Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "14" листопада 2017 р. Справа № 906/851/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Павлюк І.О. - довіреність №9454 від 12.06.2017,

від відповідача: не прибув.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Кредобанк"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 19702,03 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 17346,53 грн. неповернутої суми кредиту, 2355,50 грн. пені.

10.11.2017 на адресу суду повернулася неврученою ухвала суду від 24.10.2017 по справі №906/851/17, яка направлялася на адресу відповідача, з довідкою поштового відділення щодо причин повернення: "за закінченням терміну зберігання".

14.11.2017 представник позивача подав заяву про зменшення розміру позовних вимог (вх.№02-44/1123/17 від 14.11.2017).

Згідно з ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Подана позивачем заява про зменшення розміру позовних вимог від 14.11.2017 приймається судом, оскільки в даному випадку, як вбачається із матеріалів справи та характеру відносин, які склались між сторонами, дії позивача стосовно зменшення позовних вимог не суперечать чинному законодавству та не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Представник позивача позов підтримав з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не з'явився, представника в судове засіданні не направив, витребуваних судом документів та письмових пояснень не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та у встановленому законом порядку. Ухвала суду, що направлялися на адресу відповідача, вказану в позовній заяві, повернулись до суду.

До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. Примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками адресат вибув, адресат відсутній і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій (п. 4 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 02.06.2006 № 01-8/1228 Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році , п. 11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 № 01-8/123 Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році , п. 3.6. роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 № 02-5/289 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України ).

З урахуванням наведеного вище та відповідно до ст. 75 ГПК України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

07.09.2015 між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» (банк, позивач) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (позичальник, відповідач) укладено Договір №278/09/2015 про надання овердрафту (Договір), відповідно до умов п. 1 якого банк зобов'язується надати позичальнику Овердрафт, тобто надати у його власність грошові кошти у національній валюті для оплати наданих ним розрахункових документів в разі недостатності коштів на його поточному рахунку в межах встановленого максимального ліміту заборгованості в розмірі та на умовах, обумовлених цим Договором, а позичальник зобов'язується повернути його і сплатити проценти та комісії за користування ним.

Максимальний ліміт заборгованості по Овердрафту (максимальна сума, в межах якої позичальник може здійснювати платежі протягом одного операційного дня зі свого поточного рахунку понад фактичний залишок коштів на ньому) становить 20000,00 грн., який встановлюється на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_2 у відділенні вул. Київська, 116 ПАТ «Кредобанк» у м. Житомирі (п. 2.1 Договору).

Відповідно до п. 2.2 Договору, процентна ставка - 32,0% річних.

Пунктом 2.4 Договору сторони погодили дату остаточного повернення Овердрафту - 06.09.2016.

Згідно п. 2.5 Договору обов'язковий рівень щомісячних надходжень на поточний рахунок, на якому встановлено Овердрафт, має бути не менше 20000,00 грн., при цьому до складу таких надходжень включаються кошти, які зараховані не цей рахунок внаслідок проведення позичальником оборотів за кредитом поточних рахунків, за виключенням оборотів транзитного характеру та за виключенням оборотів, пов'язаних із внутрішніми операціями клієнта та банку, надходжень, пов'язаних з отриманням кредитних коштів, в т.ч. з інших банківських установ, а також за виключенням надходжень у вигляді повернення коштів за контрактом у зв'язку з його невиконанням або надлишково/помилково сплаченими та інше.

Датою надання Овердрафту вважається дата виникнення на поточному рахунку позичальника дебетового сальдо (проведення платежів понад залишок коштів на поточному рахунку) (п. 2.9 Договору).

Як передбачено п. 3.2 Договору, проценти за користування Овердрафтом нараховуються щоденно на суму заборгованості по Овердрафту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно, 360 днів у році) за ставкою, вказаною у п. 2.2 цього Договору з урахуванням строку користування Овердрафтом, з моменту надання овердрафту: до терміну, вказаного у п. 2.4 цього Договору; до дати звернення банку із заявою до суду із вимогою про дострокове повернення суми Овердрафту та сплати процентів, комісій та інших належних до сплати за договором платежів.

Позивач зазначив, що банк виконав взяті на себе зобов'язання та надав відповідачу (позичальнику) Овердрафт згідно з умовами Договору, що підтверджується, зокрема, випискою про рух коштів по рахунку ФОП ОСОБА_2 за період з 07.09.2015 по 31.08.2017.

Договір був укладений на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового використання грошових коштів, відповідно до яких відповідач зобов'язувався повернути позивачу Овердрафт в повному обсязі в порядку і терміни, передбачені договором, сплачувати комісію та проценти за користування Овердрафтом.

Пунктом 6.1 Договору передбачено, що за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за договором банк має право стягнути з позичальника пеню в розмірі 0,03% за кожний день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочки, за весь час прострочки.

17.03.2017 банк направив на адресу відповідача вимогу щодо виконання договірних зобов'язань, якою банк просив відповідача погасити заборгованість (а.с. 17-19).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі був укладений Договір № 21 від 13.02.2015 про надання овердрафту. Отже, наведений Договір та відповідні положення статей параграфів 1, 2 глави 71 Цивільного кодексу України та ст.ст. 345-349 параграфа 1 глави 35 Господарського кодексу України визначають права та обов'язки сторін з надання та повернення грошових коштів (кредиту) та сплати процентів.

Згідно норми ч. 2 ст. 345 Господарського кодексу України (далі - ГК України) кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України).

Зокрема, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ст. 14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов'язання, в силу ст. 525 ЦК України, не допускається.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як зазначалося раніше. факт виконання позивачем своїх зобов'язань та отримання відповідачем коштів в межах ліміту Овердрафту підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про рух коштів по рахунку ФОП ОСОБА_2 НОМЕР_2 за період з 07.09.2015 по 31.08.2017. При цьому суд звертає увагу, що наведений рахунок НОМЕР_2 - це поточний рахунок, який був відкритий позивачем відповідачу в банку на умовах, визначених Договором.

У визначений термін (06.09.2016) відповідач зобов'язання щодо погашення Овердрафту не виконав, чим порушив умови пунктів 2.4,3.2.,4.1 Договору, докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

В свою чергу, позивач набув право вимагати від відповідача повернення Овердрафту, процентів, комісій та інших, належних до сплати платежів за цим Договором.

Матеріалами справи підтверджується направлення позивачем відповідачу досудової вимоги щодо виконання договірних зобов'язань.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 17346,53 грн. неповернутої суми кредиту підлягають задоволенню в повному обсязі.

З огляду на порушення відповідачем зобов'язання щодо погашення Овердрафту (основного боргу) та процентів за користування коштами, на підставі п.6.1 Договору позивачем заявлено також позовні вимоги про стягнення з відповідача пені, а саме: 979,00грн. пені по простроченій заборгованості за період з 01.03.2017 по 30.08.2017.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Згідно ст. 3 вищезазначеного Закону України, розмір пені, передбачений, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 6.1 Договору передбачено, що за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за договором банк має право стягнути з позичальника пеню в розмірі 0,03% за кожний день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочки, за весь час прострочки.

Отже, матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем зобов'язання щодо погашення Овердрафту у термін, встановлений Договором, що, в свою чергу є підставою для сплати відповідачем пені, яка передбачені п. 6.1 Договору.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку пені, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за несвоєчасну сплату основного боргу та процентів підлягають задоволенню в заявленому розмірі.

Як визначає ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України oбставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Oбов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Відповідач не подав до суду жодного доказу на спростування позовних вимог, в тому числі доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів, тощо).

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення 17346,53 грн. неповернутої суми кредиту та 979,00 грн. пені обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст. 49 ГПК України покладається судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33,43,44,49,75,82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 АДРЕСА_1, ід. номер НОМЕР_1)

- на користь Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" (79026, м. Львів, вул. Сахарова, 78, ід код 09807862) 17346,53 грн. неповенутої суми кредиту, 979,00 грн. пені, а також 1488,21 грн. сплаченого судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 20.11.17

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

2 - в справу;,

2 - позивачу (рек.);

3 - відповідачу (рек. з повід.)