ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2017 року Справа № 904/6995/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кузнецова В.О.

суддів: Чус О.В., Науменка І.М.,

секретар судового засідання: Пінчук Є.С.,

за участю сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник, довіреність № в-02 від 04.01.2017 р.;

від відповідача: ОСОБА_2 представник, довіреність №01/08/17-1 від 01.08.2017 р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2017 р. у справі

за позовом публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Інко-Профіт"

про стягнення 1 277 848,34 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2017 (суддя Юзіков С.Г.) у задоволенні позову відмовлено.

Згадане рішення мотивовано посиланням на те, що позивач не надав належних і допустимих доказів звернення до відповідача з письмовою заявкою на поставку продукції та погодження партії продукції сторонами на умовах укладеного ними договору, а, отже, не доведено факту порушення відповідачем договірних зобов'язань щодо строків поставки товару, у зв'язку з чим позовом не підлягає задоволенню.

Позивач у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення господарського суду скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Скаржник вважає, що ним надані беззаперечні докази, якими підтверджується факт отримання відповідачем заявки на поставку партії товару, з моменту отримання якої у відповідача виник обов'язок поставити партію товару позивачу протягом 20 календарних днів відповідно до умов договору. Заявка була надіслана відповідачу засобами електронного зв'язку на адресу електронної поштової скриньки.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду залишити без змін.

Відповідач зазначає, що позивачем не доведено отримання відповідачем заявки згідно п.5.4. договору. Отже, у відповідача не виник конкретний обов'язок поставки товару, і, відповідно, відповідач не є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи таке.

25.08.2016 між публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" в особі філії Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Інко-Профіт" (продавець) укладено договір поставки №, за умовами якого постачальник зобовязався передати у власність покупцю труби та трубки зовнішнього діаметра не більше ніж 406,4 мм, зі сталі, інші (магістралі, трубопроводи, труби, обсадні труби, тюбінги та супутні вироби (труби сталеві зовнішнього діаметра не більше ніж 406,4 мм) (ДК 016-2010-24.20.3) (ДК 021-2015-44160000-9)) (далі товар), а покупець зобовязався прийняти і оплатити даний товар (п.1.1. договору).

Найменування, одиниці виміру та загальна кількість товару, що підлягає поставці за цим договором (асортимент, сортимент, номенклатура), визначаються специфікаціями та технічними вимогами (додаток 1, додаток 2, додаток 3, додаток 4, додаток 5), які є невідємною частиною даного договору (п.1.2. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору ціна цього договору становить 9 536 181,68 грн., у тому числі: ПДВ 1 589 363,61 грн.

Оплата за кожну поставлену партію товарів здійснюється шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника протягом 90 календарних днів після підписання документів, які підтверджують факт поставки, а в разі проведення незалежної експертизи після отримання позитивного висновку незалежної експертизи про відповідність товару умовам ДСТУ, строк оплати подовжується на строк проведення експертизи. (п. 4.2. договору).

Строк поставки товару: протягом 1 (одного) року з дати укладення договору (п.5.1. договору).

Товар повинен доставлятись поетапно, взаємно погодженими партіями, за рахунок постачальника протягом 20 календарних днів з дати отримання заявки покупця (п.5.4. договору).

За порушення строків постачання товарів, або постачання товарів в менших обсягах без погодження із покупцем, що вказані в даному договорі, постачальник виплачує покупцеві пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів з яких допущено прострочення надання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості (п.7.2. Договору).

Цей договір набирає чинності з дати його укладання та діє протягом 15 місяців (п.10.1. договору).

Умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту пропозиції конкурсних торгів переможця процедури закупівлі (постачальника) та не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобовязань сторонами у повному обсязі, крім випадків, які визначені у ч.5 ст.40 Законі України "Про здійснення державних закупівель" №1197-VII від 10.04.2014 (зі змінами та доповненнями), інших законах України, що установлюють правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг (п.11.5. договору).

Як зазначено позивачем, листом № 1643/09 від 14.03.2017 він направив на електронну адресу відповідача заявку про постачання продукції на загальну суму 9 536 181,68 грн.

В порушення п.7.2 договору, відповідач продукцію не поставив, що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для задоволення позовних вимог, колегія суддів враховує наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Нормами ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За ч.1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За ст.ст.230,231 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку відповідач зобов'язаний сплатити за невиконання чи неналежне виконання господарського зобов'язання. Якщо розмір штрафних санкцій не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до ч. ч.1,3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст.ст.32,33 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, належними та допустимими доказами, відповідно до ст.34 ГПК України.

За своєю суттю принцип належності доказів означає спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. Принцип допустимості доказів, в свою чергу, означає, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Матеріали справи не містять, а позивачем не надано належних та допустимих доказів звернення до відповідача з письмовою заявкою на поставку продукції та погодження партії продукції сторонами на умовах укладеного ними договору, у зв`язку з чим позивачем не доведено факту постачальником строків поставки товару.

З урахуванням наведеного, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо посилання позивача про надіслання заявки на електронну адресу відповідача колегія суддів, оскільки умовами спірного договору не передбаченого такий спосіб надіслання заявки покупцем.

Крім того, Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг" встановленого основні організаційно-правові засади електронного документообігу та використання електронних документів.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа.

Статтею 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" передбачено, що оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов'язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис".

Отже, для здійснення електронного документообігу обов'язковим є ідентифікація автора шляхом проставлення його електронного цифрового підпису.

Всупереч наведеному, позивачем не надано доказів ідентифікації автора заявки на поставку продукції.

За ст.11 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ вважається одержаним адресатом з часу надходження авторові повідомлення в електронній формі від адресата про одержання цього електронного документа автора, якщо інше не передбаченого законодавством або попередньою домовленістю між суб'єктами електронного документообігу.

Якщо попередньою домовленістю між суб'єктами електронного документообігу не визначено порядок підтвердження факту одержання електронного документа, таке підтвердження може бути здійснено в будь-якому порядку автоматизованим чи іншим способом в електронній формі або у формі документа на папері. Зазначене підтвердження повинно містити дані про факт і час одержання електронного документа та про відправника цього підтвердження.

У разі ненадходження до автора підтвердження про факт одержання цього електронного документа вважається, що електронний документ не одержано адресатом.

Якщо автор і адресат у письмовій формі попередньо не домовилися про інше, електронний документ вважається відправленим автором та одержаним адресатом за їх місцезнаходженням (для фізичних осіб - місцем проживання), у тому числі якщо інформаційна, телекомунікаційна, інформаційно-телекомунікаційна система, за допомогою якої одержано документ, знаходиться в іншому місці. Місцезнаходження (місце проживання) сторін визначається відповідно до законодавства.

Позивачем не надано доказів отримання відповідачем спірного електронного документу.

Щодо витягу з офіційного сайту https://prozorro.gov.ua/tender/UA, наданого позивачем до матеріалів справи стосовно електронної адреси відповідача, то з неї вбачається, що ця інформація подавалася відповідачем значно пізніше (дата розкриття 31.07.2017) ніж датовано заявку позивача на поставку товару.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, прийнятого з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103,105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні апеляційної скарги публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" відмовити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2017 р. у справі № 904/6995/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом 20 днів.

Постанова складена в повному обсязі 21.11.2017 р.

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Судді О.В.Чус

ОСОБА_3