УХВАЛА

15.11.2017Справа №910/497/16

Суддя Господарського суду міста Києва Князьков В.В.,

за участю секретаря судового засідання Коваленко О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду

скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві з виконання наказу від 31.08.2016 про стягнення 1 378 грн. у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз»

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

про внесення змін до договору

За участю представників:

від стягувача: не з'явився

від боржника: Єгоров В.С.

від ВДВС: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.03.2016 у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Криворіжгаз» до Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» про внесення змін до договору №13-156-ВТВ від 04.01.2013 на купівлю-продаж природного газу відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2016 рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2016 скасовано, позов Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» задоволено повністю, внесено зміни до договору купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013 №13-156-ВТВ, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Криворіжгаз» та Публічним акціонерним товариством «НАК «Нафтогаз Україна» та викладено договір в новій редакції, стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на користь Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 378,00 грн. та 1 515,80 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

31.08.2016 Господарським судом міста Києва видано накази на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2016 у справі №910/497/16, а саме:

- наказ про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на користь Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1 378,00 грн.;

- наказ про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на користь Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» 1 515,80 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постановою Вищого господарського суду України від 02.11.2016 постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2016 у справі за №910/497/16 скасовано, рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2016 залишено в силі, стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» судовий збір у розмірі 1 653,60 грн. за подання касаційної скарги.

11.11.2016 Господарським судом міста Києва видано наказ на виконання постанови Вищого господарського суду України від 02.11.2016 у справі №910/497/16.

03.10.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла скарга Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» вих.№14/5-939в від 29.08.2017, в якій скаржник просить суд:

- визнати незаконними дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо винесення 08.08.2017 в межах виконавчого провадження ВП№52327446 постанови про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» виконавчого збору у розмірі 137,80 грн.;

- визнати незаконними дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо винесення 08.08.2017 в межах виконавчого провадження ВП№52327446 постанови про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» витрат виконавчого провадження у розмірі 351,00 грн.;

- визнати недійсною постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 08.08.2017 про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» виконавчого збору у розмірі 137,80 грн.;

- визнати недійсною постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 08.08.2017 про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» витрат виконавчого провадження у розмірі 351,00 грн.

В обґрунтування поданої скарги боржник зазначає, що 27.10.2016 Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» було виконано рішення суду в добровільному порядку. Однак, як вказує скаржник, державним виконавцем в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» не було закінчено виконавче провадження та безпідставно винесено постанови про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» виконавчого збору у розмірі 137,80 грн. та витрат виконавчого провадження у розмірі 351,00 грн.

Разом зі скаргою заявником подано до суду клопотання вих.№14/5-1129в від 02.10.2017 про поновлення строку на подання скарги, встановленого ч. 1 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2017 скаргу призначено судом до розгляду на 25.10.2017.

23.10.2017 скаржником подано до суду клопотання про долучення до матеріалів справи документів на виконання вимог ухвали суду від 04.10.2017.

24.10.2017 Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві подано до суду письмові заперечення по суті скарги, а також копії матеріалів виконавчого провадження №52327446 на виконання вимогу ухвали суду від 04.10.2017.

25.10.2017 скаржником подано до суду клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У судовому засіданні 25.10.2017 господарським судом було розглянуто та задоволено клопотання скаржника вих.№14/5-1129в від 02.10.2017 про поновлення строку для подання скарги, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Пунктом 9.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» визначено, що встановлений у частині 1 статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому відповідно до вимог статті 53 Господарського процесуального кодексу України може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання. Скарга, пропущений строк подання якої не відновлений, залишається без розгляду, про що з посиланням на статті 53 і 121-2 Господарського процесуального кодексу України судом без виклику сторін виноситься ухвала. Якщо ж скаргу було подано з пропуском згаданого строку без заяви про його відновлення, суд без виклику сторін виносить ухвалу про залишення скарги без розгляду, що не перешкоджає повторному поданню скарги із заявою про відновлення строку такого подання.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Про відновлення пропущеного строку зазначається в рішенні, ухвалі чи постанові господарського суду. Про відмову у відновленні строку виноситься ухвала, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Як було встановлено судом, скаржнику стало відомо про винесення державним виконавцем спірних постанов 15.08.2017 зі змісту постанови державного виконавця від 09.08.2017 про арешт майна боржника, яку винесено у зведеному виконавчому провадженні №380955514. При цьому, факт отримання вказаної постанови від 09.08.2017 саме 15.08.2017 підтверджується календарним штемпелем від 14.08.2017, проставленим на конверті, направленому Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, та оригінал якого оглянуто у судовому засіданні.

Матеріали справи свідчать, що вперше відповідач звернувся до суду зі скаргою вих.№14/5-939в від 29.08.2017 у строк, встановлений ч. 1 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України, а саме 01.09.2017, проте ухвалою суду від 04.09.2017 скаргу було повернуто заявнику без розгляду на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України. 22.09.2017 скаржник повторно звернувся до суду, однак ухвалою суду від 26.09.2017 скаргу знову було повернуто судом без розгляду на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, а також у зв'язку з порушенням встановленого законом строку для подання скарги за відсутності заяви про поновлення такого строку.

За таких обставин, враховуючи поважність причин пропуску процесуального строку, встановленого ч. 1 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.10.2017 відновлено Публічному акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» строк для подання скарги, направленої до суду 02.10.2017, розгляд скарги по суті призначено на 15.11.2017.

У судове засідання представник скаржника з'явився, надав додаткові письмові пояснення по суті скарги та підтримав вимоги, викладені у скарзі.

Представник стягувача та державний виконавець до суду не з'явились. При цьому, Публічне акціонерне товариство «Криворіжгаз» та Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду скарги, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень №359 та №367 відповідно. Також судом враховано, що у попередньому судовому засіданні 25.10.2017 державний виконавець був присутнім.

Частиною 2 статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що скарги на рішення, дії та бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник, прокурор та орган державної виконавчої служби, приватний виконавець. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника скаржника, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, господарський суд зазначає наступне.

За приписами статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців у процедурі виконання рішення господарського суду передбачено статтею 121-2 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження №52327446, постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бєлінської І.В. від 22.09.2016 відкрито виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 31.08.2016 у справі №910/497/16 про стягнення 1 378,00 грн.

При цьому, у постанові про відкриття виконавчого провадження від 31.08.2016 державним виконавцем було надано боржнику строк для самостійного виконання рішення суду, який складає сім днів з моменту винесення (отримання) вказаної постанови.

У частині 1 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999, який був чинний на дату відкриття виконавчого провадження, передбачалось, що у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Однак, 05.10.2016р. набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016 (далі - Закон України «Про виконавче провадження»), у пункті 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого встановлено, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Матеріали справи (платіжне доручення №4008334 від 27.10.2016) свідчать, що 27.10.2016 боржником було самостійно виконано рішення суду шляхом перерахування на депозитний рахунок Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві грошових коштів в сумі 1 378,00 грн.

На підставі розпорядження №ВП52327446/28 від 31.10.2016 грошові кошти в сумі 1 378,00 грн. були перераховані відділом державної виконавчої служби на рахунок стягувача, що підтверджується платіжним дорученням №6691 від 03.11.2016.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Водночас, оскільки питання про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат виконавчого провадження в межах виконавчого провадження №52327446 не було вирішено державним виконавцем у строк до 05.10.2016, то з огляду на положення пункту 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» дане питання підлягає вирішенню у порядку, встановленому саме положеннями Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016.

За приписами частин 1, 2 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчим збором є збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частиною 3 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Також з 05.10.2016 діє Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 у редакції наказу Міністерства юстиції України №2832/5 від 29.09.2016 (далі - Інструкція).

Пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції визначено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження. Якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчий збір стягується з суми, яка не була сплачена боржником до відкриття виконавчого провадження. У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яка підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом. Про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

Виходячи з наведених вище норм законодавства, починаючи з 05.10.2016 питання про стягнення з боржника виконавчого збору може бути вирішено державним виконавцем або на стадії відкриття виконавчого провадження (про що зазначається у постанові про відкриття виконавчого провадження), або (якщо виконавчий збір не стягнуто) при поверненні виконавчого документа стягувачу чи закінченні виконавчого провадження.

Зі змісту частини 4 статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» також вбачається, що постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження.

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Судом встановлено, що 08.08.2017 державним виконавцем було винесено постанови про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз» витрат виконавчого провадження в сумі 351,00 грн. та виконавчого збору в сумі 137,80 грн.

Однак, матеріали виконавчого провадження №52327446, копію яких долучено до матеріалів справи, не містять постанови про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з виконанням рішенням суду в повному обсязі (або про повернення виконавчого документу стягувачу). Водночас, 08.08.2017 державним виконавцем винесено постанову про приєднання виконавчого провадження №52327446 до зведеного виконавчого провадження №38095514.

За висновками суду, винесення державним виконавцем на даній стадії виконавчого провадження спірних постанов від 08.08.2017 про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження суперечить викладеним вище положенням статей 27, 40, 42 Закону України «Про виконавче провадження», а доводи скаржника є законними та обґрунтованими.

Згідно з п. 9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи висновки суду про недотримання державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві вимог ст. ст. 27, 40, 42 Закону України «Про виконавче провадження», скарга Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» вих.№14/5-939в від 29.08.2017 про визнання дій незаконними та визнання постанов недійсними є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» вих.№14/5-939в від 29.08.2017, подану до суду 02.10.2017.

2. Визнати незаконними дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо винесення 08.08.2017 в межах виконавчого провадження ВП№52327446 постанови про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» виконавчого збору у розмірі 137,80 грн.

3. Визнати незаконними дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо винесення 08.08.2017 в межах виконавчого провадження ВП№52327446 постанови про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» витрат виконавчого провадження у розмірі 351,00 грн.

4. Визнати недійсною постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 08.08.2017, винесену в межах виконавчого провадження ВП№52327446, про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» виконавчого збору у розмірі 137,80 грн.

5. Визнати недійсною постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 08.08.2017, винесену в межах виконавчого провадження ВП№52327446, про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» витрат виконавчого провадження у розмірі 351,00 грн.

Ухвала може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя В.В. Князьков