УХВАЛА

про повернення позовної заяви

02.11.2017Справа № 910/19078/17

Суддя Привалов А.І., розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1

до ОСОБА_2

третя особа без самостійних вимог: товариство з обмеженою відповідальністю "Сімферопольське автотранспортне підприємство № 14329"

про визнання права власності на частку в статутному капіталі

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: товариство з обмеженою відповідальністю "Сімферопольське автотранспортне підприємство № 14329", про визнання права власності на частку в статутному капіталі.

Розглянувши подану позовну заяву, господарський суд встановив, що вона не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України, та підлягає поверненню без розгляду, виходячи з наступного.

Згідно з приписами статті 57 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до частини 2 статті 44 Господарського процесуального кодексу України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За змістом частини 1 статті 3 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" визначено, що станом на 01.01.2017 прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі 1600 гривень.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлюються у таких розмірах: 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 600,00 грн.) та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (240 000,00 грн.).

Водночас, у підпункті 2.2 пункту 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 року № 7 визначено, що статтею 55 ГПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону. Що ж до позовних заяв немайнового характеру, то до них відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Подання до господарського суду таких заяв оплачується судовим збором згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Крім того, слід враховувати, що судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом пункту 3 частини другої статті 54 і статті 55 ГПК такий обов'язок покладається на позивача

Як вбачається з вимог, визначених у резолютивній частині позову, позивач просить визнати право власності на частку в статутному капіталі ТОВ "Сімферопольське автотранспортне підприємство № 14329" за ОСОБА_1 в розмірі 99%, що відповідає вкладу в розмірі 565 095,96 грн., яке виникло внаслідок укладання договору купівлі-продажу від 18.04.2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

Отже, позивачем у позовній заяві заявлено вимогу майнового характеру - визнання права власності на частку в статутному капіталів розмірі 99%, що відповідає вкладу в розмірі 565 095,96 грн., відтак, враховуючи викладене, при зверненні з позовом до суду, позивач повинен був сплатити судовий збір за вимогу майнового характеру у розмірі 1,5% від вартості майнових прав у загальній сумі 8475,99 грн.

При цьому, до позовної заяви додано квитанцію № 61 від 30.10.2017р. на суму 1600,00 грн., тобто не доплата судового збору становить 6875,99 грн.

Отже, судом встановлено, що заявником не подано доказів сплати судового збору у встановленому розмірі.

Крім того, суд звертає увагу на необхідність дотримання вимог ст.ст. 18, 21, 27, 54 Господарського процесуального кодексу України під час оформлення позовної заяви, а саме зазначення позивача, відповідача у справі та підстави залучення третьої особи без самостійних вимг із визначенням на стороні якого з учасників судового процесу вона має виступати.

Відповідно до п. 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

Беручи до уваги наведене, зважаючи на те, що приписи Закону України "Про судовий збір" та статті 63 Господарського процесуального кодексу України носять імперативний характер, суд дійшов висновку, що викладені обставини є підставою для повернення без розгляду позовної заяви, відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву і додані до неї документи повернути заявнику без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Суддя А.І. Привалов