КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2017 р. Справа№ 911/1145/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Разіної Т.І.

Корсакової Г.В.

при секретарі судового засідання: Пугачовій А.С.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 21.11.2017 року по справі №911/1145/17 (в матеріалах справи).

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Громадської організації "Сила Молоді"

на рішення Господарського суду Київської області від 29.06.2017

у справі №911/1145/17 (суддя Рябцева О.О.)

за позовом Громадської організації "Сила Молоді"

до Ірпінської міської ради,

Комунального підприємства "Ірпіньжитлоінвестбуд"

третя особа: Приватне підприємство "Білдгрупменеджмент"

про визнання недійсним договору оренди землі

ВСТАНОВИВ:

Громадська організація "Сила Молоді" (надалі у справі - позивач) звернулась до Господарського суду Київської області з позовом до Ірпінської міської ради (надалі - відповідач-1) та комунального підприємства "Ірпіньжитлоінвестбуд" (далі - відповідач-2) про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки площею 1,5 га (кадастровий номер :01:066:0013) за адресою: вул. Чехова, 27, м. Ірпінь, Київська обл., укладеного 24.09.2012р. між Ірпінською міською радою Київської області та КП "Ірпіньжитлоінвестбуд", зареєстрованого відділом Держкомзему м. Ірпінь Київської області у Державному реєстрі земель 24.09.2012р. № 99946.

В обґрунтування позову Громадська організація, посилаючись на норми Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Земельного кодексу України (далі - ЗК України) та Закону України "Про оренду землі", обґрунтовувала тим, що спірний договір не відповідає вимогам ст. 203 ЦК України та відповідно до ст.ст. 215, 216 ЦК України має бути визнаний недійсним, оскільки договір укладений орендарем без наміру використання ним земельної ділянки, про що свідчить передача ним земельної ділянки в суборенду третій особі.

Рішенням Господарського суду Київської області від 29.06.2017 у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що оскарженим договором оренди землі не порушуються права чи охоронювані законом інтереси Громадської організації. Крім того, судом відзначено, що позивач не є стороною вищевказаного договору та, на час розгляду справи місцевим господарським судом, не мав права власності чи користування на предмет договору оренди земельної ділянки від 24.09.2012р.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Громадська організація "Сила Молоді" звернулася до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить зазначене рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись, при цьому на те, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи, а тому не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Зокрема, у доводах апеляційного оскарження скаржник посилається на неправильне застосування місцевим господарьсим судом ст.ст. 203, 215, 216, 773 ЦК України та ст.ст. 1, 2, 124, 134 ЗК України.

Ірпінська міська рада у відзиві просить колегію суддів залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, рішення Господарського суду Київської області від 29.06.2017 залишити без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог діючого законодавства України.

Комунальне підприємство "Ірпіньжитлоінвестбуд" та Приватне підприємство "Білдгрупменеджмент" не скористалися своїм правом, передбаченим ч. 1 ст. 96 ГПК України, та не надали колегії суддів письмові відзиви на скаргу позивача, що згідно ч. 2 ст. 96 ГПК України не перешкоджає апеляційному перегляду рішення суду першої інстанції.

Під час судового засідання від 21.11.2017 представник третьої особи просив колегію суддів залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, рішення Господарського суду Київської області від 29.06.2017 залишити без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог діючого законодавства України.

21.11.2017 через відділ документального забезпечення суду від Комунального підприємства "Ірпіньжитлоінвестбуд" надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.

До судового засідання від 21.11.2017 представник відповідача-2 не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

За пунктом 3.9.2 постанови пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що у випадку не з'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1. підпункту 3.9. названої постанови пленуму ВГСУ.

Враховуючи, що присутні представники позивача, відповідача-1 та третьої особи не заперечували проти розгляду апеляційної скарги у відсутності представника відповідача-2, колегія суддів перейшла до здійснення апеляційного перегляду оскарженого рішення за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача-1 та третьої особи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку апеляційну скаргу Громадської організації "Сила Молоді" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Київської області від 29.06.2017 по даній справі залишити без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Ірпінської міської ради Київської області №2496-36-VI від 06.09.2012р. "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду КП "Ірпіньжитлоінвестбуд" під багатоповерхове житлове будівництво в м. Ірпінь, вул. Чехова, 27", затверджено КП "Ірпіньжитлоінвестбуд" проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,5 га по вул. Чехова, 27 в м. Ірпінь та надано КП "Ірпіньжитлоінвестбуд" земельну ділянку, зазначену у п. 1 цього рішення, в оренду строком на 5 років з правом передачі в суборенду без зміни цільового призначення під багатоповерхове житлове будівництво.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України, в редакції станом на 06.09.2012р., до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, зокрема, належить розпорядження землями територіальних громад.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ЗК України в редакції, що діяла станом на 06.09.2012 р., надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: зміни цільового призначення земельних ділянок відповідно до закону; надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості). Надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою.

Між Ірпінською міською радою (орендодавець) та комунальним підприємством "Ірпіньжитлоінвестбуд" (орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки по м. Ірпінь (далі - договір оренди), відповідно до п. 1 якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку на підставі рішення Ірпінської міської ради № 2496-36-VІ від 06.09.2012р. під багатоповерхове житлове будівництво, яке знаходиться в м. Ірпінь, вул. Чехова, 27.

Відповідно до п. 2 договору оренди в оренду передається земельна ділянка загальною площею 1,5000 га, у тому числі: 15000 м2 - землі житлової забудови.

Згідно з п. 5 договору оренди нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить: 2 162 257,52 грн.

Договір укладено на 5 (п'ять) років з 06.09.2012р. по 06.09.2017р. Після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п. 5 договору оренди).

Пунктом 9 договору оренди визначено розмір орендної плати: річна орендна плата на земельну ділянку встановлюється у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі; нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно з довідкою відділу Держкомзему в м. Ірпінь № 249 від 20.09.2012 р. складає 2162257,52 грн.

Згідно з п. 40 договору оренди цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Договір зареєстрований у відділі Держкомзему м. Ірпінь, Київської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 24.09.2012р. за № 00046.

За вказаним договором, в оренду передано земельну ділянку за кадастровим номером :01:066:0013, який було сформовано 19.09.2012р., що вбачається з кадастрового плану земельної ділянки.

06.09.2012р. Ірпінською міською радою та комунальним підприємством "Ірпіньжитлоінвестбуд" підписано акт приймання-передачі земельної ділянки, відповідно до якого Ірпінська міська рада передала, а КП "Ірпіньжитлоінвестбуд" прийняло в оренду земельну ділянку загальною площею 1,5000 га, надану під багатоповерхове житлове будівництво, яка знаходиться за адресою: м. Ірпінь, вул. Чехова, 27, згідно рішення Ірпінської міської ради № 2496-36-VІ від 06.09.2012р.

Відповідно до ч. 6 ст. 93 ЗК України орендована земельна ділянка або її частина може за згодою орендодавця передаватись орендарем у володіння та користування іншій особі (суборенда).

Рішенням Ірпінської міської ради Київської області № 2497-36-VІ від 06.09.2012р. "Про надання дозволу КП "Ірпіньжитлоінвестбуд" на передачу земельної ділянки в суборенду ПП "Білдгрупменеджмент" під багатоповерхове житлове будівництво" надано дозвіл КП "Ірпіньжитлоінвестбуд" на передачу в суборенду ПП "Білдгрупменеджмент" земельну ділянку площею 1,500 га, що розташована в м. Ірпінь, вул. Чехова, 27 строком на 5 років без зміни її цільового призначення.

Таким чином, в подальшому, 25.10.2012р. між комунальним підприємством "Ірпіньжитлоінвестбуд" (орендар) та приватним підприємством "Білдгрупменеджмент" (суборендар) було укладено договір суборенди земельної ділянки (далі - договір суборенди), відповідно до п. 1 якого орендар надає, а суборендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку на підставі рішення Ірпінської міської ради № 2497-36-VІ від 06.09.2012р. під багатоповерхове житлове будівництво, яка знаходиться в м. Ірпінь, вул. Чехова, 27.

Відповідно до п. 2 договору суборенди об'єктом суборенди є земельна ділянка, що передається в суборенду загальною площею 1,5000 га, у тому числі: 15000 м2 - землі житлової забудови.

Згідно з п. 4 договору суборенди нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить: 2 162 257,52 грн.

Договір укладено на 5 років з 06.09.2012 р. по 06.09.2017 р. (п. 7 договору суборенди).

Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (п. 39 договору суборенди).

Договір зареєстрований у відділі Держкомзему м. Ірпінь, Київської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25.10.2012р. за № 01.

06.09.2012р. комунальним підприємством "Ірпіньжитлоінвестбуд" та приватним підприємством "Білдгрупменеджмент" підписано акт прийому-передачі земельної ділянки, відповідно до якого КП "Ірпіньжитлоінвестбуд" передало, а ПП "Білдгрупменеджмент" прийняло в тимчасове користування на умовах оренди земельну ділянку загальною площею 1,5000 га, надану під багатоповерхове житлове будівництво, яка знаходиться за адресою: м. Ірпінь, вул. Чехова, 27, згідно рішення Ірпінської міської ради № 2497-36-VІ від 06.09.2012р.

Позивач до господарського суду звернувся з позовом про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки площею 1,5 га (кадастровий номер :01:066:0013) за адресою: вул. Чехова, 27, м. Ірпінь, Київська обл., укладений 24.09.2012р. між Ірпінською міською радою Київської області та КП "Ірпіньжитлоінвестбуд".

Як в обґрунтуваннях позову, так і у доводах апеляційного оскарження Громадська організація посилалась на акт проведення перевірки діяльності виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області щодо здійснення делегованих повноважень органів виконавчої влади, з питань додержання земельного, водного та природоохоронного законодавства, законодавства у сфері містобудівної діяльності, організації роботи із розгляду звернень громадян від 01.10.2015р. Відповідно до якого земельні ділянки, які розташовані за адресою: вул. Чехова, 27, м. Ірпінь, Київська обл., знаходяться за межами населеного пункту, що свідчить про те, що спірний договір оренди укладено з порушенням ст. ст. 12, 116, 122 ЗК України та п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України. Також, на думку позивача, договір оренди земельної ділянки площею 1,5 га (кадастровий номер :01:066:0013) за адресою: вул. Чехова, 27, м. Ірпінь, Київська обл., укладений 24.09.2012р. між Ірпінською міською радою Київської області та КП "Ірпіньжитлоінвестбуд", суперечить вимогам ст.ст. 124, 134 ЗК України та ст. 13 Закону України "Про оренду землі", та підлягає визнанню недійсним на підставі ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 205 ЦК України.

Серед іншого, позивач, обґрунтовуючи правові підстави звернення до господарського суду - Громадської організації "Сила Молоді", зазначив, що відповідно до статуту позивача основною метою діяльності Громадської організації є задоволення та захист законних соціальних, економічних та інших суспільних інтересів своїх членів, організація роботи членів організації по розвитку комунікації між молоддю в Україні та за її межами, що приймає активну участь у житті суспільства, у тому числі і у політичній сфері. Позивач вказав, що відповідно до чинного законодавства України діяльність громадських організацій спрямована не лише на задоволення інтересів їх членів, а й покликана захищати суспільні інтереси, тобто суспільства в цілому, при цьому органи державної влади та органи місцевого самоврядування повинні діяти в інтересах суспільства, в противному випадку, суспільство в особі громадян та створених ними організацій має право реагувати на будь-які порушення, у тому числі через механізм судового захисту. У зв'язку з вищевикладеним позивач звернувся з даним позовом до господарського суду Київської області для захисту суспільних інтересів територіальної громади м. Ірпеня.

Відповідач-1 просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на те, що Ірпінська міська рада при прийнятті рішення, на підставі якого укладено спірний договір оренди землі, діяла в межах повноважень, керуючись ст.ст. 12, 93, 124, 134 Земельного кодексу України, Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності". Також, відповідач-1 зазначив, що всупереч cт.ст. 32, 33 ГПК України позивачем не доведено порушення прав або законних інтересів саме Громадської організації "Сила молоді" оскарженим довогором.

Крім того, відповідачем -1 у судовому засіданні від 21.11.2017 у суді апеляційної інстанції повідомлено, що рішенням Ірпінської міської ради сьомого скликання від 28.09.2017 вирішено поновити Комунальному підприємству "Ірпіньжитлоінвестбуд" договір оренди земельної ділянки шляхом укладання додаткової угоди до основного договору терміном на 5 (п'ять) років з правом передачі в суборенду.

Третя особа також просила залишити без задоволення апеляційну скаргу позивача, посилаючись на те, що позивачем не обґрунтовано та не надано доказів, як саме укладення спірного договору оренди земельної ділянки, 24.09.2012р. між Ірпінською міською радою Київської області та КП "Ірпіньжитлоінвестбуд", порушує права позивача та /або охоронювані законом інтереси. Наголошувала на тому, що позивач не є стороною договору, відповідно у нього відсутнє право на звернення з даним позовом до господарського суду.

У судовому засіданні від 21.11.2017 третьою особою повідомлено, що між КП "Ірпіньжитлоінвестбуд" та ПП "Білдгрупменеджмент" укладено додаткову угоду від 07.11.2017, якою строк дії договору суборенди встановлено з 28.09.2017 до 28.09.2022 року.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, взявши до уваги доводи апеляційного оскарження, вважає за необхідне відзначити про наступне.

Згідно з ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ЗК України в редакції, що діяла станом на 06.09.2012р., надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: зміни цільового призначення земельних ділянок відповідно до закону; надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості). Надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою.

Відповідно до п. 12 Перехідних положень ЗК України в редакції, що діяла станом на 06.09.2012р., до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзацах другому та четвертому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Як зазначено вище, позивач в обгрунтування своїх вимог посилається те, що спірний договір оренди укладено з порушенням ст.ст. 12, 116, 122 та п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України, що підтверджує актом проведення перевірки діяльності виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області щодо здійснення делегованих повноважень органів виконавчої влади, з питань додержання земельного, водного та природоохоронного законодавства, законодавства у сфері містобудівної діяльності, організації роботи із розгляду звернень громадян від 01.10.2015р., відповідно до якого земельні ділянки, які розташовані за адресою: вул. Чехова, 27, м. Ірпінь, Київська обл., знаходяться за межами населеного пункту.

Як вбачається з акта проведення перевірки діяльності виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області щодо здійснення делегованих повноважень органів виконавчої влади, з питань додержання земельного, водного, природоохоронного законодавства, законодавства у сфері містобудівної діяльності, організації роботи із розгляду звернень громадян від 01.10.2015р., робочою групою, утвореною розпорядженням голови Київської обласної державної адміністрації від 12.08.2015р. № 301 "Про утворення обласної робочої групи з проведення перевірок діяльності райдержадміністрацій, сільських, селищних, міських рад Київської області" було проведено перевірку діяльності виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області щодо здійснення делегованих повноважень органів виконавчої влади, з питань додержання земельного, водного, природоохоронного законодавства, законодавства у сфері містобудівної діяльності, організації роботи із розгляду звернень громадян. За результатами проведення вказаної перевірки, робочою групою зроблено висновки про те, що Ірпінською міською радою перевищено службові повноваження в частині надання земельних ділянок по вул. Чехова, 27, оскільки зазначена земельна ділянка не входить у межі м. Ірпінь, що суперечить статтям 38, 122 ЗК України.

Однак, у висновку вказаного акта не зазначено, які саме земельні ділянки із зазначенням їх кадастрових номерів та площі по вул. Чехова, 27, не входять в межі м. Ірпінь.

Також, як вбачається з мотивувальної частини вказаного акта, перевірка дотримання вимог земельного законодавства проводилась щодо земельних ділянок за кадастровими номерами, які зазначені а акті, за адресою: вул. Чехова, 27, м. Ірпінь, проте про проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:066:0013, за адресою: вул. Чехова, 27, м. Ірпінь, Київська обл. в мотивувальній частині акта взагалі не зазначено.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Згідно з ч. 1 ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Таким чином, колегія суддів важає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що акт від 01.10.2015р. робочої групи, утвореної розпорядженням голови Київської обласної державної адміністрації від 12.08.2015р. № 301 "Про утворення обласної робочої групи з проведення перевірок діяльності райдержадміністрацій, сільських, селищних, міських рад Київської області", не є належним доказом в розумінні ст.ст. 32, 34 ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ЗК України, в редакції, що діяла станом на 06.09.2012р., межа району, села, селища, міста, району у місті - це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села, селища, міста, району у місті від інших територій.

Межі району, села, селища, міста, району у місті встановлюються і змінюються за проектами землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних одиниць. Проекти землеустрою щодо зміни меж населених пунктів розробляються з урахуванням генеральних планів населених пунктів (ч. 2 ст. 173 ЗК України в редакції станом на 06.09.2012р.).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України "Про Державний земельний кадастр" відомості Державного земельного кадастру є офіційними.

Як вбачається з викопіровки з проекту формування і вставлення меж Ірпінської міської ради та публічної кадастрової карти України, земельна ділянка, яка розташована за адресою: вул. Чехова, 27, м. Ірпінь, Київська обл., кадастровий номер :01:066:0013 знаходиться в межах населеного пункту м. Ірпінь Київської області.

Вказане також підтверджується висновком № 434 від 06.09.2012р. Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою у м. Ірпінь "Про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки", з якого вбачається, що земельна ділянка загальною площею 1,500 га знаходиться в межах м. Ірпінь по вул. Чехова, 27.

Отже, оскільки спірна земельна ділянка знаходиться в межах м. Ірпінь Київської області, то Ірпінська міська рада була уповноважена нею розпоряджатися.

Крім того, відповідно до абз. 2 п. 2.24. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011р. "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" судам необхідно враховувати, що оскільки договір оренди укладається на виконання рішення органу місцевого самоврядування чи виконавчої влади, то без скасування таких рішень у встановленому законом порядку відсутні правові підстави для визнання відповідних договорів недійсними з підстав відсутності повноважень у відповідної місцевої ради чи органу виконавчої влади на затвердження проекту відведення та передачі спірної земельної ділянки в оренду.

Враховуючи викладене, оскільки рішення Ірпінської міської ради № 1396-23-VII від 20.10.2016р., на підставі якого укладено спірний оренди земельної ділянки, є чинним та не скасовано у судовому порядку, то відсутні підстави для визнання недійсним спірного договору оренди з підстав відсутності повноважень у Ірпінської міської ради на затвердження проекту відведення та передачі спірної земельної ділянки в оренду. Водночас, судом не встановлено і факту відсутності повноважень у Ірпінської міської ради на передачу спірної земельної ділянки в оренду.

Таким чином, посилання позивача на те, що спірний договір оренди суперечить ст.ст. 12, 116, 122 та п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України є безпідставними та помилковими, а висновок суду першої інстанції в цій частині цілком обгурнтованим та законним.

Серед іншого, скаржник, як і в суді першої інстанції посилається на порушення ст.ст. 124, 134 ЗК України при укладенні спірного договору оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ЗК України в редакції, що діяла станом на 06.09.2012р., передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу (ч. 2 ст. 124 ЗК України).

Згідно з ч. 1 ст. 134 ЗК України в редакції, що діяла станом на 06.09.2012р., земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі, з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 ЗК України в редакції, що діяла станом на 06.09.2012р., не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них, зокрема, у разі надання земельних ділянок державним та комунальним підприємствам, бюджетним установам, а також господарським товариствам, у статутному капіталі яких державна або комунальна частка акцій (часток, паїв) перевищує 60 відсотків.

Як вбачається із статуту КП "Ірпіньжитлоінвестбуд", затвердженого рішенням Ірпінської міської ради № 1396-23-VII від 20.10.2016р., КП "Ірпіньжитлоінвестбуд" є комунальним підприємством, створеним відокремленою частиною комунальної власності територіальної громади м. Ірпінь.

Отже, відповідно до ч. 2 ст. 124 ЗК України та ч. 2 ст. 134 ЗК України Ірпінська міська рада Київської області рішенням № 2496-36-VI від 06.09.2012р. правомірно надала в оренду КП "Ірпіньжитлоінвестбуд" земельну ділянку за спірним договором без проведення земельних торгів.

Таким чином, твердження позивача про те, що спірний договір укладено з порушенням вимог ст.ст. 124, 134 ЗК України є помилковими.

Також, позивач наголосив, що договір суборенди земельної ділянки, укладений між КП "Ірпіньжитлоінвестбуд" та ПП "Білдгрупменеджмент" від 25.10.2012р., порушує вимоги ст.ст. 8, 8-1, 15 Закону України "Про оренду землі".

Однак, стосовно наведеного за оцінкою колегії суддів місцевим господарським судом цілком вірно зауважено, що договір суборенди земельної ділянки від 25.10.2012р., укладений між КП "Ірпіньжитлоінвестбуд" та ПП "Білдгрупменеджмент", не є предметом спору у даній справі, тому дослідження відповідності умов вказаного договору ст.ст. 8, 8-1, 15 Закону України "Про оренду землі" виходить за межі даного спору, а отже наведені посилання позивача не заслуговують на увагу у розгляді даної справи.

Серед іншого, за наслідком вивчення матеріалів справи, та, досліджуючи доводи апеляційного оскарження, колегія суддів вважає, що окремо слід надати правову оцінку стосовно суб'єктивного матеріального права у даному випадку - Громадської організації "Сила Молоді" на звернення до суду з даним позовом.

Так, обґрунтовуючи звернення з даним позовом до суду, позивач посилається на те, що відповідно до статуту позивача основною метою діяльності громадської організації є задоволення та захист законних соціальних, економічних та інших суспільних інтересів своїх членів, організація роботи членів організації по розвитку комунікації між молоддю в Україні та за її межами, що приймає активну участь у житті суспільства, у тому числі і у політичній сфері. Позивач вказує, що відповідно до чинного законодавства України діяльність громадських організацій спрямована не лише на задоволення інтересів їх членів, а й покликана захищати суспільні інтереси, тобто суспільства в цілому, при цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування повинні діяти в інтересах суспільства, в противному випадку, суспільство в особі громадян та створених ними організацій має право реагувати на будь-які порушення, у тому числі через механізм судового захисту. У зв'язку з вищевикладеним позивач звернувся з даним позовом до господарського суду Київської області для захисту суспільних інтересів територіальної громади м. Ірпеня.

Як слідує з матеріалів справи, позивач не є стороною оскарженого договору та, на час розгляду справи місцевим господарським судом, не мав права власності чи користування на предмет договору оренди земельної ділянки від 24.09.2012.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 02.07.2014р. у справі № 6-88цс14, від 04.02.2015р. у справі № 6-233цс-14.

Отже, навіть у разі наявності порушень законодавства при укладенні спірного договору, необхідною умовою для визнання його недійсним є порушення вказаним правочином прав та/або охоронюваних законом інтересів позивача.

Господарський суд порушує справи за позовними заявами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх порушених прав та

охоронюваних законом інтересів, державних та інших органів у випадках, передбачених законодавчими актами України (частина перша статті 2 ГПК України).

Відтак, за встановленим законодавчим приписом, право на звернення до господарського суду державних та інших органів повинно бути прямо передбачено законодавчими актами України.

В силу наведеної правої норми, завданням суду при здійсненні правосуддя є забезпечення, зокрема, захисту прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави, отже, встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у позові.

Згідно з частинами першою, третьою статті 1 Закону України "Про громадські об'єднання" громадське об'єднання - це добровільне об'єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема, економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів. Громадська організація - це громадське об'єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи.

Відомості про мету (цілі) та напрями діяльності громадського об'єднання має містити його статут (стаття 11 Закону України "Про громадські об'єднання").

Статтями 1 та 21 Закону України "Про громадські об'єднання" громадським організаціям надано право звертатися у порядку, визначеному законом, до органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб з пропозиціями (зауваженнями), заявами (клопотаннями), скаргами.

При цьому, право громадських організацій на звернення до суду із відповідними позовами у розумінні пункту другого частини першої статті 21 Закону України "Про громадські об'єднання" є загальною прерогативою та обмежено певними категоріями правовідносин, з якими безпосередньо пов'язана статутна діяльність громадських організацій, та законодавством, яке безпосередньо регулює відповідні правовідносини.

Відповідно до п. 2.1. статуту громадської організації "Сила молоді", затвердженого конференцією ГО "Сила молоді" від 28.09.2016р., основна мета діяльності організації: задоволення та захист законних соціально-еномічних та інших суспільних інтересів своїх членів, організація роботи членів організації по розвитку комунікації між молоддю в Україні та за її межами, що приймають активну участь у житті суспільства, в тому числі і в політичній сфері.

Отже, згідно з п. 2.1. статуту ГО "Сила молоді" мета діяльності громадської організації полягає у задоволенні та захисті інтересів своїх членів, а не територіальної громади м. Ірпеня в цілому.

У рішенні Конституційного Суду України від 28.11.2013 № 12-рп/2013 у справі за конституційним зверненням асоціації "Дім авторів музики в Україні" щодо офіційного тлумачення положень пункту 7 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" у взаємозв'язку із положеннями пункту "г" частини 1 статті 49 Закону України "Про авторське право і суміжні права" зазначено, що громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах та якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб.

Разом з тим, Закон України "Про громадські об'єднання" не передбачає право громадських об'єднань на звернення до суду за захистом інтересів інших осіб, у тому числі і засновників таких об'єднань, органів державної влади, органів місцевого самоврядування; відсутні такі положення і в законодавстві, що регламентує земельні правовідносини, Законі України "Про місцеве самоврядування в Україні". Правові підстави для звернення громадських організацій до господарського суду за захистом суспільних інтересів або спільних інтересів територіальної громади, у правовідносинах, що пов'язані з наданням у власність чи користування земельних ділянок, чинним законодавством наразі не визначені.

В силу статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" практика Європейського суду з прав людини є обов'язковою для застосування судами України як джерела права.

Разом з тим, якщо певне рішення Європейського суду з прав людини застосовується в подальшому національними судами при розгляді інших спорів, то сам по собі результат вирішення справи Європейським судом з прав людини, окремі його висновки в конкретній справі, вирвані з контексту та відірвані від обставин справи, не повинні бути формальним приводом для аналогічного результату вирішення спору.

Так, у рішенні у справі "ЛЕраблієр А.С.Б.Л. проти Бельгії" (L'Erabliиre A.S.B.L. v. Belgium) від 24.02.2009, в якій екологічною організацією оскаржувалась відмова держави у перегляді дозволу на розширення сміттєвого полігону, Європейський суд дійшов висновку щодо можливості громадської організації здійснювати захист суспільних інтересів в судовому порядку відповідно до статті 6 Конвенції, у випадку, якщо мета такого захисту обмежується просторовими та часовими межами, виходячи з обставин даної справи і особливої природи оспорюваного заходу, з урахуванням статусу організації-заявника та його членів; відповідно, питання, порушене організацією-заявником, має достатній зв'язок з правом, на підставі якого він може стверджувати, що володіє ним як юридична особа, для того щоб стаття 6 Конвенції була прийнятною.

У справі Національна група інформації та протидії заводу "Мелокс" - Група "Ні заводу "Мелокс" та змішаному оксидному паливу" проти Франції (Collectif national d'information et d'opposition а l'usine Melox - Collectif Stop Melox et Mox v. France №75218/01, 28.03.2006), де уряд Франції, перш за все посилався на відсутність порушеного права позивача, суд також прийшов до висновку що, якщо предметом розгляду був в значній мірі захист спільних інтересів, "спір", порушений асоціацією - заявником мав на додаток достатній зв'язок з "правом", яке належить їй як юридичній особі на підставі статті 6 § 1 Конвенції".

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що у даному випадку позивачем не доведено порушення спірним договором, укладеним 24.09.2012 між Радою та Підприємством, прав та/або охоронюваних законом інтересів Громадської організації, що є самостійною підставою для відмови в позові.

Аналогічна правова позиція, щодо недоведеності громадською організацією порушення її прав та інтересів у позові про визнання договору оренди землі недійсним, викладено у постанові Вищого господарського суду України від 15.11.2017 №911/826/17.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що оскаржений договір укладено між Радою та Підприємством - 24.09.2012, тоді як згідно статуту Громадську організацію "Сила молоді" засновано з 28.09.2016р.

Враховуючи викладене, за оцінкою колегії суддів, місцевий господарський суд дійшов правильних висновків про відсутність правових підстав для визнання договору оренди земельної ділянки, укладеного між Ірпінською міською радою Київської області та КП "Ірпіньжитлоінвестбуд", зареєстрованого відділом Держкомзему м. Ірпінь Київської області у Державному реєстрі земель 24.09.2012 р. за № 99946, недійсним.

Інших доводів та доказів, які б слугували підставою для скасування судового рішення по даній справі позивачем не наведено.

У відповідності до ст. 124, пунктів 2, 3, 4 частини другої ст. 129 Конституції України та статей 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів встановила, що у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, апеляційні вимоги Громадської організації "Сила Молоді" є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 49 ГПК України та судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 85, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Громадської організації "Сила Молоді" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 29.06.2017 №911/1145/17 залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/1145/17 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 107 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного господарського суду за наслідками перегляду відповідно до ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Т.І. Разіна

Г.В. Корсакова