ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року Справа № 911/1571/17
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Данилової М.В.,
суддівАлєєвої І.В., Корсака В.А.
за участю представників сторін:
позивачаДемур І.Б.
відповідачане з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином
розглянувши матеріали касаційної скаргиТОВ "Фрам Ко"
на ухвалуКиївського апеляційного господарського суду від 11.08.2017
у справі№911/1571/17 господарського суду Київської області
за позовомТОВ "Виробичо - торговельна фірма "Фармаком"
до ТОВ "Фрам Ко"
простягнення 1530071,61 грн.

ВСТАНОВИВ:

23.05.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробичо - торговельна фірма "Фармаком" звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" про стягнення з останнього 1 530 071,61 грн заборгованості по оплаті товару за договором №19/03 від 19.03.2015.

Рішенням господарського суду Київської області від 17.07.2017 (суддя Ярема В.А.) позовні вимоги задоволені.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармаком" 1530071,61 грн. та 22951,09 грн. судового збору.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" звернулося до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій, зокрема, просило відстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Ухвалою від 11.08.2017 (головуючий суддя Корсакова Г.В., судді Куксов В.В., Чорна Л.В.) Київський апеляційний господарський суд відмовив Товариству з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору. Повернув апеляційну скаргу ТОВ "Фрам Ко".

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 11.08.2017, а справу передати на розгляд до цього ж суду, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального та матеріального права, зокрема, статті 4 Закону України "Про судовий збір" та пункту 3 частини 1 статті 97 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.10.2017 справа повинна розглядатись у складі колегії суддів: головуючий суддя - Данилова М.В., судді Алєєва І.В., Корсак В.А.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 31.10.2017 касаційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду у вищевказаному складі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача та пояснення присутнього у судовому засіданні касаційної інстанції 15.11.2017 представника позивача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Загальні вимоги, яким має відповідати апеляційна скарга встановлені статтею 94 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої, зокрема, до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Сплата судового збору здійснюється в порядку і розмірі, встановленому Законом України "Про судовий збір".

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до пп. 1 п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру розмір судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно пп. 4 п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" розмір судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду складає 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Виходячи з викладеного, за подання апеляційної скарги скаржник повинен був сплатити судовий збір в розмірі 25246,18 грн. = (1530071,61*1,5%)*110%, проте згідно квитанції № 98407 від 04.08.2017 сплатив 2525,00 грн., заявивши клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги до прийняття Київським апеляційним господарським судом рішення по даній справі, яке обґрунтоване скрутним матеріальним становищем та накладенням арешту на його рахунки.

Статтею 97 Господарського процесуального кодексу України передбачені підстави, за яких, подана скаржником апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається, серед яких, зокрема, і відсутність документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі (п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України).

Положеннями ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

У пункті 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Отже, виходячи з наведених положень закону, суд може відстрочити, розстрочити або звільнити від сплати судового збору при врахуванні майнового стану скаржника, який останній повинен довести суду, надавши відповідні докази в розумінні ст. 36 ГПК України.

Згідно із ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що суд апеляційної інстанції правомірно відхилив заяву про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко", в порушення приписів статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, не надано будь-яких доказів як на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджає сплаті ним судового збору у встановленому порядку і розмірі, так і не наведено та не подано жодного доказу на підтвердження того, що матеріальне становище скаржника зміниться протягом визначеного процесуальним законом строку розгляду апеляційної скарги та він зможе сплатити судовий збір у встановленому розмірі.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених в ухвалі суду апеляційної інстанції, що оскаржується. При цьому в частині встановлення фактичних обставин справи та переоцінки наявних доказів касаційна скарга не відповідає вимогам статті 1117 ГПК України стосовно меж перегляду справи в касаційній інстанції.

Керуючись ст. ст. 1117, 1119, 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 11.08.2017 у справі № 911/1571/17 господарського суду Київської області залишити без змін.

Головуючий суддя М.Данилова

Судді І. Алєєва

В. Корсак