КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"20" листопада 2017 р. Справа №910/6902/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Верховця А.А.

суддів: Пантелієнка В.О.

Доманської М.Л.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Жилкомунсервіс» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2017

у справі № 910/6902/17 (суддя Плотницька Н.Б.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

до Приватного акціонерного товариства «Жилкомунсервіс»

про стягнення 140 731 грн. 46 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.10.2017 у справі № 910/6902/17 позов задоволено частково; стягнуто з приватного акціонерного товариства «Жилкомунсервіс» на користь публічного акціонерного товариства «Київенерго» заборгованість за використану активну електричну енергію у розмірі 118 768 грн 31 коп., 3 % річних у розмірі 3 150 грн 53 коп., інфляційні втрати у розмірі 13 432 грн 44 коп. та судовий збір у розмірі 2 110 грн 57 коп.; припинено провадження у справі в частині стягнення з приватного акціонерного товариства «Жилкомунсервіс» заборгованості у розмірі 5 380 грн 18 коп.

Не погоджуючись з даним рішенням суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство «Жилкомунсервіс» 28.10.2017 (згідно поштового штемпелю на конверті) звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою № 02-02/91 від 26.10.2017, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким припинити провадження у справі.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.11.2017 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Жилкомунсервіс» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Верховець А.А., судді: Доманська М.Л., Пантелієнко В.О.

Розглянувши апеляційну скаргу та додані до неї матеріали, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Частиною 3 статті 94 ГПК України, передбачено, що до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору. Недотримання зазначеної вимоги є підставою для повернення поданої апеляційної скарги у відповідності з п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України передбачено, що скарга не приймається до розгляду і повертається, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду апеляційних та касаційних скарг на судові рішення.

Крім того, ст. 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників процесу перед законом і судом.

Разом з тим, апелянт звертаючись до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2017 у справі № 910/6902/17 подав заяву про відстрочення сплати судового збору.

У заяві про відстрочення сплати судового збору, апелянт зазначає те, що постановами старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Рибчинського О.В. від 12.09.2017 по виконавчим провадженням № 49807214, № 50143728, № 50482978, № 49807463 накладено арешт на санаційний рахунок приватного акціонерного товариства «Жилкомунсервіс» чим обмежено право розпоряджатися грошовими коштами, які розміщені на рахунку.

Розглянувши вказану заяву апелянта про відстрочення сплати судового збору, колегія суддів не вбачає підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до норм ст. 8 Закону України „Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Однак, приватне акціонерне товариство «Жилкомунсервіс» в заяві про відстрочення сплати судового збору не надало жодних доказів того, що у апелянта буде можливість сплатити судовий збір до ухвалення судового рішення у справі № 910/6902/17.

Згідно п. 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013 єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Таким чином, відстрочення сплати судового збору є правом суду, а відповідна заява сторони розглядається виходячи із визначених обставин, що унеможливлюють своєчасну сплату судового збору та підтвердження цих обставин належними доказами.

Оцінивши доводи та докази скаржника, наведені в обґрунтування поважності підстав для відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення заяви про відстрочення сплати судового збору.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 93 ГПК України, апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

В ст. 53 ГПК України встановлено, що за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

Так, рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/6902/17 було прийняте 05.10.2017, повний текст якого складено та підписано 09.10.2017, а також згідно відмітки на зворотній стороні останнього аркушу оскаржуваного рішення відправлено сторонам 10.10.2017.

Всупереч нормам ГПК України, апеляційна скарга на рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2017 у справі № 910/6902/17, була надіслана Приватним акціонерним товариством «Жилкомунсервіс» 28.10.2017, про що свідчить відповідна відмітка поштового відділення на конверті, тобто з пропуском в 9 календарних днів з дня підписання повного тексту оскаржуваного рішення.

При цьому, клопотання про відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2017 у справі № 910/6902/17 апелянтом не заявлено.

Положення ст. 93 ГПК України не визначають початком перебігу строку на апеляційне оскарження саме дату отримання стороною тексту судового рішення, а тому, звертаючись з апеляційною скаргою на рішення господарського суду міста Києва від 05.10.2017 у справі № 910/6902/17 апелянтом повинно було заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Пропуск процесуального строку - це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин чи з причини, що не можуть бути визнані такими, і такий, що породжує відповідні правові наслідки.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 ГПК України апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, та незалежно від поважності причини пропуску цього строку - у разі, якщо апеляційна скарга подана прокурором, органом державної влади, органом місцевого самоврядування після спливу одного року з дня оголошення оскаржуваного судового рішення.

Таким чином, закон встановлює рівні можливості для сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки. Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми процесуальними правами, в тому числі подавати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Жилкомунсервіс» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2017 не приймається до розгляду і повертається Київським апеляційним господарським судом.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 53, 86, 91, 93, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Приватному акціонерному товариству «Жилкомунсервіс» у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2017 у справі № 910/6902/17.

2. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Жилкомунсервіс» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2017 у справі № 910/6902/17 з доданими до неї документами повернути скаржнику без розгляду.

3. Матеріали справи № 910/6902/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя А.А. Верховець

Судді В.О. Пантелієнко

М.Л. Доманська