ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2017 р. Справа № 911/2710/17

За позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс

до відповідачів ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ПК Трейдсервісгруп,

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю За Мир

про стягнення 6020,21грн

Суддя C.І. Чонгова

Представники сторін:

від позивача не зявився;

від відповідача не зявився;

від відповідача не зявився.

СУТЬ СПОРУ: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко - Тайс (далі ТОВ Компанія Ніко-Тайс) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ПК Трейдсервісгруп (далі ТОВ ПК Трейдсервісгруп), ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю За Мир (далі ТОВ За Мир) та просить суд:

- солідарно стягнути з ТОВ За Мир та ТОВ ПК Тредсервісгруп 500,00грн пені;

- стягнути з ТОВ За Мир 352,27грн пені, 164,98грн 30% річних, 102,96грн інфляційних втрат.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем ТОВ За Мир своїх зобовязань за договором №33-03-2009СФК від 19.03.2009 купівлі продажу товару на умовах відстрочення платежу, укладеним між ним та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Тридента Агро (далі ТОВ Тридента Агро) щодо здійснення оплати за поставлений товар. При цьому, кредитор у відповідному зобовязанні ТОВ Тридента Агро замінений на ФОП ОСОБА_2 згідно угоди №К-57-ТА від 26.01.2011, в подальшому кредитор у відповідному зобовязанні ФОП ОСОБА_2М замінений на ТОВ Компанія Ніко-Тайс згідно угоди №24/03-13 від 07.03.2013, а виконання зобовязань ТОВ За Мир забезпечено порукою ТОВ ПК Трейдсервісгруп згідно договору поруки №07-04-2014-66 від 07.04.2014 в частині виплати пені.

Відповідач у справі ТОВ ПК Трейдсервісгруп документально обґрунтованого відзиву на позовну заяву не надало.

Відповідач у справі ТОВ За Мир у своєму запереченні зазначає, що договір про заміну кредитора у зобовязанні між ФОП ОСОБА_2 ТА ТОВ Компанія Ніко-Тайс було укладено 07.03.2013, а на цей час заборгованість ТОВ За Мир за договором №33-03-2009 СФК від 19.03.2009 була погашена, а відповідно вищевказана угода про заміну кредитора у зобовязанні не породжувала жодних прав та обовязків ТОВ За Мир перед ТОВ Компанія Ніко-Тайс.

До розгляду справи по суті, позивачем 22.09.2017 подано заяву про збільшення позовних вимог, так позивач просить стягнути 6020,21грн, а саме: солідарно стягнути з ТОВ За Мир 1852,27грн пені, 3164,98грн 30% річних, 1002,96грн інфляційних втрат.

Відповідна заява прийнята судом до розгляду, оскільки, в силу ст.22 ГПК України, право на збільшення або зменшення позовних вимог є процесуальним правом позивача, яке може бути ним реалізовано у будь-який час до прийняття рішення по суті.

Позивачем, 17.10.2017 подано заяву про припинення провадження, де просить суд провадження у справі №911/2710/17 в частині стягнення пені, 30%-річних, інфляційних втрат у сумі 6020,21грн припинити на підставі п.1-1 ст.80ГПК України.

Представники сторін у судове засідання 06.11.2017 не зявились про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

19.03.2009 між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Тридента Агро» та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «За Мир» укладений договір №33-03-2009СФК купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу (далі договір, а.с.13-14) Відповідно до умов даного договору ним визначились умови купівлі-продажу засобів захисту рослин.

Рішенням господарського суду Сумської області по справі №8/3-10 від 26.10.2010, позов ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Тридента Агро» задоволено.

Відповідно до листа №17561/02-24 від 18.11.2014 (а.с.26-27), заборгованість згідно рішення господарського суду Сумської області по справі №8/3-10 від 18.01.2011, в тому числі й згідно договору №33-03-2009СФК купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 19.03.2009, було погашено відповідачем-2 10.03.2011 на підставі платіжного доручення №2323.

Відповідно до п.8.2 договору, за прострочення виконання зобовязання покупець зобовязаний сплатити на користь продавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення.

Згідно п.8.3 договору, сторони, відповідно до ст.259 ЦК України, домовились про те, що строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій становить пять років з моменту підписання даного договору.

Крім того, сторони, відповідно до п.6 ст. 232 ГК України, домовились про те, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязань за даним договором, здійснюється протягом пяти років.

Відповідно до п.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошових зобовязань, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 8.6 договору, сторони згідно п.2 ст. 625 ЦК України дійшли згоди, що покупець у випадку прострочення оплати товару за користування коштами продавця сплачує на користь останнього 30% річних.

Згідно п. 11.1 договору, договір діє з моменту його підписання і скріплення печатками обома сторонами до повного виконання сторонами обовязків по договору.

26.01.2011 між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Тридента Агро» та ФОП ОСОБА_2 укладено угоду №-57-ТА про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України), відповідно до якої, первісний кредитор (ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Тридента Агро») відступає новому кредитору (ФОП ОСОБА_2М.) право вимоги виконання ОСОБА_1 з обмежено відповідальністю «За Мир» (), зобовязання щодо сплати розміру заборгованості (дооцінки вартості товару, курсової різниці), пені, 30% річних, інфляційних втрат, штрафу, набутих первісним кредитором на підставі договору №33-03-2009СФК купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 19.03.2009, у звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобовязання згідно договору №33-03-2009СФК купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 19.03.2009 щодо грошового обовязку.

Відповідно до умов угоди №К-57-ТА про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 26.01.2011, новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошової суми в нарахованому розмірі заборгованості (дооцінки вартості товару, курсової різниці), пені, 30% річних, інфляційних втрат, штрафу за весь період існування основної заборгованості (прострочення виконання боржником грошового зобовязання) згідно договору №33-03-2009СФК купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 19.03.2009 (п.1.2, 22 угоди).

07.03.2013 між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» укладено угоду №24/03-13 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України). Розділом 1 даної угоди, встановлено, що первісний кредитор (ФОП ОСОБА_2М.) відступає новому кредитору (ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс») право вимоги виконання ОСОБА_1 з обмежено відповідальністю «За Мир» (), зобовязання щодо сплати розміру заборгованості (дооцінки вартості товару, курсової різниці), пені, 30% річних, інфляційних втрат, штрафу, набутих первісним кредитором на підставі договору №33-03-2009СФК купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 19.03.2009 та згідно угоди №К-57-ТА про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 26.01.2011, у звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням відповідачем-2 грошового зобовязання згідно договору купівлі-продажу.

Відповідно до умов угоди №24/03-13 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 07.03.2013, новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошових сум в нарахованому розмірі заборгованості (дооцінки вартості товару, курсової різниці), пені, 30% річних, інфляційних втрат, штрафу за весь період існування основної заборгованості (прострочення виконання боржником грошового зобовязання) згідно договору №33-03-2009СФК купівлі продажу товару на умовах відстрочення платежу від 19.03.2009 (п.п. 1.2, 2.2 угоди).

На виконання п.4.1 договору, ФОП ОСОБА_2 передано позивачу перелік документів, що підтверджують права вимоги виконання відповідачем-2 обумовленого зобовязання. У відповідності до п. 4.3 угоди ФОП ОСОБА_2М повідомленням про зміну кредитора у зобовязанні, належним чином повідомило ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «За Мир» про зазначені вище обставини.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивачем нараховано з урахуванням збільшення позовних вимог 6020,21грн: 1852,27грн пені, 3164,98грн 30% річних за період з 02.10.2009 по 01.11.2009, 23.01.2010 по 10.03.2011 та 1002,96грн інфляційних втрат за період жовтень 2009 року, січень-лютий 2011 року, тобто по день виконання зобовязання за рішенням суду.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

При цьому, відповідно до ч. 2 вказаної статті якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як встановлено ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч. 1,3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як зазначено в ч. 6 ст 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, позивачем правомірно нараховано пеня, річні та інфляційні витрати за період прострочення виконання зобовязань.

Відповідачем-2 ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «За Мир» 03.10.2017 подано заяву про застосування строків позовної давності (а.с.48), відповідно до якої відповідач зазначає про те, що рішення господарського суду Сумської області від 26.10.2010 у справі №8/3-10 виконано повністю. 10.03.2011 кошти були перераховані ДВС стягувачу у виконавчому провадженні.

Статтею 256 ЦК України, зазначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Так, в ст. 257 ЦК України встановлено, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

В силу ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Ч. 1 ст. 254 ЦК України, встановлено строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Приймаючи до уваги, що зобовязання виконане відповідачем 10.03.2011, трирічний строк позовної давності щодо вимог про стягнення індексу інфляції та річних сплив 10.03.2014, щодо вимог про стягнення пені з урахуванням встановленого договором пятирічного строку сплив 10.03.2016.

Отже, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «За Мир» не підлягають задоволенню.

Крім того, 07.04.2014 між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю (кредитор) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» (поручитель) укладено договір поруки №07-04-2014-66, за умовами якого поручитель поручається перед кредитором за виконання обовязку ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «За Мир» () щодо виконання грошового зобовязання щодо сплати розміру пені у звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобовязання згідно договору купівлі-продажу та угоди, передбаченою ст. 2 договору (надалі іменується «основний договір») пункт 1.1 договору.

Відповідно до п.2.1 договору поруки, під основним договором в цьому договорі розуміють угоду №24/03-13 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 07.03.2013, укладену згідно договору №33-03-2009СФК купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 19.03.2009.

У розділах 3 та 4 договору поруки поручителем та кредитором погоджено обсяг відповідальності поручителя та розмір поруки

Так, п. 3.1 договору поруки передбачено, що відповідальність поручителя перед кредитором обмежується сплатою розміру пені у сумі 500,00грн.

У пункті 4.1 договору поруки, зазначено, що у разі порушення (невиконання чи неналежне виконання) боржником обовязку за основною угодою, кредитор вправі звернутися із вимогою про виконання як до боржника, так і до поручителя, які несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

Додатковою угодою №1 від 18.09.2015 до договору поруки №07-04-2014-66 від 07.04.2014 укладеного між ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» та ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» на підставі пункту 7.4 договору поруки №07-04-2014-66 від 07.04.2014 сторони вирішили пункт 1.1 розділ 1 договору «Загальні положення», змінити наступним змістом, виклавши його в такій редакції: « 1.1. У відповідності до цього договору поручитель поручається перед кредитором за виконання обовязку ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «За Мир» (код ЄРПОУ 30811330) (надалі іменується «Боржник») щодо виконання грошового зобовязання щодо сплати розміру заборгованості (дооцінки вартості товару, курсової різниці), пені, 30%-річних, інфляційних втрат, штрафу у звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобовязання згідно договору купівлі-продажу та угоди, передбаченими ст. 2 цього договору (надалі іменується «основний договір»)»

Згідно п.2 додаткової угоди, на підставі пункту 7.4. договору поруки №07-04-2016-66 від 07.04.2014 сторони вирішили пункт 3.1 розділ 3 договору «Обсяг відповідальності поручителя», змінити наступними змістом, виклавши його в такій редакції: 3.1. «Відповідальність поручителя перед кредитором обмежується сплатою розміру заборгованості (дооцінки вартості товару, курсової різниці), пені, 30%-річних, інфляційних втрат, штрафу у сумі 10 000,00грн.»

Відповідно до п. 3 додаткової угоди підставі пункту 7.4. договору поруки №07-04-2016-66 від 07.04.2014 сторони вирішили розділ 4 договору «Порядок виконня обовязку», доповнити пунктом 4.3. та викласти його в такій редакції: « 4.3. Поручитель зобовязується виконати грошове зобовязання, передбачене пунктом 3.1. даного договору, в строк до 01 вересня 2016 року».

Сторони домовились, що інші пункти та розділи договору поруки №07-04-2014-66 від 07.04.2014 залишити без змін та відповідно без доповнень (п. 4 додаткової угоди).

Позивач заявив про припинення провадження у справі на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України за відсутності предмету спору, посилаючись на те, що ним та поручителем ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» 12.10.2017 укладено угоду №12-10-2017 про припинення зобовязання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Відповідно до п. 1.2 зазначеної угоди встановлено, що ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» є боржником перед ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» згідно договору поруки № №07-04-2014-66 від 07.04.2014.

Пунктами 6.1, 6.2 договору поруки зазначено, що договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін і діє до моменту припинення поруки. Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до п. 3 додаткової угоди №1 від 18.09.2015 на підставі пункту 7.4. договору поруки №07-04-2016-66 від 07.04.2014 сторони вирішили розділ 4 договору «Порядок виконня обовязку», доповнити пунктом 4.3. та викласти його в такій редакції: « 4.3. Поручитель зобовязується виконати грошове зобовязання, передбачене пунктом 3.1. даного договору, в строк до 01 вересня 2016 року».

Як витікає з приписів ст. 559 ЦК України частини 4 порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

В силу ч. 1, 2 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Також, в ст. 252 ЦК України зазначено, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Згідно ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

В частині 1 ст. 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Постановою Верховного суду України у справі №182/5106/13ц від 06.09.2017 зазначено, що умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України статті, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручител, а також з огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобов'язання застосовану в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України фразу «… якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя» слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Строк поруки не вважається строком захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після закінчення цього строку припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, договором чи законом установлено строк її дії, сплив цього строку припиняє суб'єктивне право кредитора.

Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов'язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яку суд застосовує за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов'язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором.

Виходячи з викладеного, заява про припинення провадження задоволенню не підлягає.

Приймаючи до уваги, що договір поруки є припиненим, суд не має також підстав для задоволення вимог позивача щодо стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» пені .

Отже, на зазначених у позові підставах вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати підлягають покладенню на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Повний текст рішення складено 13.11.2017

Суддя С.І. Чонгова