РІШЕННЯ

16.11.2017Справа №910/17468/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Ковалівської О.М., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/17468/17

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс», м. Київ,

до акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Аванпост», м. Київ,

про стягнення 9 076,41 грн.,

за участю представників:

позивача - Турченка Д.Л. (довіреність від 25.01.2017 № 95);

відповідача -Боровика В.А. (довіреність від 18.10.2017 № 1/10-1).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс» (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Аванпост» (далі - Фонд) про стягнення з відповідача: 9 024,05 грн. основної заборгованості, що утворилася в зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору від 30.11.2016 №ПЯ8-35А про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі - Договір) та 52,36 грн. 3 % річних, а всього 9 076,41 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.10.2017 було порушено провадження у справі та призначено судовий розгляд на 16.11.2017.

Позивач 23.10.2017 подав суду пояснення та документи, витребувані ухвалою про порушення провадження у справі.

10.11.2017 та 15.11.2017 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог, та документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

Представник позивача у судовому засіданні 16.11.2017 надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні надав пояснення по суті спору, проти задоволення позовних вимог заперечив повністю.

У судовому засіданні 16.11.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складався протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

30.11.2016 Товариством (виконавець) і Фондом (споживач) було укладено Договір, за умовами якого:

- предметом Договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі - послуги) у житловому будинку № 8, квартира № 35А (загальна площа 271,4 м2), на вул. Протасів Яр в м. Києві, а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені Договором (пункт 1 Договору);

- розмір щомісячної плати за надані послуги на дату укладення Договору становить 6,65 грн. за 1 м2 загальної площі (пункт 3 Договору);

- розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше ніж до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (пункт 5 Договору);

- споживач зобов'язаний, зокрема, оплачувати послуги в установлений Договором строк (пункт 11 Договору);

- Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2016. Умови Договору розповсюджуються на відносини, які виникли між сторонами з моменту фактичного надання послуг (набуття права власності). Дія Договору продовжується на кожний наступний строк, якщо жодна із сторін до його закінчення не попередить іншу сторону про припинення Договору (пункт 20 Договору).

Договір підписано уповноваженими особами, а саме, від позивача - директором Зацаренком С.А., який діяв на підставі статуту, та від відповідача - директором товариства з обмеженою відповідальністю «Куа Арт-Капітал Менеджмент» (далі - ТОВ «Куа Арт-Капітал Менеджмент») Петренком І.В., який діяв на підставі статуту та договору від 18.11.2015 № 1/2015 про управління активами корпоративного інвестиційного фонду, та скріплено печатками сторін.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не визнаний недійсним, не розірвано.

Таким чином, Договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Отже, укладений сторонами Договір за своєю правовою природою є договором з надання житлово-комунальних послуг.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Позивач на виконання умов Договору з квітня 2017 року по серпень 2017 року надав відповідачу послуги на суму 9 024,05 грн. (1 804,81 грн. (послуги за квітень) + 1 804,81 грн. (послуги за травень) + 1 807,81 грн. (послуги за червень) + 1 804,81 грн. (послуги за липень) + 1 804,81 грн. (послуги за серпень)).

У свою чергу, відповідач за отримані послуги не розрахувався та грошові кошти у сумі 9 024,05 грн. позивачу не перерахував.

31.08.2017 Товариство надіслало Фонду претензію-вимогу № 846, в якій просило сплатити заборгованість, у тому числі і за Договором.

ТОВ «Куа Арт-Капітал Менеджмент» 12.09.2017 надіслало позивачу відповідь № 170/17 на вказану претензію, в якій заперечило проти задоволення вимог, посилаючись, зокрема на те, що квартира № 35А Фондом не використовується, а тому відсутні підстави для сплати житлово-комунальних послуг.

За надані послуги Фонд не розрахувався, внаслідок чого виник борг у сумі 9 024,05 грн.

Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що не використовує квартиру № 35А, житлово-комунальні послуги не споживає, а тому в силу пункту 6 частини першої статті 20 Закону має право на несплату вартості вказаних послуг.

В підтвердження невикористання вказаної квартири Фонд подав суду фотографії, на яких міститься зображення дверей та кімнат.

Зі змісту Договору, який є обов'язковим для сторін, не вбачається умова про звільнення від сплати за послуги у зв'язку із невикористанням квартири.

Слід зазначити, що відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Відповідно до частин першої та другої статті 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть бути фізичні та юридичні особи, територіальні громади, держава.

Власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку - це приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Згідно з частинами першою та другою статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов'язані: 1) забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; 2) забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; 3) використовувати спільне майно багатоквартирного будинку за призначенням; 4) додержуватися вимог правил утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм; 5) виконувати рішення зборів співвласників; 6) забезпечувати додержання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин; 7) відшкодовувати збитки, завдані майну інших співвласників та спільному майну багатоквартирного будинку; 8) додержуватися чистоти в місцях загального користування і тиші згідно з вимогами законодавства; 9) забезпечувати поточний огляд і періодичне обстеження прийнятого в експлуатацію в установленому законодавством порядку багатоквартирного будинку протягом усього життєвого циклу будинку та нести відповідальність за неналежну експлуатацію згідно із законом; 10) своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Кожний співвласник несе зобов'язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

З огляду на викладене, відповідач як власник квартири № 35А є співвласником спільного майна і зобов'язаний його утримувати в належному стані та сплачувати житлово-комунальні послуги.

Інші доводи відповідача, викладені ним у відзиві, суд вважає непереконливими та такими, що не відповідають приписам чинного законодавства України, спростовуються матеріалами та встановленими обставинами справи.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення боргу у сумі 9 024,05 грн. підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача 52,36 грн. 3% річних. Позивач визначає період прострочення з 21.05.2017 по 02.10.2017.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Так, перевіривши здійснені позивачем розрахунки, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що вони правильні.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Аванпост» (03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, 1; ідентифікаційний код: 40075925) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс» (04053, м. Київ, провулок Бехтеревський, 14; адреса для листування: 03038, м. Київ, вул. Протасів Яр, 8; ідентифікаційний код: 30167045): 9 024 (дев'ять тисяч двадцять чотири) грн. 05 коп. боргу; 52 (п'ятдесят дві) грн. 36 коп. 3 % річних та 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 22.11.2017.

Суддя І.Д. Курдельчук