано органами місцевого самоврядування при підготовці технічної документації із землеустрою щодо складання документу, який посвідчує право на земельну ділянку.

Також суд звертає увагу, що позовні вимоги, викладені в резолютивній частині позовної заяви взагалі не містять чіткого способу їх виконання, оскільки не зазначено в якій саме редакції слід узгодити акт погодження меж земельної ділянки та акт встановлення та погодження меж земельної ділянки до технічної документації землеустрою.

Відповідно п. 9 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 «Про судове рішення» резолютивна частина рішення ні за яких умов не повинна викладатись альтернативно.

24.03.2016р. позивач звернувся до Державного кадастрового реєстратора із заявою про внесення відомостей щодо земельної ділянки до Державного земельного кадастру та отримав рішення про відмову №РВ-016 від 28.03.2016р.

Рішення про відмову вмотивоване тим, що має місце невідповідність поданих документів вимогам установленим ЗУ «Про Державний земельний кадастр» (непогодження меж з суміжним землекористувачем) і Порядку ведення Державного земельного кадастру та невідповідність електронного документу установленим вимогам (перетин з земельною ділянкою НОМЕР_1 та невірно зазначена категорія земель).

Отже, враховуючи викладені обставини, підставами у винесенні рішення про відмову послугували не лише неузгодження меж, а й перетин з земельною ділянкою НОМЕР_1 та невірно зазначена категорія земель.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у зв'язку з тим, що вимоги заявлені до неналежного відповідача.

Інші наявні у матеріалах справи докази та пояснення сторін вищевикладених висновків суду не спростовують

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33,34,43,44-49,50,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову - відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 20.11.2017р.

Суддя О.Ю. Оборотова