РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"20" листопада 2017 р. Справа № 906/658/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Бучинська Г.Б. ,

суддя Грязнов В.В.

при секретарі судового засідання Клімук Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області на рішення господарського суду Житомирської області від 13.10.2017 р. у справі №906/658/17

за позовом публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Житомирської філії ПАТ "Укртелеком"

до Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області

про стягнення 644999,79 грн. (згідно заяви про збільшення позовних вимог від 18.09.2017р.)

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 13.10.2017 року у справі №906/658/17 (суддя Тимошенко О.М.) позов задоволено. Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області на користь публічного акціонерного товариства "Укртелеком" 644999,79 грн. компенсації за надані телекомунікаційні послуги споживачам, які мають пільги з їх оплати, 9675,00грн. витрат по оплаті судового збору.

В обґрунтування рішення, суд першої інстанції, з посиланням на ст.ст. 48, 102 Бюджетного кодексу України, ст.ст. 526, 625 ЦК України, Постанову Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" від 04.03.2002р. № 256 зазначив, що наявність у відповідача обов'язку з відшкодування витрат за надані пільговим категоріям громадян послуги не залежить від строків або обсягів бюджетних асигнувань, які є лише засобом реалізації державних програм. Крім того, з посиланням на рішення Європейського суду з прав людини, ст. 617 Цивільного кодексу України, ст. 218 Господарського кодексу України вказав, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання. А тому, оскільки матеріалами справи підтверджено існування перед позивачем боргу по компенсації витрат за надання послуг зв`язку на пільговій основі в розмірі 644999,79 грн. та відсутність оплати останнього з боку відповідача, суд прийшов до висновку, що сума боргу за надані телекомунікаційні послуги пільговій категорії осіб за 2016 рік в розмірі 644999,79 грн. підлягає до стягнення з відповідача.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Управління соціального захисту населення Овруцької райдержадміністрації звернулося із апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, зокрема, що Законом України "Про державний бюджет на 2016 рік" не передбачено показники по субвенції на проведення розрахунків за надані пільгові послуги звязку. Вказує, що в Державному бюджеті відсутні показники по зазначеному виду субвенції, що вплинуло на формування обласного та районного бюджетів, повноваження розпорядника бюджетних коштів реалізується через владні управлінські функції цього субєкта владних повноважень, який діє в межах бюджетної програми та бюджетного асигнування, а Управління соціального захисту населення Овруцької райдержадміністрації не наділене повноваженнями головного розпорядника коштів, відповідно контроль за розрахунками протягом 2016 року ними через програмний продукт Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги не проводився, оскільки система передбачає контроль за використанням коштів з Державного бюджету.

Крім того, вказує, що розрахунки за надані послуги за січень-липень 2016 року оформлені належним чином (за формою "2-пільга") на адресу Управління соціального захисту населення Овруцької райдержадміністрації не надходили, вимоги суду від 04.10.2017 року про надіслання зазначених розрахунків на їхню адресу ПАТ "Укртелеком" не виконало, про що було повідомлено суд 11.10.2017р. факсом.

Разом з тим, зауважує, про відхилення судом клопотання про залучення до участі у справі, як співвідповідачів Овруцьку районну раду та органи місцевого самоврядування (Овруцьку міську раду), а також клопотання про відкладення розгляду справи у звязку із хворобою представника.

Позивач надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому є законним та обґрунтованим, в результаті чого підлягає залишенню без змін.

16.11.2017 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у звязку із тим, що спеціаліст, який займається судовими справами знаходиться на стаціонарному лікуванні в Овруцькій лікарні.

Колегія суддів з приводу заявленого клопотання вважає за необхідне зазначити, що стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до абз.1 п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011р., у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Крім того, Господарський процесуальний кодекс України не містить вимог щодо відповідальних осіб, які можуть представляти інтереси сторін в господарському суді. Надання повноважень на представництво інтересів сторони в процесі не обмежено будь-яким певним колом осіб, а тому неможливість явки в судове засідання конкретного представника, не є правовою підставою для відкладення розгляду справи. Разом з тим, відповідачем не подано доказів, які підтверджують вказані у клопотанні обставини, а також, які підтверджують відсутність інших представників товариства.

Водночас, згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Із врахуванням вищенаведеного, судова колегія визнала за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача (скаржника) у справі.

Розглянувши апеляційну скаргу, відзив на неї, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, публічне акціонерне товариство "Укртелеком" є оператором телекомунікацій та надає споживачам послуги, у тому числі місцевого, міжнародного та рухомого (мобільного) звязку, компютерного звязку, радіозвязку, послуг цифрового телебачення, інших послуг мультисервісних мереж та інших телекомунікаційних додаткових (супутніх) послуг.

Позивач - Житомирська філія ПАТ "Укртелеком" є відокремленим підрозділом та діє на підставі положення про Житомирську філію ПАТ "Укртелеком", затвердженого рішенням Наглядової ради ПАТ "Укртелеком" (а.с 66-67).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в період з січня 2016 року по грудень 2016 року товариство надало телекомунікаційні послуги населенню на пільговій основі на суму 644999,79 грн. Разом з тим, у позовній заяві, у зв'язку із зарахуванням за грудень 2016 року сплачених відповідачем коштів в рахунок погашення заборгованості у сумі 138000,00грн. просять стягнути з відповідача 506999,79 грн., вартість яких підлягає відшкодуванню за рахунок субвенцій з бюджету, про що свідчать зведений розрахунок заборгованості за період з 01.01.2016р. по 31.12.2016р., розрахунки видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг та акт звіряння розрахунків за надані послуги пільговій категорії осіб за формою №3-пільга станом на 1 січня 2017 року (а.с. 8-33).

Проте, вказані кошти сплачені відповідачем 09.12.2016р. в рахунок погашення заборгованості по відшкодуванню пільгової вартості послуг зв'язку в розмірі 138000,00грн. було зараховано на погашення боргу 2015 року, у звязку із чим 18.09.2017 року позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог до 644999,79 грн., та подано зведений розрахунок заборгованості без врахування вказаної суми за період з січня 2016 року по грудень 2016 року та акт звіряння розрахунків за надані послуги пільговій категорії осіб за 2016 рік (а.с. 98-101).

Позивач направив відповідачу розрахунки видатків форми №2-пільга та акти звіряння з сумою заборгованості форми 3-пільга за січень-грудень 2016 року, що підтверджується фіскальними чеками, описами вкладень, повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с.39-48, 58) та листами ПАТ "Укртелеком" від 16.06.2016р. №04-01-01/112, від 18.07.2016р. №04/02/343, від 08.08.2016р. №04/02/384 (а.с. 52-53,57).

Проте, відповідач своїх зобовязань не виконав, відшкодування пільг з телекомунікаційних послуг у 2016 році не здійснив, акти звірки, надіслані позивачем, відповідачем не підписані.

05.12.2016р. у листі №04-05/8446 відповідач, зокрема, зазначив, що Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету затверджений постановою КМУ від 04.03.2002р. №256 визначає, що перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету. Отже, в державному бюджеті відсутні показники по зазначеному вище виду субвенції, що вплинуло на формування обласного та районного бюджетів. В свою чергу, управлінню праці та соціального захисту населення не доведено кошторисні призначення тому, Управління як головний розпорядник коштів, немає законних підстав здійснювати реєстрацію фінансових зобовязань, а тому залишає без розгляду розрахунки за надані пільгові послуги звязку за 2016 рік. Разом з тим, відповідач звернув увагу на те, що протягом року (а саме в липні 2016 року) позивачу було перераховано кошти в розмірі 70000 грн.00 коп. (сімдесят тисяч грн. 00 коп.) як погашення заборгованості минулих років. Також, планується, до кінця 2016 року перерахувати кошти в сумі 138000 грн.00 коп. (сто тридцять вісім тисяч грн.00 коп.) за рахунок коштів районного бюджету на погашення заборгованості минулих років (а.с. 59).

Предметом позову є стягнення компенсації за надані телекомунікаційні послуги пільговій категорії населення.

За статтею 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно статті 509 ЦК України, статті 173 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. (ст.ст. 525, 526 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації" та п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012р., споживачами, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України; установлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня предявлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

В Законі України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу", Законі України "Про жертви нацистських переслідувань", Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Законі України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус", Законі України "Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Законі України "Про охорону дитинства" передбачено надання пільг при оплаті за послуги зв'язку (телекомунікаційні послуги).

Згідно частини 6 статті 48 Бюджетного кодексу України (надалі - БК України), зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень частин 1-4 ст. 48 Бюджетного кодексу України.

Згідно з підпунктом б пункту 4 частини 1 статті 89 та статті 102 БК України, видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, механізм фінансування видатків, передбачених ст.102 Бюджетного кодексу України, місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту щодо, зокрема, надання компенсаційних виплат на пільгове користування телефонним зв'язком за рахунок субвенцій з державного бюджету, визначений Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 3 вищевказаного Порядку, головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Таким чином, розпорядником коштів бюджетного фінансування соціальних пільг Овруцького району Житомирської області є Управління соціального захисту населення Овруцької райдержадміністрації - відповідач, а отже, на підставі вищезазначених норм законодавства відшкодування витрат понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян здійснюється відповідачем за рахунок державних субвенцій.

Отже, посилання відповідача на необхідність залучення до участі у справі, як співвідповідачів Овруцьку районну раду та Овруцьку міську раду є безпідставними та не беруться судом апеляційної інстанції до уваги, а тому висновок суду про відхилення вказаного клопотання є правильним.

Зокрема, пунктом 2 Постанови № 256 визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

У листі від 30.06.2011р. №31-07310-10-24/16584 Міністерство фінансів України роз'яснило, що "...деякі програми, які відносяться до державних програм соціального захисту населення, є державною гарантією і одержувачу не може бути відмовлено в їх наданні у разі, якщо він має на них право. У цьому випадку проводиться відшкодування витрат за фактично спожиті послуги (нараховані соціальні виплати) в межах встановлених норм (розмірів) ".

Таким чином, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Законодавством не передбачена залежність відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов'язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах, оскільки надання пільг певним категоріям населення відбувається у відповідності до вимог Законів України.

Відповідно до частини першої статті 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобовязаннями.

З огляду на вищезазначене, Управління соціального захисту населення Овруцької райдержадміністрації відповідає за своїми зобов'язаннями, які виникли безпосередньо із закону і така відповідальність не може ставитись в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач за надані послуги пільговій категорії осіб розрахунку не здійснив, внаслідок чого за 2016р. виникла заборгованість в сумі 644999,79 грн.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги відповідача про неможливість здійснення вищевказаного відшкодування у зв'язку із відсутністю бюджетних асигнувань для таких виплат, оскільки на підставі ч. 2 ст. 617 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України та рішення Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005р. та "Бакалов проти України" від 30.11.2004р. відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.05.2012р. у справі №3-28гс12.

Крім того, в апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що розрахунки за надані послуги за січень - липень 2016 року оформлені належним чином (за формою "2 - пільга") на адресу Управління соціального захисту населення Овруцької райдержадміністрації не надходили, вимоги суду від 04.10.2017 року про надіслання зазначених розрахунків на їхню адресу ПАТ "Укртелеком" не виконало, про що було повідомлено суд 11.10.2017р. факсом.

Проте, в матеріалах справи містяться листи ПАТ "Укртелеком" від 16.06.2016р. №04-01-01/112, від 18.07.2016р. №04/02/343, від 08.08.2016р. №04/02/384, а також опис вкладення у цінний лист з повідомленням про вручення розрахунку видатків на відшкодування витрат, повязаних із наданням пільг за липень 2016р.(а.с.52-53, 57-58), з яких убачається надіслання на електронну адресу відповідача розрахунків щодо вартості послуг, наданих пільговикам, згідно з формою "2- пільга", а також лист Управління соціального захисту населення Овруцької райдержадміністрації від 30.06.2016р. №04-04/4063, у якому останній зазначає про повернення без розгляду розрахунків за надані пільгові послуги за травень 2016 року (а.с. 56), та лист від 05.12.2016 року №04-05/8446 про повернення без розгляду розрахунків за надані пільгові послуги за 2016 рік (а.с. 59), які свідчать про отримання відповідачем (скаржником) розрахунків за формою "2 - пільга".

Разом з тим, в матеріали справи позивачем, також, надано підтвердження надіслання на електронну адресу відповідача 02.08.2017 року з 16 год. 07 хв. по 16 год. 12 хв. форми "2 - пільга" за окремі місяці 2016 року (а.с. 118-129).

Відповідно до п. 10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003р. № 117 (Положення № 117), підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа надають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою "2-пільга".

Отже, позивачем в порядку ст.ст. 33 - 36 ГПК України підтверджено належними та допустимими доказами, що розрахунки за формою "2-пільга" в порядку та у спосіб, передбачений Положенням № 117, надавалися щомісячно відповідачу.

Доказами отримання таких розрахунків як на паперових, так і електронних носіях, є листи про направлення розрахунків, а також відповіді Управління соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації про повернення розрахунків видатків та списки пільговиків без розгляду з посиланням на відсутність коштів на фінансування послуг зв'язку пільговій категорії населення.

Вказане вище свідчить про отримання відповідачем розрахунків форми "2 - пільга" за 2016 рік, серед яких і за січень - липень 2016 року, а тому суд апеляційної інстанції, також вважає безпідставними такі посилання скаржника.

Колегія суддів вважає, що також не заслуговують на увагу і посилання скаржника на невиконання позивачем вимог ухвали суду від 04.10.2017 року про надіслання розрахунків на адресу Управління соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації, оскільки в матеріалах справи міститься підтвердження надіслання на електронну адресу відповідача 11.10.2017 року о 10 год. 00 хв. форми "2 - пільга" за 2016 рік (а.с. 117).

Також, щодо посилання скаржника в апеляційній скарзі на неврахування судом першої інстанції клопотання про відкладення розгляду справи у звязку із хворобою його представника та винесення рішення без його участі, слід зазначити таке.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Разом з тим, стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Крім того, Господарський процесуальний кодекс України не містить вимог щодо відповідальних осіб, які можуть представляти інтереси сторін в господарському суді. Надання повноважень на представництво інтересів сторони в процесі не обмежено будь-яким певним колом осіб, а тому неможливість явки в судове засідання конкретного представника, не є правовою підставою для відкладення розгляду справи.

Так, як убачається із матеріалів справи, відповідачем в суді першої інстанції неодноразово подавалися аналогічні клопотання про відкладення розгляду справи у звязку із перебуванням представника на лікарняному від 28.08.2017 року №07-04/6031(а.с. 94) та від 12.10.2017 року №07-04/7010 (а.с. 116).

При цьому, жодних доказів, які підтверджують вказані у клопотанні обставини, а також, які підтверджують відсутність інших представників товариства відповідачем не подано.

За наведеного судова колегія приходить до висновку, що дане клопотання є необґрунтованим, безпідставним та задоволенню не підлягає, а тому вважає правильним висновок суду про відмову у задоволенні заявленого клопотання про відкладення.

Таким чином, наявність боргу в сумі 644999,79 грн. перед позивачем по відшкодуванню вартості телекомунікаційних послуг наданих пільговій категорії населення відповідачем належними та допустимими доказами не спростована та підтверджена матеріалами справи.

Отже, судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги про стягнення з відповідача 644999,79 грн. вартості телекомунікаційних послуг, наданій пільговій категорії осіб за період за 2016 рік.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно зясувавши обставини справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права прийняв законне та обґрунтоване рішення, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду та не можуть бути підставою для скасування оскарженого судового рішення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Житомирської області від 13.10.2017 року у справі №906/658/17 залишити без змін, апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи №906/658/17 повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Грязнов В.В.