ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року Справа № 910/1960/17

Вищий господарський суд України в складі колегії:

Головуючого судді суддівКорсака В.А., Алєєвої І.В., Данилової М.В.
розглянувши касаційну скаргу Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Львова
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2017
у справі№ 910/1960/17 Господарського суду міста Києва
за позовомУправління пенсійного Фонду України у Франківському районі м. Львова
доУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" Волкова О.Ю.
про зобов'язання вчинити дії
в судовому засіданні взяли участь представники:
- позивача Страховська О.Я.
- відповідача Юр М.А.

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року Управління пенсійного Фонду України у Франківському районі м. Львова (нова назва Залізничне об'єднання управління Пенсійного фонду України міста Львова, а.с. 102) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" Волкова О.Ю. про зобов'язання вчинити дії щодо включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів грошових вимог позивача на суму 704 546,87 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.04.2017 (суддя Літвінова М.Є.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2017 (головуючого судді Власова Ю.Л., суддів: Дідиченко М.А., Руденко М.А.), у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, Залізничне об'єднання управління Пенсійного фонду України міста Львова звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

08.11.2017 від Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" на адресу суду надійшли додаткові письмові пояснення, що були залучені до справи та враховані судом.

Представник Залізничного об'єднання управління Пенсійного фонду України міста Львова брала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, на підставі заявленого нею відповідного клопотання, яке було розглянуто та задоволено судом ухвалою від 30.10.2017.

Перевіривши доводи касаційної скарги, юридичну оцінку встановлених фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування господарськими судами норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 19.03.2015 на підставі постанови Правління Національного банку України №190 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 19.03.2015 прийнято рішення №61 про запровадження з 20.03.2015 по 19.06.2015 тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Банк "Київська Русь" та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації.

16.07.2015 відповідно до постанови Правління Національного банку України № 460 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.07.2015 № 138 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк "Київська Русь" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк "Київська Русь" та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь".

23.07.2015 у газеті "Голос України" № 131 (6135) опубліковано інформацію про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку, призначення уповноваженої особи Фонду та відшкодування коштів вкладникам ПАТ "Банк "Київська Русь".

Судами встановлено, що 17.06.2016 позивачем складено акт №6 "Про результати перевірки Центру надання послуг пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Львів та Пустомитівського району ГУМВС України у Львівській області при Управлінні державної автомобільної інспекції УМВС України Львівської області з питань повноти та своєчасності сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій з відчуження легкових автомобілів за період з 01.07.2014 по 31.10.2015", в якому зазначено про ненадходження сум збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачених платниками при набутті права власності на легкові автомобілі на рахунок Позивача в загальному розмірі 704 546,87 грн.(а.с. 14-22).

Листом від 02.07.2016 позивач звернувся до відповідача з претензією в якій вимагав вжити заходів щодо перерахування сум збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, які сплачені платниками при набутті права власності на легкові автомобілі, однак не надійшли на розрахункові рахунки органів Державної казначейської служби України (а.с. 28-31).

Листом від 12.07.2016 за вих. №3866/12 відповідач відмовив позивачу у включенні вимог до реєстру вимог кредиторів через недотримання строку їх подання, що встановлений ч.5 ст.45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та тривав з 23.07.2015 до 25.08.2015, у зв'язку з чим вимоги позивача, які заявлені після встановленого строку, вважаються погашеними (а.с. 32).

Зазначене стало підставою для звернення позивача до Господарського суду міста Києва з даним позовом про зобов'язання включити до реєстру акцептованих вимог кредиторів грошових вимог позивача на суму 704 546,87 грн.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у позові, виходили з того, що спеціальним законом, який регулює правовідносини сторін в процедурі виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків є Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", частиною 1 статті 49 якого визначено, що уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку, а будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними; при цьому заявником пропущено 30-денний строк на пред'явлення кредиторських вимог, який поновленню не підлягає.

Колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується із висновком судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Частиною другою статті 6 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено, що особливості правового статусу, порядку створення, діяльності, реорганізації та ліквідації банків визначаються цим Законом та Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, повідомляє про це банк та надсилає рішення до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Пунктом 8 "Прикінцевих і перехідних положень" вказаного Закону передбачено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно із частинами 1, 2, 5 статті 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет.

Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах "Урядовий кур'єр" та "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Приписами ч. 1 ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Матеріали справи свідчать, що позивач був ознайомлений з опублікованим відповідачем 23.07.2015 оголошенням про ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь". Проте, звернувся до відповідача 02.07.2016, тобто після спливу встановленого Законом строку, що не заперечується позивачем.

Таким чином, суди попередніх інстанцій, врахувавши вимоги вищенаведених норм Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", встановивши, що позивач звернувся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою про визнання вимог кредиторів банку після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"; беручи до уваги те, що даний 30 денний строк на прийняття вимог кредиторів банку, відповідно до приписів чинного законодавства України, поновленню не підлягає; дійшли правомірного висновку про відмову у позові.

Виходячи із встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, з урахуванням того, що господарські суди у порядку статті 43 Господарського процесуального кодексу України всебічно і повно дослідили подані сторонами докази, усім доводам надали обґрунтовану та належну правову оцінку, проаналізували відносини сторін та правильно застосували до спірних правовідносин норми матеріального і процесуального права, відсутні підстави для зміни або скасування рішень судів попередніх інстанцій.

Посилання управління пенсійного Фонду України у Франківському районі м. Львова на те, що після спливу вказаного строку ним були виявлені обставини, які не були відомими управлінню на момент опублікування оголошення про ліквідацію банку, колегія не приймає до уваги, оскільки 30-денний строк на прийняття вимог кредиторів банку встановлений законодавчо, не може бути поновлено ані Уповноваженою особою, ані у судовому порядку, оскільки він є граничним та відновленню не підлягає.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, зводяться передусім до переоцінки доказів у справі, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, передбачених статтями 1115, 1117 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого або постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень. Такі рішення можуть бути скасовані лише у виняткових обставинах, а не тільки з метою одержання іншого рішення у справі (вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13.04.2016 у справі № 908/4804/14).

Беручи до уваги межі перегляду справи в суді касаційної інстанції та повноваження останнього, колегія суддів суду касаційної інстанції приходить до висновку, що оскаржувані рішення місцевого господарського суду та постанова апеляційного господарського суду відповідають вимогам матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111, Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2017 у справі № 910/1960/17 залишити без змін.

Головуючий суддя В. А. Корсак

С у д д і І. В. Алєєва

М. В. Данилова