ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2017 р. Справа № 922/4354/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Білецька А.М., суддя Істоміна О.А.,

при секретарі Бєлкіній О.М.,

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 дов. № 14-77 від 14.04.2017,

відповідача ОСОБА_2 дов. б/н від 22.06.2017,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. №2960 Х/3) на ухвалу господарського суду Харківської області від 15.09.2017 у справі № 922/4354/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5", с. Подвірки, Дергачівський район, Харківська обл.,

про стягнення 355 482 951,28 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.09.2017 (суддя Чистякова І.О.) заяву Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" (боржника) про розстрочення виконання рішення господарського суду Харківської області від 02.12.2014 у справі №922/4354/14 в частині стягнення 71 241 751,02 грн. основного боргу рівними частинами в сумі 1 187 362,52 грн. на період з 01.09.2017 по 31.08.2022 та відстрочення виконання рішення господарського суду Харківської області від 02.12.2014 у справі №922/4354/14 в частині стягнення 5 093 306,36 грн. процентів річних, 29 922 162,60 грн. інфляційних втрат до 31.08.2022 задоволено повністю. Розстрочено виконання рішення господарського суду Харківської області від 02.12.2014 у справі №922/4354/14 в частині стягнення 71 241 751,02 грн. основного боргу шляхом сплати рівними частинами по 1 187 362,52 грн. щомісячно з 01.09.2017 по 31.08.2022 за графіком, зазначеним в резолютивній частині оскаржуваної ухвали. Відстрочено виконання рішення господарського суду Харківської області від 02.12.2014 у справі №922/4354/14 в частині стягнення 5 093 306,36 грн. процентів річних та 29 922 162,60 грн. інфляційних втрат до 31.08.2022.

Позивач з ухвалою суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм чинного законодавства, просить ухвалу господарського суду Харківської області від 15.09.2017 скасувати та відмовити в задоволенні заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішення господарського суду Харківської області від 02.12.2014 у справі №922/4354/14. В обґрунтування своєї апеляційної скарги позивач посилається на те, що господарським судом Харківської області не було враховано, що виконання рішення у справі № 922/4354/14 вже розстрочено до 01.03.2019 ухвалою господарського суду Харківської області від 25.03.2016. Позивач вказав, що не з'ясувавши обставини, які мають істотне значення для вказаної справи (на що використаний відповідачем природний газ договором № 620-ПР) судом першої інстанції, безпідставно та необґрунтовано зроблено висновок про те, що боржником обґрунтовано та доведено належними та допустимими доказами, що дія Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» від 03.11.2016 № 1730-УІІІ поширюється на заборгованість за рішенням суду у справі № 922/4354/14. На думку апелянта, надавши розстрочку та відстрочку виконання вказаного рішення суд не стимулює процедуру погашення заборгованості, а сприяє Відповідачу в подальшому порушувати свої зобов'язання.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а ухвалу суду першої інстанції законною та такою, що прийнята у відповідності з нормами чинного законодавства. Відповідач зазначає, що позивач помилково стверджує, що норми Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» від 03.11.2016 №1730-VIII не поширюються на правовідносини, що виникли за договором №620-ПР від 28.12.2012. Як зазначив відповідач, у зв'язку з раніше наданим розстроченням ухвалою господарського суду Харківської області від 25.03.2016 ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» позбавлене можливості зупинити виконавче провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» та належним чином виконати рішення суду з використанням механізму, визначеного Законом від 03.11.2016 №1730- VIII.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені доводи в апеляційній скарзі, та у відзиві на неї, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивач) звернулося до господарського суду із позовною заявою, в якій просило суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" (відповідача) 355 482 951,28 грн. за договором №620-ПР купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012 р., з яких: основний борг в розмірі 266 394 848,41 грн., пеня в розмірі 24 285 813,11 грн., 7% штрафу в розмірі 29 698 353,79 грн., 3% річних в розмірі 5 097 130,90 грн., інфляційні втрати в розмірі 30 006 805,07 грн., судовий збір в розмірі 73 080,00 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 02.12.2014 по справі №922/4354/14 позовні вимоги ПАТ "НАК "Нафтогаз України" задоволено частково. Стягнуто з ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" основний борг в розмірі 266 394 848,41 грн., 3% річних в розмірі 5 093 306,36 грн., інфляційні втрати в розмірі 29 922 162,60 грн. та судовий збір в розмірі 73 080,00 грн. В решті позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 28.01.2015 рішення господарського суду Харківської області від 02.12.2014 по справі №922/4354/14 змінено в частині розподілу судових витрат. Стягнуто з ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" судовий збір в розмірі 61 964,53 грн.

На виконання рішення та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 28.01.2015 у даній справі стягувачеві видано відповідний наказ від 12.02.2015.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.03.2015 постанову Харківського апеляційного господарського суду від 28.01.2015 та рішення господарського суду Харківської області від 02.12.2014 (в оскаржуваній частині) по справі № 922/4354/14 залишено без змін.

15.03.2016 до суду надійшла заява боржника - ПАТ "Харківська ТЕЦ - 5" про розстрочення виконання рішення суду у даній справі частинами відповідно до доданого до заяви графіку.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.03.2016 по справі №922/4354/14 задоволено заяву боржника про розстрочення рішення господарського суду Харківської області від 02.12.2014 по справі № 922/4354/14 на загальну суму 120 361 940,68 грн частково, шляхом сплати 120 361 940,68 грн рівними частинами щомісячно протягом трьох років, а саме з березня 2016 року по лютий 2019 року по 3 343 387,24 грн.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 29.04.2016 року у справі № 922/4354/14 апеляційну скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" на ухвалу господарського суду Харківської області від 25.03.2016 року у справі № 922/4354/14 залишено без задоволення; ухвалу Господарського суду Харківської області від 25.03.2016 року у справі № 922/4354/14 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.09.2016 у справі № 922/4354/14 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишено без задоволення. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 29.04.2016 та ухвалу господарського суду Харківської області від 25.03.2016 у справі № 922/4354/14 залишено без змін.

Приймаючи вищевказані судові акти, суди виходили з того, що діяльність ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" спрямована на задоволення потреб населення, бюджетних установ та організацій тепловою енергією; неналежні розрахунки з відповідачем його контрагентів за надані ним послуги призвели до утворення важкого фінансового становища та відсутністю інших джерел надходження грошових коштів; у підприємства відсутня реальна можливість негайно виконати рішення господарського суду, оскільки це призведе до припинення господарської діяльності відповідача з вироблення теплової енергії та залишення населення значної частині м. Харкова та інших категорій споживачів без опалення та підігріву води.

Також, судами було зазначено, що діяльність ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" спрямована на повне та якісне задоволення потреб населення, бюджетних установ та організацій тепловою енергією, заборгованість перед ПАТ "НАК "Нафтогаз України" утворилась через наявність великої дебіторської заборгованості цих суб'єктів перед боржником, стосовно ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" триває провадження у справі № Б-23/75-02 про банкрутство, а тривале перенесення терміну та розміру виконання зобов'язань відповідачем призведе до істотного порушення майнових інтересів позивача - ПАТ "НАК "Нафтогаз України".

Суд касаційної інстанції дійшов висновку, що дотримуючись принципів співмірності і пропорційності, з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника, господарський суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний господарський суд, частково задовольнив заяву ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" про розстрочення виконання рішення господарського суду Харківської області від 02.12.2014 у справі № 922/4354/14 та надав розстрочку равними частинами до лютого 2019 року, а не до лютого 2022 року, як того просив заявник.

04.09.2017 до господарського суду Харківської області надійшла заява від боржника - ПАТ "Харківська ТЕЦ - 5", в якій він просить суд розстрочити виконання рішення господарського суду Харківської області від 02.12.2014 у справі №922/4354/14 в частині стягнення 71 241 751,02 грн. основного боргу рівними частинами в сумі 1 187 362,52 грн. на період з 01.09.2017 по 31.08.2022 та відстрочити виконання рішення господарського суду Харківської області від 02.12.2014 у справі №922/4354/14 в частині стягнення 5 093 306,36 грн. процентів річних, 29 922 162,60 грн. інфляційних втрат до 31.08.2022.

Суд першої інстанції задовольнив вказану заяву Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" (боржника) про розстрочення виконання рішення господарського суду Харківської області від 02.12.2014 у справі №922/4354/14 в частині стягнення 71 241 751,02 грн. основного боргу рівними частинами в сумі 1 187 362,52 грн. на період з 01.09.2017 по 31.08.2022 та відстрочення виконання рішення господарського суду Харківської області від 02.12.2014 у справі №922/4354/14 в частині стягнення 5 093 306,36 грн. процентів річних, 29 922 162,60 грн. інфляційних втрат до 31.08.2022.

Задовольняючи дану заяву боржника суд першої інстанції виходив з того, що боржником обґрунтовано та доведено належними та допустимими доказами, що дія Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016 №1730-VІІІ поширюється на заборгованість за рішенням суду у справі №922/4354/14. У зв'язку з раніше наданим розстроченням ухвалою господарського суду Харківської області від 25.03.2016 боржник позбавлений можливості зупинити виконавче провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" та належним чином виконати рішення суду з використанням механізму, визначеного Законом від 03.11.2016 №1730-VІІІ. Також, суд зазначив, що при задоволенні заяви боржника буде дотримано справедливий баланс інтересів сторін, оскільки обов'язок стягувача погодитися на реструктуризацію стягнутої судом заборгованості протягом 60 календарних місяців фактично встановлено на рівні Закону від 03.11.2016 №1730-VІІІ та обумовлено законодавством суспільно необхідною потребою сталого функціонування підприємства ПЕК, до яких належить боржник.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів повністю погоджується з висновками господарського суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Згідно з ч. 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" (ст. 115 ГПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 121 ГПК України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

У п.п. 7.1. п.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" господарським судам роз'яснено, що господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання. Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

У п.п.п. 7.1.1., п.п.п. 7.1.2. п.п. 7.1. п.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" господарським судам роз'яснено, що відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Також, у п. 7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.10.2012, №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" господарським судам роз'яснено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, в основу судового рішення про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим його виконання.

В рішенні Конституційного Суду України від 26.06.2013 у справі № 5-рп/2013 зазначено, що розстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016 №1730-VIII (Закон України від 03.11.2016 р. №1730-VIII) визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, зокрема врегулювання їх заборгованості за спожиті енергоносії.

Закон України набрав чинності 30.11.2016 після опублікування в Газеті "Голос України" №227 від 29.11.2016.

Згідно з ст. 5 Закону України від 03.11.2016 №1730-VIII реструктуризації підлягає кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 01.07.2016 для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашена станом на 31.12.2016.

Реструктуризація заборгованості за спожитий природний газ, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, здійснюється шляхом розстрочення на 60 календарних місяців рівними частинами з першого числа місяця укладення договору без відстрочення погашення заборгованості та з можливістю дострокового погашення.

На реструктуризовану заборгованість не нараховуються неустойка (штрафи, пені), проценти річних, інфляційні нарахування, крім випадків повного або часткового нездійснення платежів за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним відповідно до цього Закону.

Типовий договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ затверджується Кабінетом Міністрів України.

Кожна із сторін зобов'язана укласти договір про реструктуризацію заборгованості у строк, що не перевищує 10 календарних днів з дня його отримання, якщо сума за таким договором підтверджена актами звіряння між учасниками процедури врегулювання заборгованості.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону від 03.11.2016 №1730-VIII заборгованість, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води;

Сума залишку основної заборгованості за договором №620-ПР від 28.12.2012 стягнутої рішенням суду 02.12.2014 у справі №922/4354/14 станом на 31.07.2017 складає 71 241 751,02 грн., що підтверджується актом звіряння розрахунків від 31.07.2017 підписаним сторонами (т.5 а.с.171-172).

Керуючись ст. 5 Закону від 03.11.2016 №1730-VІІІ Приватне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ-5" надіслало Публічному акціонерному товариству "НАК "Нафтогаз України" договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ за формою відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 №222, графік погашення заборгованості та акти звірки, проте стягувачем не було укладено відповідний договір.

Стягувач, зазначає, що дія Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016 №1730-VІІІ на заборгованість за рішенням суду у справі №922/4354/14 не поширюється, оскільки природний газ за Договором №620-ПР від 28.12.2012 відповідачем використовувався не для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а для власних потреб.

Проте, дані доводи стягувача є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Так, в п. 1.2. договору №620-ПР від 28.12.2012 передбачено, що газ, який продається за цим договором, використовується відповідачем виключно для власних потреб. Відповідач є кінцевим споживачем. Проте, вказаний природний газ був використаний відповідачем для виробництва електричної енергії.

На підставі розпорядження Кабінету Міністрів України "Про порядок розрахунків за спожитий природний газ виробниками електричної енергії, які використовують природний газ для її виробництва" №670-р від 20.05.2015 р., запроваджено систему розрахунків за спожитий природний газ через окремі поточні рахунки із спеціальним режимом використання у такому порядку:

- енергогенеруючі компанії, які використовують природний газ для виробництва електричної енергії, відкривають в п'ятиденний строк з дня набрання чинності цим розпорядженням в установах уповноваженого банку окремі поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за електричну енергію від її оптового постачальника, для проведення розрахунків з ПАТ "НАК "Нафтогаз України" за природний газ, використаний для виробництва електричної енергії;

- уповноважений банк в одноденний строк після відкриття окремих поточних рахунків із спеціальним режимом використання енергогенеруючих компаній, які використовують природний газ для виробництва електричної енергії, доводить до відома оптового постачальника електричної енергії реквізити таких рахунків;

- оптовий постачальник електричної енергії перераховує кошти з поточного рахунка із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії на окремі поточні рахунки із спеціальним режимом використання енергогенеруючих компаній, які використовують природний газ для виробництва електричної енергії, згідно з алгоритмом розподілу коштів, затвердженим Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, у розмірі вартості спожитого природного газу для виробництва електричної енергії з урахуванням заборгованості попередніх періодів;

- установи уповноваженого банку в одноденний строк здійснюють перерахування коштів з окремих поточних рахунків із спеціальним режимом використання енергогенеруючих компаній, які використовують природний газ для виробництва електричної енергії, за спожитий природний газ на поточний рахунок із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять як плата за спожитий природний газ від усіх категорій споживачів ПАТ "НАК "Нафтогаз України".

Норматив перерахування коштів для розрахунку з постачальником, на якого покладені спеціальні обов'язки - НАК "Нафтогаз України", встановлюється НКРЕКП.

На виконання вимог розпорядження Кабінету Міністрів України №670-р, ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" уклало договір банківського рахунку від 13.07.2015 №2311/7 з ПАТ "Ощадбанк", який передбачає автоматичне проведення розрахунків за електричну енергію та природний газ для її виробництва виключно через розрахункові рахунки зі спеціальним режимом використання.

Починаючи з серпня 2014 р. по березень 2016 р. ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" здійснює розрахунки з ПАТ "НАК "Нафтогаз України" за природний газ, спожитий для виробництва електричної енергії, згідно з встановленим НКРЕКП алгоритмом.

За цей період було виконана оплата HAK "Нафтогаз України" за природний газ для виробництва електричної та теплової енергії (договори №85/15-ПР від 19.12.2014 р., №620-ПР от 28.12.2012 р.) на загальну суму 1 355,2 млн. грн.

Листом від 27.01.2016 р. №26-487/1.2-16 ПАТ "HAK "Нафтогаз України" відмовило ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" в укладанні договору щодо постачання природного газу у 2016 р. Для продовження виробітку електричної енергії товариство вимушено закуповувати паливо для виробництва електричної енергії у незалежних постачальників, зокрема TOB "Укрістгаз".

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 10.01.2016 р. видами діяльності боржника є виробництво та торгівля електроенергією (коди КВЕД 23.61., 35.14), постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря (код КВЕД 35.30). На підставі постанови НКРЕ від 15.07.2010 р. №838 відповідач отримав ліцензії на право провадження діяльності з виробництва електричної енергії на території України строком дії десять років та на право провадження діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії на території України строком дії десять років.

ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» не здійснює жодних інших видів господарської діяльності, в межах яких можливе споживання обсягів природного газу на суму 71 241 751,02 грн.

Крім того, на виконання вимог Закону № 1730 боржник звернувся до Мінрегіонбуду з заявою від 30.03.2017 №01-10/601 про включення до реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії (т.5 а.с.202-205).

До вказаної заяви в якості додатків була додана інформація про обсяги і структуру дебіторської та кредиторської заборгованості станом на 31.12.2016.

Відповідно до вказаної інформації до Реєстру підлягала включенню заборгованість в загальному розмірі 359 424 771,89 грн., в т.ч. за договором №620-ПР від 28.12.2012 в розмірі 71 241 751,02 грн. основного боргу.

Заява відповідача була розглянута та задоволена.

Відповідно до наказу Мінрегіонбуду від 24.05.2017 №127 до Реєстру була включена заборгованість відповідача в загальному розмірі 359 424 771,89 грн., яка включає в себе заборгованість за договором №620-ПР від 28.12.2012 в розмірі 71 241 751,02 грн. основного боргу.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що боржником обґрунтовано та доведено належними та допустимими доказами, що дія Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016 №1730-VІІІ поширюється на заборгованість за рішенням суду у справі №922/4354/14.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону від 03.11.2016 №1730-VІІІ на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ станом на 01.07.2016 неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями договору про реструктуризацію заборгованості.

З метою надання можливості боржникам врегулювати кредиторську заборгованість перед постачальниками природного газу ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" доповнено п. 10, який передбачає обов'язковість зупинення виконавчого провадження у випадку включення підприємств, що виробляють теплову енергію до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону від 03.11.2016 р. №1730- VIII, з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є НАК "Нафтогаз України", її ДК "Газ України", ПАТ "Укртрансгаз", а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію.

Крім того, ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" доповнено ч. 4, яка визначає, що виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 10 частини першої цієї статті, зупиняється у частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 01.07.2016 для виробництва теплової та електричної енергії (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду.

Таким чином, судова колегія повністю погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у зв'язку з раніше наданим розстроченням ухвалою господарського суду Харківської області від 25.03.2016 боржник позбавлений можливості зупинити виконавче провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" та належним чином виконати рішення суду з використанням механізму, визначеного Законом від 03.11.2016 №1730-VІІІ.

Внаслідок примусового стягнення у строки, які не узгоджуються з ч. 2 ст. 5 Закону від 03.11.2016 №1730-VІІІ, боржник матиме складнощі у виконанні або може взагалі бути позбавлене можливості виконати умови договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ та списати інфляційні нарахування, проценти річні, нараховані на заборгованість перед позивачем.

Як зазначає боржник у своїй заяві, на даний час до боржника зберігають свою дію більшість обставин, які були підставою для надання розстрочення виконання рішення ухвалою від 25.03.2016 у справі №922/4354/14, зокрема щодо існуючого стану розрахунків в Оптовому ринку електричної енергії, кошти за продану електроенергію з якого для боржника є основним джерелом покриття вартості паливної складової (85%) та здійснення розрахунків за природний газ зі стягувачем, неможливості примусового стягнення заборгованості за електричну енергію та застосування заходів відповідальності в силу змісту договорів та приписів ст. 15-1 Закону України "Про електроенергетику"; судової практики обмеження відповідальності КП "Харківські теплові мережі" за несвоєчасну оплату теплової енергії та існуючим станом розрахунків на ринку теплопостачання м. Харкова, кошти за продану теплову енергію з якого для боржника є основним джерелом покриття вартості паливної складової (близько 80%) та здійснення розрахунків за природний газ; загрози розбалансування виробництва та споживання електричної енергії в Об'єднаній енергосистемі України, припинення господарської діяльності відповідача з вироблення теплової енергії та залишення населення значної частині м. Харкова та інших категорій споживачів без опалення та підігріву внаслідок вжиття заходів до примусового виконання рішення; наявність по відношенню до боржника в провадженні господарського суду Харківської області справи №Б-23/75-02 про банкрутство, тощо.

Враховуючи викладене, розстрочення виконання в частині стягнення 71 241 751,02 грн. основного боргу та відстрочення в частині стягнення 5 093 306,36 грн. процентів річних, 29 922 162,60 грн. інфляційних втрат сприятиме повному виконанню рішення від 02.12.2014 у справі №922/4354/14 та одночасно досягненню мети прийняття Закону від 03.11.2016 №1730-VІІІ, а саме забезпеченню сталого функціонування боржника в якості теплогенеруючої організації.

Посилання стягувача на те, що господарським судом Харківської області не було враховано, що виконання рішення у справі № 922/4354/14 вже розстрочено до 01.03.2019 ухвалою господарського суду Харківської області від 25.03.2016, судова колегія зазначає наступне.

Так, право заявника, в даному разі боржника на звернення з відповідною заявою після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання не обмежується.

Крім того, сума розстроченої заборгованості ухвалою господарського суду Харківської області від 25.03.2016 складала 120 361 940,68 грн. Сума залишку основної заборгованості за договором №620-ПР від 28.12.2012, стягнутої рішенням суду 02.12.2014 у справі №922/4354/14 станом на 31.07.2017 р. складала 71 241 751,02 грн., що підтверджується актом звіряння розрахунків, підписаним сторонами, та яка і була розстрочена ухвалою господарського суду Харківської області від 15.09.2017.

Також, оскаржувана ухвала господарського суду Харківської області від 15.09.2017 не змінювала способу виконання рішення у справі №922/4354/14 в розумінні п. 7.1.3. постанови Пленуму ВГСУ від 17.10.2012 р. №9, зокрема, господарським судом не приймалось нових заходів для реалізації рішення у звязку з неможливістю його виконання у порядку і способом, раніше встановленими.

Колегія суддів також зазначає, що в п. 7.8. постанови Пленуму ВГСУ від 17.10.2012 р. №9 також вказується, що господарський суд не має права самостійно скасувати надану ним відстрочку чи розстрочку виконання судового рішення, в тому числі й з тих мотивів, що такі умови не виконуються відповідачем. Але оскільки відстрочка і розстрочка є складовими способу та порядку виконання судового рішення, то умови їх надання може бути переглянуто у процесі розгляду господарським судом заяви про зміну способу та порядку виконання судового рішення.

Крім того, у звязку з прийняттям Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016 №1730-VIII, включенням боржника до реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії та раніше наданим розстроченням ухвалою господарського суду Харківської області від 25.03.2016, ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" позбавлене можливості зупинити виконавче провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження"

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що новий термін розстрочення та відстрочення не призвів до порушення приписів ч. 1 ст. 6 «Конвенції про захист прав людини та основних свобод» та надзвичайно тривалого перенесення терміну або розміру виконання зобов'язання відповідача у спірних правовідносинах, оскільки повною мірою узгоджується з часовими рамками, визначеними ч. 2 ст. 5 Закону від 03.11.2016 р. №1730-VIII та не порушуватиме саму сутність права, яке захищається вказаною нормою Конвенції (рішення у справі «ОСОБА_3 проти Італії», заява №22774/93, п. 74, ЄСПЛ 1999-V).

Судова колегія, враховуючи вищевикладені обставини та неможливість виконання попередньої ухвали про розстрочення виконання рішення, вважає, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про можливість задоволення заяви боржника про розстрочення виконання рішення господарського суду Харківської області від 02.12.2014 у справі №922/4354/14 в частині стягнення 71 241 751,02 грн. основного боргу рівними частинами в сумі 1 187 362,52 грн. на період з 01.09.2017 по 31.08.2022 та відстрочити виконання рішення господарського суду Харківської області від 02.12.2014 у справі №922/4354/14 в частині стягнення 5 093 306,36 грн. процентів річних та 29 922 162,60 грн. інфляційних втрат до 31.08.2022

Суд вважає, що при задоволенні заяви боржника буде дотримано справедливий баланс інтересів сторін, оскільки обов'язок стягувача погодитися на реструктуризацію стягнутої судом заборгованості протягом 60 календарних місяців фактично встановлено на рівні Закону від 03.11.2016 №1730-VІІІ та обумовлено законодавством суспільно необхідною потребою сталого функціонування підприємства ПЕК, до яких належить боржник.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити щодо доводів стягувача стосовно того, що положення ст.121 ГПК України виключають можливість поділу судового рішення по стягненню коштів на категорії заборгованості (основне зобов'язання, додаткові вимоги, судовий збір) та одночасного застосування розстрочки виконання рішення суду одній частини боргу з відстрочкою виконання іншої частини боргу.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Тобто, дана норма свідчить про намір законодавця відокремити самостійні види від термінування виконання рішення суду, а не встановити якісь обмеження, в тому числі щодо можливості їх одночасного застосування.

Таким чином, заява боржника не порушує вимоги ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вона не передбачає одночасного надання розстрочення та відстрочення виконання рішення господарського суду від 02.12.2014 по справі №922/4354/14 за всією стягнутою сумою. Розстрочення виконання рішення передбачено лише щодо основної суми боргу, а відстрочення - щодо інших окремих самостійних вимог по позовній заяві, зокрема в частині стягнення процентів річних та інфляційних втрат.

Враховуючи вищевикладене, доводи стягувача, стосовно того, що заява боржника не відповідає вимогам ст. 121 Господарського процесуального кодексу України є безпідставними та необґрунтованими.

Дослідивши заяву боржника та додані до неї докази в їх сукупності, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про те, що наведені боржником обставини є винятковими та дотримуючись балансу інтересів як боржника так і стягувача, обґрунтовано задовольнив заяву боржника про розстрочення виконання рішення господарського суду Харківської області від 02.12.2014 у справі №922/4354/14 в частині стягнення 71 241 751,02 грн. основного боргу рівними частинами в сумі 1 187 362,52 грн. на період з 01.09.2017 по 31.08.2022 та відстрочити виконання рішення господарського суду Харківської області від 02.12.2014 у справі №922/4354/14 в частині стягнення 5 093 306,36 грн. процентів річних та 29 922 162,60 грн. інфляційних втрат до 31.08.2022.

Судова колегія Харківського апеляційного господарського суду вважає, що оскаржувана ухвала господарського суду Харківської області від 15.09.2017 у справі № 922/4354/14 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись статтями 91, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. ст. 105, 106, 121 ГПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ, на ухвалу господарського суду Харківської області від 15.09.2017 у справі № 922/4354/14 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 15.09.2017 у справі № 922/4354/14 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Гребенюк Н. В.

Суддя Білецька А.М.

Суддя Істоміна О.А.