ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року Справа № 912/880/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіКондратової І.Д. (доповідач),
суддіКарабаня В.Я.,
суддіНєсвєтової Н.М.,

за участю представників
позивачаДерев'янко О.В., Волошиної Н.Л.;
відповідачаЗубець О.О.,
третьої особиБелінського О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області
на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 04.05.2017 року
та постановуДніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.07.2017 року
у справі№ 912/880/17 Господарського суду Кіровоградської області
за позовомГоловного територіального управління юстиції у Кіровоградській області
доНовоархангельської районної ради Кіровоградської області
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:
Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Новоархангельського району
провизнання протиправними та скасування рішень,
ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області (надалі - позивач) звернулося до суду з позовом до Новоархангельської районної ради Кіровоградської області (надалі -відповідач), у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення восьмої сесії Новоархангельської районної ради Кіровоградської області сьомого скликання № 121 від 21.10.2017 року "Про передачу частини будівлі по вул. Барвистій, 20 в смт. Новоархангельськ";

- визнати протиправним та скасувати рішення дев'ятої сесії Новоархангельської районної ради Кіровоградської області сьомого скликання № 138 від 23.10.2017 року "Про внесення змін до рішення Новоархангельської ради Кіровоградської області №121 від 21.10.2017 року "Про передачу частини будівлі по вул. Барвистій, 20 в смт. Новоархангельськ", з покладенням витрат по сплаті судового збору на відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач при прийнятті оспорюваних рішень порушив його права, як належного балансоутримувача частини будівлі по вул. Барвистій, 20 в смт. Новоархангельськ відповідно до рішення дванадцятої сесії Новоархангельської районної ради Кіровоградської області двадцять третього скликання № 112 від 08.12.2000 року "Про оформлення права власності на частину будівлі по вул. Островського, 20 в смт. Новоархангельську", оскільки не брав до уваги те, що рішення N 112 є ненормативним правовим актом індивідуальної дії, фактично виконане та вичерпало свою дію, тому не може бути скасоване шляхом прийняття інших рішень органом місцевого самоврядування про передачу будівлі іншому балансоутримувачу.

Відповідач просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що спірне майно належить на праві власності територіальній громаді селища Новоархангельськ Кіровоградської області в особі Новоархангельської районної ради Кіровоградської області, а тому рада при здійсненні повноважень власника майна має право вирішувати питання про передачу об'єктів комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 04.05.2017 року (суддя Шевчук О.Б.), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.07.2017 року (головуючий суддя Євстигнеєв О.С., суддя Кузнецов В.О., суддя Чус О.В.), у задоволенні позову відмовлено повністю.

У касаційній скарзі позивач порушує питання про скасування судових рішень із ухваленням нового рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення норм ст.ст. 5, 21 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), ст.ст. 45, 84 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), неправильне застосування норм Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та неврахування висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року N 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування).

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційну скаргу слід відхилити, а судові рішення - залишити без змін з таких підстав.

У справі, яка переглядається, суди встановили, що 08.12.2000 року відповідач ухвалив рішення № 112 від "Про оформлення права власності на частину будівлі по вул. Островського, 20 в смт. Новоархангельську" (надалі - рішення № 112) про оформлення права власності на частину будівлі, розташованої по вул. Островського № 20 на праві комунальної власності на територіальну громаду селища Новоархангельськ в особі Новоархангельської сільської ради, балансоутримувач - Новоархангельське районне управління юстиції.

Новоархангельське районне управління юстиції було ліквідовано як юридичну особу публічного права наказом Міністерства юстиції України № 572 від 01.03.2016 року. Державну реєстрацію припинення юридичної особи в результаті ліквідації проведено 08.06.2016 року.

21.10.2016 року відповідач ухвалив рішення № 120, яким, у зв'язку з ліквідацією Новоархангельського районного управління юстиції, було скасовано рішення № 112 щодо визначення балансоутримувача будівлі; створено комісію щодо прийому-передачі частини будівлі районній раді.

У цей же день районна рада прийняла рішення № 121 "Про передачу частини будівлі по вул. Барвистій, 20 в смт. Новоархангельськ" (надалі - рішення № 121), яким було вирішено передати частину будівлі по вул. Барвистій, 20 в смт. Новоархангельськ на баланс територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Новоархангельського району.

Відповідно до рішення № 138 від 23.12.2016 року "Про внесення змін до рішення Новоархангельської ради Кіровоградської області від 21 жовтня 2016 року №121 "Про передачу частини будівлі по вул. Барвистій, 20 в смт. Новоархангельськ" (надалі - рішення № 138) було уточнено, що площа частини будівлі становить 72,92 кв.м.

Згідно ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 393 глави 29 цього Кодексу правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Відповідно до ст. 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно.

Згідно із ст. 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Зокрема, відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" балансоутримувачем будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд є власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суди попередніх інстанцій встановивши, що рішення ради щодо передачі частини будівлі за адресою: смт. Новоархангельськ, вул. Островського (Барвиста), 20, на баланс позивачу не приймалось, договір щодо утримання цього майна на балансі з ним радою не укладався, Новоархангельське районне управління юстиції, яке раніше було визначено радою балансоутримувачем будівлі, ліквідовано як юридичну особу, та дійшли законного та обґрунтованого висновку про те, що у зв'язку з прийняттям актів органу місцевого самоврядування, що оскаржуються, права та охоронювані законом інтереси позивача у справі не порушуються, оскільки останній не є власником цього майна та/або особою, яка має права на це майно.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновки судів попередніх інстанцій.

Посилання заявника касаційної скарги на те, що норми Закону України "Про житлово-комунальні послуги", який набрав чинності 30.04.2004 року, не можуть застосовуватися до спірних правовідносини, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності, а у цьому випадку правовідносини між позивачем та Новоархангельським районним управлінням юстиції виникли 08.12.2000 року, Вищий господарський суд України відхиляє, оскільки позивачем у справі є Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області, а не Новоархангельське районне управління юстиції, яке припинилося з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Позивач не надав жодного розпорядчого акту органу державної влади, який підтверджував, що він є правонаступником ліквідованої юридичної особи, тому до нього переходять усе майно, усі права та обов'язки попередньої юридичної особи.

Відповідно до ст. 609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Відтак, зобов'язання, що виникли між відповідачем та Новоархангельським районним управлінням юстиції на підставі рішення № 112 від 08.12.2000 року, припинилися у зв'язку з ліквідацією Новоархангельського районного управління юстиції.

Правовідносини між позивачем та відповідачем виникли після набрання чинності Законом України "Про житлово-комунальні послуги", тому висновок суду про можливість застосування його положень при вирішенні спору у справі є обґрунтованим.

Щодо посилання заявника на рішення Конституційного Суду України N 7-рп/2009 від 16.04.2009 року у справі про скасування актів органів місцевого самоврядування, то Вищий господарський суд України виходить з того, що у у мотивувальній частині рішення зазначено, що "ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання", а у п. 1 резолютивної частини роз'яснено, що в аспекті конституційного подання положення ч. 2 ст. 19, ст. 144 Конституції України, ст. 25, ч.ч. 1, 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (з наступними змінами) стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни необхідно розуміти так, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У цьому випадку відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування" відповідач, який від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснює правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, має право самостійно вирішувати, якій особі передавати об'єкти права комунальної власності на баланс у зв'язку з ліквідацією попереднього балансоутримувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 11110 ГПК України підставою для скасування судового рішення місцевого чи апеляційного господарського суду є, зокрема, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Переглядаючи у касаційному порядку ухвалені судові рішення, суд касаційної інстанції не встановив порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, які призвели до прийняття неправильного судового рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, Вищий господарський суд України залишає рішення першої інстанції та постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Кіровоградської області від 04.05.2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.07.2017 року у справі № 912/880/17 - без змін.

Головуючий суддя Кондратова І.Д.
Суддя Карабань В.Я.
СуддяНєсвєтова Н.М.