ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"20" листопада 2017 р. Справа № 5023/1998/11

вх. № 219

Суддя господарського суду: Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання: Каюков Ю.В.

розглянувши скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" на дії органу державної виконавчої служби (вх. № 219 від 14 серпня 2017 року) по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5", с. Подвірки до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків про стягнення коштів у розмірі 3 159 002,28 грн. за участю представників:

скаржника (стягувача) - ОСОБА_1, за дов. № 14-74 від 14.04.2017 р.

ВДВС - ОСОБА_2 за дов. № 117 від 29.12.2016 року, після перерви не з'явився

боржника - ОСОБА_3, за дов .№ 38-2071/471 від 10.05.2012 року

за відсутності клопотання технічна фіксація судового процесу не здійснювалася

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 13 вересня 2017 року по справі № 5023/1998/11 за позовом Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" (ухвалою господарського суду Харківської області від 05 березня 2014 року замінено стягувача у виконавчому провадженні при виконанні наказу господарського суду Харківської області 06 червня 2011 року по справі № 5023/1998/11 з Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" на Публічне акціонерне товариство "Національна акціонера компанія "Нафтогаз України") до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" про стягнення 2 568 709,06 грн. інфляційних втрат та 590 293,22 грн. 3% річних, скасовано ухвалу господарського суду Харківської області від 15 серпня 2017 року у справі № 5023/1998/11; задоволено клопотання Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про поновлення строку на оскарження; поновлено строк на оскарження при зверненні зі скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 в межах виконавчого провадження № 27767232 (№ 14/5-796 від 07.08.2017) по справі № 5023/1998/11; справу № 5023/1998/11 передано на розгляд господарському суду Харківської області.

19 вересня 2017 року по справі № 5023/1998/11 суддею Ольшанченко В.І. задоволено самовідвід у справі № 5023/1998/11; передано справу № 5023/1998/11 для визначення складу суду автоматизованою системою документообігу суду. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 вересня 2017 року для розгляду даної справи призначеного головуючого суддю - Калініченко Н.В. 21 вересня 2017 року, ухвалою господарського суду Харківської області, прийнято до розгляду скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії органу державної виконавчої служби (вх. № 219 від 14 серпня 2017 року), розгляд призначено на 17 жовтня 2017 року. Розгляд скарги неодноразово відкладався, востанне, 13 листопада 2017 року, судом було оголошено перерву в засіданні суду до 20 листопада 2017 року. Під час перерви судом долучено до матеріалів справи додаткові пояснення з додатками (вх. № 38035 від 20 листопада 2017 року), які надійшли через канелярію суду від представника скаржника. Після перерви 20 листопада 2017 року судове засідання було продовжено, в призначене судове засідання зявився представник скаржника, який підтримав скаргу та просив суд її задовольнити, та представник боржника, який заперечував проти задоволення скарги. ВДВС свого уповноваженого представника в дане судове засідання не направив; про час, дату та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи протоколом судового засідання від 13 листопада 2017 року (т .с. 2 арк. спр. 34-35).

Відповідно до ч. 2 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України, неявка представника ВДВС в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути скаргу скаржника (стягувача) за відсутністю представника ВДВС.

Дослідивши матеріали скарги та додатково надані документи суд встановив наступне.

23 травня 2011 року, рішенням господарського суду Харківської області, задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5", стягнуто на користь останнього з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" 590 293,22 грн. 3% річних, 2 568 709,06 грн. інфляційних (за період з 23.03.08 р. по 23.03.11 р.), 25 500 грн. витрат по сплаті держмита, 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. 06 червня 2011 року, на примусове виконання вказаного рішення суду, було видано відповідний наказ та направлено на адресу стягувача. 05 березня 2014 року, ухвалою господарського суду Харківської області, задоволено частково заяву Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" про заміну сторони її правонаступником; замінено стягувача у виконавчому провадженні № 27776049 від 22 липня 2011 року з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області від 06 червня 2011 року по справі № 5023/1998/11 - Публічне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ-5" () його правонаступником - Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" () в частині стягнення 590 293,22 грн. 3% річних, 2 568 709,06 грн. інфляційних втрат та 16 239,35 грн. витрат по сплаті держмита.

22 липня 2011 року головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 27767232. 14 липня 2017 року головним державним виконавцем Панюковою О.О. було винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу № 5023/1998/11, виданого 06 червня 2011 року, на підставі включення Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії". В обґрунтування своєї скарги скаржник посилається на необґрунтованість, незаконність та безпідставність постанови від 14 липня 2017 року, вважає та такою, що не відповідає вимогам діючого законодавства та порушує права стягувача, у зв'язку з чим скаржник просить суд визнати недійсною вказану постанову.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав скарги, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Ця норма є відтворенням норми ст. 129-1 Конституції України, згідно якої судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. За змістом ч. 1 та 2 ст. 11 Закону "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі, включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "ОСОБА_3 України", Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем). Виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 10 частини першої цієї статті, зупиняється у частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду (ч. 4 ст. 34 вказаного Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" під заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону розуміється, зокрема, кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Постачальник природного газу, заборгованість перед яким врегульовується цим Законом, визначено НАК "Нафтогаз України" та її дочірню компанію "ОСОБА_3 України". Реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості - це державна відкрита, загальнодоступна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про підприємства та організації, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону. Реєстр розміщується на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Системний аналіз вищевказаних норм дозволяє зробити висновок, що для прийняття рішення про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі положень пункту 10 частини першої статті 34 ЗУ "Про виконавче провадження" державний виконавець повинен встановити наступні обставини: 1) чи є стягувачем у виконавчому провадженні Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, її дочірня компанія ОСОБА_3 України, Публічне акціонерне товариство Укртрансгаз, постачальники електричної енергії, а боржником - підприємство, що виробляє теплову енергію, транспортує та постачає теплову енергію, надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємство централізованого водопостачання та водовідведення, що надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем); 2) чи включено боржника до відповідного реєстру; 3) чи стягується за рішенням суду заборгованість такого боржника за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ) перед постачальником такого природного газу.

Водночас, як вже зазначалося вище, правова природа виникнення заборгованості боржника у вказаних правовідносинах не повязана з постачанням останньому природного газу.

Розглядаючи справу по суті заявлених позовних вимог суд першої інстанції зазначив наступне: між ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" (позивач по справі) та КП "Харківські теплові мережі" (відповідач по справі) 30 вересня 2005 року було укладено договір № 492 про надання послуг по переробці палива (природного газу) в теплову енергію, відповідно до умов якого позивач зобов'язується виконати роботу по виробництву теплової енергії та передати цю енергію відповідачеві, а відповідач - прийматти теплову енергію та сплачувати позивачеві вартість послуг з її переробці, згідно з умовами договору.

Таким чином заборгованість, яка підлягає стягненню з боржника на підставі рішення господарського суду Харківської області по справі № 5023/1998/11, виникла не у звязку з несвоєчасністю розрахунків останнього за спожитий природний газ, а у звязку з несвоєчасністю розрахунків за теплову енергію.

Зазначені обставини унеможливлюють застосування до вказаних правовідносин норм Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а отже і пункту 10 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" в межах виконавчого провадження № 27767232.

Крім того, суд враховує правову позицію, викладену в постанові Конституційного суду України від 13 грудня 2012 у справі №18-рп/2012. Так, зокрема, Конституційний суд України вказав на те, що зупинення виконавчого провадження та заходів примусового виконання судових рішень полягає у відстроченні виконання судового рішення на певний строк, має відповідати принципу верховенства права та здійснюватися у випадках і на підставі, визначених законом. Запроваджуючи названий механізм правового регулювання, законодавець установив, що не зупиняється здійснення щодо підприємств паливно-енергетичного комплексу, внесених до Реєстру, виконавчих дій, спрямованих на примусове виконання рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у звязку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості зі сплати внесків до фондів загальнообовязкового державного соціального страхування, яка виникла до 1 січня 2011 року, і заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України (частина третя статті 37 Закону № 606, абзац шостий пункту 3.7 статті 3 Закону № 2711). Крім того, Конституційний Суд України зазначив про те, що наведений перелік підстав, за яких не зупиняється виконавче провадження, не є вичерпним, оскільки підприємства паливно-енергетичного комплексу, внесені до Реєстру, залишаються субєктами господарських, трудових та інших правовідносин, не повязаних з розрахунками за енергоносії. Враховуючи вищевикладене, Конституційний Суд України вирішив, що обов'язкове зупинення виконавчого провадження та заходів примусового виконання судових рішень здійснюється лише щодо стягнення заборгованості, яка виникла через неповні розрахунки за енергоносії, та щодо учасників розрахунків, визначених Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку, що дії Управління ДВС ГТУЮ у Харківській області в особі Відділу примусового виконання рішень щодо зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 27767232 є незаконними, у зв`язку з чим постанова про зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 27767232, яку було винесено 14 липня 2017 головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області Панюковою О.О. підлягає визнанню недійсною, а скарга ПАТ "НАК Нафтогаз України" - задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4-2, 4-3, 22, 32, 33, 34, 77, 86, 115, 1212 ГПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії органу державної виконавчої, в порядку ст. 121-2 ГПК України (вх. № 219 від 14 серпня 2017 року), - задовольнити.

Визнати незаконними дії Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області в особі Відділу примусового виконання рішеь щодо зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 27767232.

Визнати недійсною постанову про зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 27767232, яку було винесено 14 липня 2017 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2

Суддя Калініченко Н.В.

справа № 5023/1998/11