ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2017 р. Справа № 925/1080/17

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Пащенко А.Д., із секретарем судового засідання Ковбою І.М.,

за участі представника позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю,

представник відповідача: ОСОБА_2 - за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області справу

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

про стягнення 132407 грн. 83 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача 132407 грн. 83 коп., зокрема 86325 грн. заборгованості по оплаті поставленого товару відповідно до договору купівлі-продажу № 02/10-15К від 02 жовтня 2015 року, 11711 грн. 81 коп. пені, 8000 грн. штрафу, 4950 грн. три проценти річних, 21421 грн. 02 коп. інфляційних втрат за порушення виконання грошового зобов'язання.

Заявою від 06.08.2017 позивач зменшив розмір позовних вимог в частині інфляційних втрат та 3% річних в результаті здійсненого перерахунку та просив стягнути з відповідача 86325 грн. боргу, 11711 грн. 81 коп. пені, 8000 грн. штрафу, 4275 грн. 16 коп. 3 проценти річних, 18861 грн. 89 коп. інфляційних втрат за прострочення сплати боргу. Ухвалою суду від 19.09.2017 прийнято заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог до розгляду у даній справі.

03.10.2017 до суду від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач збільшив розмір пені та просить стягнути з відповідача суму 140280 грн. 07 коп., що включає в себе 86325 грн. боргу, 22818 грн. 02 коп. пені, 8000 грн. штрафу, 4275 грн. 16 коп. три проценти річних, 18861 грн. 89 коп. інфляційних втрат за прострочення сплати боргу. Ухвалою суду від 19.09.2017 прийнято заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог до розгляду у даній справі, задоволено клопотання представника позивача та продовжено строк вирішення спору у даній справі на 15 днів, відкладено розгляд справи на 30.10.2017.

Ухвалою від 30.10.2017 господарський суд залишив без задоволення клопотання відповідача про призначення судової експертизи у даній справі та зупинення провадження у справі у зв'язку з безпідставністю та необґрунтованістю, задовольнив усне клопотання представника відповідача та відклав розгляд справи на 08.11.2017.

У відзиві на позовну заяву, поданому до суду 08.11.2017, відповідач визнав заборгованість у розмірі 86325 грн. основного боргу та просив задовольнити позов частково на суму основного боргу; заявив про пропуск позивачем строку позовної давності щодо вимог про стягнення пені та штрафу, просив застосувати позовну давність та відмовити у позові в цій частині, також відповідач заперечив проти стягнення трьох процентів річних та інфляційних витрат, оскільки позивачем не надано належного розрахунку та сплата таких сум не передбачена договором.

У судовому засіданні:

представник позивача підтримала позовні вимоги з урахуванням заяв про зменшення та збільшення розміру позовних вимог, просила задовольнити позов, оскільки вимоги позивача ґрунтуються на умовах договору від 02.10.2015, підтверджені належними доказами, не спростовані відповідачем, заперечила проти доводів відповідача, вважаючи їх безпідставними;

представник відповідача підтримав позицію, викладену у відзиві на позов, визнав основний борг в сумі 86325 грн., просив суд застосувати позовну давність до вимог позивача про стягнення пені та штрафу; просив відмовити у стягненні трьох процентів річних та інфляційних втрат за безпідставності, оскільки договором сторони це не передбачили.

У судовому засіданні 08 листопада 2017 року оголошена вступна та резолютивна частини рішення суду відповідно до статті 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи представників сторін, оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до такого.

Судом встановлено, що 2 жовтня 2015 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (як Продавець) та фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (Покупець) уклали договір купівлі-продажу № 02/10-15К, далі - Договір, за умовами якого Продавець зобов'язався продати, а Покупець прийняти та оплатити товар на умовах і в строки, передбачені Договором. Товаром за Договором є БФП Копіса Minolta BH PRO C 6500 б/в в кількості 1 штука ( п. 1).

Загальна вартість Договору (ціна товару) визначається в розмірі 6960 доларів США, що є еквівалентом 160000 грн. без ПДВ. (п. 2.1 Договору).

В розділі III сторони визначили порядок здійснення розрахунків, зокрема в п. 3.2. Договору передбачили попередню оплату в розмірі 900 доларів США, що є еквівалентом 20700 грн.; оплата в розмірі 870 доларів США, що є еквівалентом 20000 грн. строком до 02 листопада 2015; оплата в розмірі 870 доларів США, що є еквівалентом 20000 грн. строком до 02 грудня 2015; оплата в розмірі 870 доларів США, що є еквівалентом 20000 грн. строком до 02 січня 2016; оплата в розмірі 870 доларів США, що є еквівалентом 20000 грн. строком до 02 лютого 2016; оплата в розмірі 870 доларів США, що є еквівалентом 20000 грн. строком до 02 березня 2016; оплата в розмірі 870 доларів США, що є еквівалентом 20000 грн. строком до 02 квітня 2016; оплата в розмірі 840 доларів США, що є еквівалентом 19300 грн. строком до 02 травня 2016.

Згідно пунктів 4.1, 4.4. Договору передача товару оформлюється Актом приймання - передачі. Право власності на товар переходить від Продавця до Покупця після повної сплати його вартості, що засвідчується актом звірки взаєморозрахунків.

У пункті 6.2 Договору сторони передбачили, що у випадку виникнення заборгованості по сплаті платежів, передбачених розділом III Договору, Покупець зобов'язаний сплатити Продавцю неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день такого прострочення, а також одноразового штрафу в розмірі 5 % від ціни товару.

02 жовтня 2015 року на виконання Договору відповідач здійснив попередню оплату товару у розмірі 20700,00 грн. Того ж дня - 02.10.2015 позивач передав відповідачу товар та сторони підписали акт прийому-передачі до договору купівлі-продажу № 02/10-15 К від 02.10.2015. В цьому акті вказано, що перераховане у ньому обладнання є технічно справним та придатним до експлуатації. Сторони претензій одна до одної не мають.

Відповідач свої зобов'язання за Договором виконав частково та сплатив позивачу кошти в таких сумах: 02.10.2015 - 20700 грн., 28.10.2015 - 7000 грн., 11.11.2015 - 14760 грн., 03.12.2015 - 7590 грн., 30.06.2016 - 2525 грн., 12.08.2016 - 10240 грн., 28.09.2016 - 5340 грн., 15.12.2016 - 5520 грн., а всього відповідач сплатив позивачу кошти в сумі 73675 грн. Залишок боргу відповідача перед позивачем за отриманий товар складав 86325 грн.

28 липня 2016 року позивач надіслав на адресу відповідача лист-вимогу від 28.07.2016 за вих. № 28 про сплату суми заборгованості, на який відповідач не відповів, кошти не сплатив.

Позовні вимоги позивача ґрунтуються на умовах договору купівлі - продажу № 02/10-15 К від 02.10.2015, підписаного обома сторонами, підписи яких скріплені їх печатками. Цей договір містить всі істотні умови для договорів даного виду, дійсність його сторонами не оспорюється.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і оплатити за нього певну грошову суму.

За приписом статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу частини 1 статті 179 Господарського кодексу України (далі - ГК України) майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько - договірними зобов'язаннями.

Відповідно до статті 174 ГК України господарський договір є підставою для виникнення господарських зобов'язань, які згідно зі статтями 193, 202 ГК України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В частині 1 статті 530 Цивільного кодексу України вказано, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено і відповідачем не заперечено, що 02.10.2015 позивач передав відповідачу товар без претензій, що підтверджується актом прийому- передачі, підписаним сторонами 02.10.2015 та скріпленим їх печатками. Відповідач за період з 02.10.2015 по 15.12.2016 сплатив позивачу кошти сумі 73675 грн., відповідно борг відповідача перед позивачем становить 86325 грн. Відповідач вказану суму боргу визнала.

Вимога позивача про стягнення з відповідача 86325 грн. боргу за товар є законною, підтвердженою належними доказами, не спростована відповідачем, а тому підлягає задоволенню.

Згідно частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За приписом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 216 ГК України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Позивачем доведено і відповідачем не спростовано допущення останнім прострочення виконання грошового зобов'язання щодо оплати вартості отриманого товару в установлені в Договорі строки. Пеня в сумі 22818 грн. 02 коп. та штраф у сумі 8000 грн. нараховані позивачем відповідно до умови пункту 6.2. Договору на прострочені суми боргу та за періоди, коли фактично існувала така заборгованість, по 15.06.2017.

Однак вимога позивача про стягнення з відповідача штрафу та пені не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

В частині 2 статті 258 ЦК України встановлена позовна давність в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За приписом частин 3, 4, 5 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захистові.

Відповідач у відзиві на позов заявив про застосування позовної давності до вимог про стягнення пені та штрафу. Проаналізувавши строки виконання відповідачем зобов'язання по Договорах та дати фактичного виконання цього зобов'язання, суд приходить до висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності для пред'явлення вимоги про стягнення пені та штрафу. Позивачем не вказано поважних причин такого пропуску. Тому позов про стягнення пені та штрафу за невиконання грошового зобов'язання не підлягає задоволенню.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача 4275 грн. 16 коп. три проценти річних та 18861 грн. 89 коп. інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов'язання по 16.08.2017 підлягають задоволенню у заявлених сумах, відповідно до припису статті 625 ЦК України, за якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунок трьох процентів річних та інфляційних втрат позивачем виконаний вірно.

З огляду на викладене, на підставі статті 49 ГПК України з відповідача підлягають відшкодуванню позивачу, пропорційно розміру задоволених вимог, понесені останнім витрати на сплату судового збору в сумі 1641 грн. 93 коп.

Керуючись статтями 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (19400, АДРЕСА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (юридична адреса: 25009, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2; фактична адреса: 01042, м. Київ, вул. Чигоріна, буд. 55) - 86325 грн. (вісімдесят шість тисяч триста двадцять п'ять гривень) боргу, 4275 грн. 16 коп. (чотири тисячі двісті сімдесят п'ять гривень 16 копійок) три проценти річних, 18861 грн. 89 коп. (вісімнадцять тисяч вісімсот шістдесят одна гривня 89 копійок) інфляційних втрат, 1641 грн. 93 коп. (тисяча шістсот сорок одна гривня 93 копійки) витрат на сплату судового збору.

У решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 13.11.2017.

Суддя А.Д. Пащенко