ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.11.2017 Справа № 904/8308/17

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. при секретарі судового засідання Яковлєвій А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РИМ 2000", м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання", м. Кривий Ріг

про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 94921грн.92коп., 3% річних у розмірі 2285грн.92коп., інфляційної складової у розмірі 13274грн.57коп.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, дов. №б/н від 05.01.2015р.

Від відповідача: ОСОБА_2, дов. №19 від 29.09.2017р.

В судових засіданнях від 04.10.2017р., 10.10.2017р. та від 30.10.2017р., оголошувалась перерва до 10.10.2017р., 30.10.2017р. та до 06.11.2017р. відповідно, в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "РИМ 2000" звернулось до Приватного акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання" з позовом про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 94921грн.92коп., 3% річних у розмірі 2285грн.92коп., інфляційної складової у розмірі 13274грн.57коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач стверджує, що на підставі видаткової накладної №8238 від 11.10.2016р., поставив відповідачу товар на загальну суму 94921грн.92коп. Відповідач товар, отриманий згідно видаткової накладної №8238 від 11.10.2016р., не сплатив, внаслідок чого позивач просить стягнути суму боргу за поставлений товар, а також 3% річних та суму інфляційної складової, нарахованих відповідно до вимог статті 625 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2017р. порушено провадження у справі. Справа призначалась до розгляду в судових засіданнях на 20.09.2017р., 04.10.2017р., 10.10.2017р., 30.10.2017р. та 06.11.2017р.

04.10.2017р. Приватне акціонерне товариство "Криворізький завод гірничого обладнання" надало відзив на позов, в якому просить припинити провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 94921грн.92коп., у звязку з відсутністю предмету спору. В задоволені решти позовних вимог відповідач просить відмовити. У своєму відзиві відповідач стверджує, що 18.09.2017р. перерахував відповідачу грошові кошти в розмірі 94921грн.92коп., що підтверджується платіжним дорученням №2781 від 18.09.2017р. При цьому, відповідач зазначив, що вказана сума була перерахована на погашення заборгованості за договором поставки №14/06 від 14.06.2017р. Крім того, відповідач не погодився із заявленою позивачем сумою витрат на послуги адвоката та просив відмовити в задоволенні вказаної суми.

Позивач 10.10.2017р. надав письмові пояснення, в яких визначив додаткове обґрунтування правової позиції, щодо заявленої до стягнення суми витрат на надання правової допомоги.

10.10.2017р. відповідач надав письмові пояснення, в яких зазначив, що поставка товару за видатковою накладною №8238 від 11.10.2016р., здійснювалась на підставі специфікації №2 від 21.09.2016р. до договору поставки №14/06 від 14.06.2016р. Відповідач стверджує, що відповідно до тексту вказаної специфікації оплата товару здійснюється протягом 30 днів за дати поставки. Внаслідок неправильного визначення позивачем строку оплати товару, відповідач надав контррозрахунок суми 3% річних та інфляційної складової.

Позивач 30.10.2017р. надав письмові пояснення, в яких визначив, що позовні вимоги ґрунтуються на рахунку на оплату №1527386 від 18.08.2016р., видатковій накладній №8238 від 11.10.2016р., довіреності №1847 від 10.10.2016р., претензії №77 від 27.06.2017р. та акті звірки взаємних розрахунків станом на 27.06.2017р. Вказані документи, за твердженням позивача, підтверджують здійснення господарської операції та факт поставки позивачем товару. Також позивач зазначає, що його підприємство направило на адресу відповідача два екземпляри підписаного договору поставки №14/06 від 14.06.2016р. Відповідач, в свою чергу, підписаний з його боку екземпляр договору поставки №14/06 від 14.06.2016р., позивачу не повернув, внаслідок чого для позивача договір поставки №14/06 від 14.06.2016р. є втраченим.

31.10.2017р. позивач надав письмові пояснення, в яких зазначив, що 2 проекти підписаного договору поставки №14/06 від 14.06.2016р. були направлені в Київським відділом продаж ТОВ "Рим 2000" на адресу відповідача. При цьому, відповідач другий екземпляр на адресу позивача не повернув. В подальшому, позивач та відповідач 21.09.2016р. погодили проект специфікації №2. Після чого, позивач направив на адресу відповідача 2 екземпляри підписаної специфікації №2. Відповідач другий екземпляр на адресу позивача не повернув. За наведених обставин, позивач стверджує, що для нього договір поставки №14/06 від 14.06.2016р. та специфікація №2 до вказаного договору є втраченими. Позивач також зазначає, що не дочекавшись повернення проектів договору поставки №14/06 від 14.06.2016р. та специфікація №2, виставив відповідачу рахунок №1527386 від 18.08.2016р., на підставі якого і була здійснена поставка товару згідно видаткової накладної №8238 від 11.10.2016р.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, встановив.

Товариство з обмеженою відповідальністю "РИМ 2000" звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання" суму заборгованості в розмірі 94921грн.92коп., 3% річних в розмірі 2285грн.92коп., інфляційну складову в розмірі 13274грн.57коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що на підставі рахунку №1527386 від 18.08.2016р. та видаткової накладної №8238 від 11.10.2016р., поставив відповідачу товар на суму 94921грн.92коп. Відповідач поставлений товар не сплатив, внаслідок чого позивачем заявив до стягнення вартість товару на суму 94921грн.92коп., а також нарахував та заявив до стягнення 3% річних в розмірі 2285грн.92коп. та інфляційну складову в розмірі 13274грн.57коп.

При цьому, як вбачається з наданих документів, 14.06.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "РИМ 2000" та Приватним акціонерним товариством "Криворізький завод гірничого обладнання" підписаний договір поставки №14/06.

За твердженнями позивача, підписавши 2 екземпляри договору поставки №14/06 від 14.06.2016р., він направив їх на адресу відповідача.

Положеннями статті 205 Цивільного кодексу України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За приписами частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Положеннями статті 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. При цьому, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як вбачається з наданих сторонами документів, договір поставки №14/06 від 14.06.2016р. підписаний та скріплений печатками сторін без зауважень та заперечень до нього. Вказаний факт свідчить про те, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

В подальшому, сторони підписали специфікацію №2 від 21.09.2016р., якою узгодили поставку товару на загальну суму 132920грн.94коп. Специфікація №2 від 21.09.2016р. підписана та скріплена печатками сторін без зауважень та заперечень до неї.

Позивач зазначає, що внаслідок неповернення відповідачем підписаного примірнику договору поставки №14/06 від 14.06.2016р. на його адресу, він вважав вказаний договір утраченим. З такою позицією позивача суд не погоджується з наступних підстав.

Як вбачається з письмових пояснень позивача, наданих до суду 31.10.2017р., 21.09.2016р. позивач та відповідач погодили проект специфікації №2 від 21.09.2016р. Після узгодження проекту вказаної специфікації, позивач направив на адресу відповідача 2 підписаних екземпляри специфікації №2 від 21.09.2016р.

Проміжок часу між підписанням договору поставки №14/06 від 14.06.2016р. та специфікації №2 від 21.09.2016р. до вказаного договору, становить більш ніж 3 календарних місяці.

Підписуючи на виконання договору поставки №14/06 від 14.06.2016р. специфікацію №2 від 21.09.2016р., позивач визнавав факт того, що між сторонами укладений договір поставки №14/06 від 14.06.2016р.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що між сторонами був укладений договір поставки №14/06 від 14.06.2016р.

Відповідно до пункту 9.1 договору поставки №14/06 від 14.06.2016р., він набирає чинності з моменту його підписання та діє протягом 12 місяців, а в частині гарантійних зобовязань постачальника протягом усього гарантійного строку на товар. З урахуванням положень пункту 9.1 договору поставки №14/06 від 14.06.2016р., строк його дії становить з 14.06.2016р. по 14.06.2017р.

Як вбачається із видаткової накладної №8238 від 11.10.2016р. та специфікації №2 від 21.09.2016р., найменування, кількість та ціна товарів які були поставлені за вказаною видатковою накладною відповідають товарам, узгодженим сторонами в специфікації №2 від 21.09.2016р.

Крім того, товар, поставлений згідно видаткової накладної №8238 від 11.10.2016р., був отриманий представником Приватного акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання" за довіреністю №1847 від 10.10.2016р. Відповідно до змісту вказаної довіреності, вона видана для отримання матеріальних цінностей за договором поставки №14/06 від 14.06.2016р.

З наведеного вбачається, що поставка товару за видатковою накладною №8238 від 11.10.2016р. на суму 94921грн.92коп., була здійснена відповідно до договору поставки №14/06 від 14.06.2016р. та специфікації №2 від 21.09.2016р.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи, в якості підстави позову позивач визначає рахунок на оплату №1527386 від 18.08.2016р. та видаткову накладну №8238 від 11.10.2016р.

Судом встановлено, що поставка товару за видатковою накладною №8238 від 11.10.2016р. на суму 94921грн.92коп., була здійснена в рамках договору поставки №14/06 від 14.06.2016р. та специфікації №2 від 21.09.2016р.

З наведених обставин, в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Судові витрати розподіляються відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене та керуючись нормами статей Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 4, 21, 22, 33, 34, 36, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "РИМ 2000" до Приватного акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання" про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 94921грн.92коп., 3% річних у розмірі 2285грн.92коп., інфляційної складової у розмірі 13274грн.57коп. відмовити.

В судовому засіданні від 06.11.2017р. проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст підписаний 13.11.2017р.

Суддя ОСОБА_3