ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.11.2017р. Справа № 905/1714/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Мельниченко Ю.С., при секретарі судового засідання Грабчаку Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», м.Авдіївка, Донецька область

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Лиман

про стягнення 38 325 грн. 53 коп., -

За участю представників сторін:

від позивача: представник не зявився;

від відповідача: ОСОБА_1 представник за довіреністю №Ц/3-04/294-16 від 25.10.2016р.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ст. 811 Господарського-процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 14.11.2017р. суд виходив до нарадчої кімнати (каб. 324) для прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод», м.Авдіївка, Донецька область звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Лиман про стягнення 38 325 грн. 53 коп.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.07.2017р. головуючим суддею по даній справі призначено суддю Матюхіна В.І.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 27.07.2017р. позовну заяву було повернуто позивачу без розгляду на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, через відсутність належних доказів надсилання копії позовної заяви з додатками відповідачу, зокрема, оригіналу опису вкладення.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 11.09.2017р. ухвалу господарського суду Донецької області від 27.07.2017р. у справі №905/1714/17 скасовано, матеріали справи № 905/1714/17 повернуто на розгляд господарського суду Донецької області.

02.10.2017р. матеріали вищезазначеної справи повернулись на адресу господарського суду Донецької області.

Ухвалою суду від 02.10.2017р. розгляд справи № 905/1714/17 призначено на 05.10.2017р.

05.10.2017р. суддею Матюхіним В.І. заявлено самовідвід.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 05.10.2017р. у справі №905/1714/17 задоволено заяву про самовідвід судді Матюхіна В.І.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.10.2017р. головуючим суддею по даній справі призначено суддю Мельниченко Ю.С.

Ухвалою від 09.10.2017р. господарським судом Донецької області було прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №905/1714/17, справу призначено до розгляду на 18.10.2017р.

Ухвалою від 18.10.2017р. господарським судом Донецької області було відкладено розгляд справи на 14.11.2017р.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вантаж вугілля камяне, марки Г-газовий, який перевозився за залізничною накладною на групу вагонів №48356836 від 09.02.2017р., зокрема у напіввагонах №66727512 в кількості 65 000 кг, №67909937 в кількості 68 000 кг, №67196188 в кількості 67 650 кг, був доставлений на станцію призначення з недостачею вантажу, про що складено комерційні акти №482803/55 від 10.02.2017р., №482803/56 від 10.02.2017р. та №482803/57 від 10.02.2017р. відповідно.

Нормативно позивні вимоги обґрунтовані ст. 308 Господарського кодексу України, ст.ст. 12, 25 Закону України «Про залізничний транспорт», ст.ст. 110, 114, 127, 129 Статуту залізниць України.

Позивач про судові засіданні 18.10.2017р. та 14.11.2017р. був повідомлений належним чином, про що свідчить штамп поштового відправлення на зворотному боці відповідних ухвал та повідомлення про вручення рекомендованих листів з відміткою про їх отримання 17.10.2017р. та 31.10.2017р., однак у засідання суду представника не направив, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача у судовому засіданні 18.10.2017р. та 14.11.2017р. заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.

З огляду на достатність наявних в матеріалах справи документів для правильного вирішення спору, враховуючи те, що ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву не впливає на правову оцінку спірних правовідносин та не перешкоджає вирішенню справи, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВСТАНОВИВ:

09.02.2017р. ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» (вантажовідправник) зі станції Добропілля Донецької залізниці на станцію Авдіївка Донецької залізниці завантажило по накладній на групу вагонів №48356836 вантаж вугілля камяне, в тому числі у напіввагони № 66727512 в кількості 65 000 кг, №67909937 в кількості 68 000 кг, №67196188 в кількості 67 650 кг та передало вказаний вантаж для перевезення до ПрАТ «АКХЗ». Згідно з накладною вугілля камяне, марки Г газове (Г-2, 0-100), висота шапки 200 мм, вантаж маркований однією продовжною борозною катка ущільнювача, пакування навалом, вантаж розміщено та закріплено відповідно до п.3 Глави 14 Додатку-3 до СМГС.

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного Кодексу України, за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 ЦК України та ч.2 ст.307 ГК України, підтверджується складанням транспортної накладної.

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

Зазначена залізнична накладна оформлена у встановленому порядку та відповідно до положень частини 2 статті 307 ГК України та статті 6 Статуту залізниць України за своєю правовою природою є двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу і підтверджує укладення договору перевезення вантажу залізничним транспортом.

З огляду на положення статей 11 ЦК України та 174 ГК України вона є підставою для виникнення у сторін цієї угоди визначених в ній прав та обовязків.

Статтею 12 Закону України Про залізничний транспорт унормовано, що підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству (ст. 110 Статуту).

Відповідно до ч.1 ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Пунктом а. ч. 2 ст. 129 Статуту встановлено, що для засвідчення невідповідності маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Як вбачається з матеріалів справи, на станції призначення Авдіївка Донецької залізниці було складено комерційний акт 482803/55 від 10.02.2017р., у якому значиться, що відповідно до акту загальної форми №41507 від 10.02.2017р. станції Красноармійськ Донецької залізниці, було здійснено комісійне переважування напіввагону №66727512 на справних 100-т електронних вагах вантажоодержувача, закріплених до залізниці та повірених 17.01.2017р. За документом значиться вага: нетто 65 000 кг, тара 21 200 кг. При переважуванні виявилось: брутто 80 850 кг, нетто 59 650 кг, тара 21 200 кг, що менше маси, зазначеної в накладній на 5 350 кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люка, двері щільно закриті на фіксуючі пристрої, течі вантажу немає. Поверхня вантажу вище рівня бортів на 5-10 см, ущільнена, маркована повздовжньою борозною катка-ущільнювача. У вагоні над 1-4 люками наявне поглиблення приблизно 600 см * 280 см * 20-60 см, маркування в місцях поглиблення немає. Переважування вантажу проводили: ДСМ ОСОБА_2, комерційний агент ОСОБА_3, прийомоздавач ПрАТ «АКХЗ» ОСОБА_4, о/у Авдіївського ВП поліції Андрієнко. При повторному переважуванні в присутності вищезазначених осіб недостача вантажу підтвердилась.

Крім того, на станції призначення Авдіївка Донецької залізниці було складено комерційний акт 482803/56 від 10.02.2017р., у якому значиться, що відповідно до акту загальної форми №41506 від 10.02.2017р. станції Красноармійськ Донецької залізниці, було здійснено комісійне переважування напіввагону №67909937 на справних 100-т електронних вагах вантажоодержувача, закріплених до залізниці та повірених 17.01.2017р. За документом значиться вага: нетто 68 000 кг, тара 22 400 кг. При переважуванні виявилось: брутто 79 150 кг, нетто 56 750 кг, тара 22 400 кг, що менше маси, зазначеної в накладній на 11 250 кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люка, двері щільно закриті на фіксуючі пристрої, течі вантажу немає. Поверхня вантажу вище рівня бортів на 5-10 см, ущільнена, маркована повздовжньою борозною катка-ущільнювача. У вагоні над 1-4 люками наявне поглиблення приблизно 600 см * 280 см * 20-60 см, маркування в місцях поглиблення немає. Переважування вантажу проводили: ДСМ ОСОБА_2, комерційний агент ОСОБА_3, прийомоздавач ПрАТ «АКХЗ» ОСОБА_4, о/у Авдіївського ВП поліції Андрієнко. При повторному переважуванні в присутності вищезазначених осіб недостача вантажу підтвердилась.

Крім того, на станції призначення Авдіївка Донецької залізниці було складено комерційний акт 482803/57 від 10.02.2017р., у якому значиться, що відповідно до акту загальної форми №41505 від 10.02.2017р. станції Красноармійськ Донецької залізниці, було здійснено комісійне переважування напіввагону №67196188 на справних 100-т електронних вагах вантажоодержувача, закріплених до залізниці та повірених 17.01.2017р. За документом значиться вага: нетто 67 650 кг, тара 22 200 кг. При переважуванні виявилось: брутто 85 450 кг, нетто 63 250 кг, тара 22 200 кг, що менше маси, зазначеної в накладній на 4 400 кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люка, двері щільно закриті на фіксуючі пристрої, течі вантажу немає. Поверхня вантажу вище рівня бортів на 5-10 см, ущільнена, маркована повздовжньою борозною катка-ущільнювача. У вагоні над 1, 2 люками наявне поглиблення приблизно 250 см * 280 см * 60 см, над 7 люком 150 см * 280 см * 100 см, маркування в місцях поглиблення немає. Переважування вантажу проводили: ДСМ ОСОБА_2, комерційний агент ОСОБА_3, прийомоздавач ПрАТ «АКХЗ» ОСОБА_4, о/у Авдіївського ВП поліції Андрієнко. При повторному переважуванні в присутності вищезазначених осіб недостача вантажу підтвердилась.

Наведені акти за своєю формою та змістом відповідають положенням Статуту залізниць України і Правилам складання актів ( стаття 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 року № 334, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 8 липня 2002 р. за № 567/6855.

Згідно із ст.ст. 4-2, 4-3 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

У відповідності з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судовими доказами за визначенням статей 32-36 ГПК України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобовязується доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій на отримання вантажу особі.

Статтею 12 Закону України Про залізничний транспорт та ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Статтею 23 Закону Про залізничний транспорт передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Аналогічний припис міститься у ст.113 Статуту, ч.2 ст.924 Цивільного Кодексу України.

Суд приймає до уваги те, що спірний вантаж був прийнятий залізницею до перевезення з маркуванням, однак на станцію призначення вантаж прибув з порушеним маркуванням та наявними поглибленнями, тобто не у тому ж стані, у якому він був прийнятий залізницею до перевезення. Отже, наявні сліди доступу до вантажу, ознаки розкрадання чи втрати вантажу під час перевезення. Відповідно до ст. 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення. Залізниця не довела суду, що недостача вантажу виникла з незалежних від неї причин.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобовязань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно ст.26 Закону України Про залізничний транспорт обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Підставою для покладання на відправника відповідальності, згідно ст. 122 Статуту, за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу, є комерційний акт, складений у випадках передбачених ст.129 Статуту.

Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником у залізничній накладній на групу вагонів №48356836 від 09.02.2017р., засвідчено належними доказами відповідними комерційними актами №482803/55 від 10.02.2017р., №482803/56 від 10.02.2017р. та №482803/57 від 10.02.2017р. відповідно.

Вказані акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнаються судом належними доказами на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у вказаних накладних, фактичній масі вантажу.

Частиною 1 статті 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» за вих.№04/837 від 24.03.2017р. (вантажовідправник), вартість 1 тони вугільної продукції, відвантаженої останнім на адресу ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод», зокрема, за залізничною накладною №48356836 від 09.02.2017р. 1880 грн. 14 коп. без ПДВ, та 2256 грн. 17 коп. з ПДВ.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 N 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за N 862/5083, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 1% маси, зазначеної в перевізних документах для вугілля камяного (мінерального палива).

Так, недостача вантажу у напіввагоні №66727512 становить 65 000 59 650 = 5 350 кг, або 5,35 т. Природна втрата маси вантажу з застосуванням 1% маси, зазначеної в перевізному документі становить 65 000 кг Х 1% = 650 кг. Недостача вантажу у напіввагоні №66727512 з урахуванням норми природної втрати маси вантажу з застосуванням 1% маси, зазначеної в перевізному документі, становить 5350 кг 650 кг = 4700 кг або 4,7 т.

Недостача вантажу у напіввагоні №67909937 становить 68 000 56 750 = 11 250 кг, або 11,25 т. Природна втрата маси вантажу з застосуванням 1% маси, зазначеної в перевізному документі становить 68 000 кг Х 1% = 680 кг. Недостача вантажу у напіввагоні №67909937 з урахуванням норми природної втрати маси вантажу з застосуванням 1% маси, зазначеної в перевізному документі, становить 11250 кг 680 кг = 10 570 кг або 10,57 т.

Недостача вантажу у напіввагоні №67196188 становить 67 650 63 250 = 4400 кг, або 4,45 т. Природна втрата маси вантажу з застосуванням 1% маси, зазначеної в перевізному документі становить 67 650 кг Х 1% = 676,5 кг. Недостача вантажу у напіввагоні №67196188 з урахуванням норми природної втрати маси вантажу з застосуванням 1% маси, зазначеної в перевізному документі, становить 4400 кг 676,5 кг = 3 723,5 кг або 3,7235 т.

Згідно розрахунку, що міститься в матеріалах справи, вартість недостачі розрахована позивачем з урахуванням норми природної втрати маси вантажу з застосуванням 2% маси, зазначеної в перевізному документі, та заявлена:

- за комерційним актом 482803/55 від 10.02.2017р. у розмірі 9 137 грн. 48 коп.;

- за комерційним актом 482803/56 від 10.02.2017р. у розмірі 22 313 грн. 50 коп.;

- за комерційним актом 482803/57 від 10.02.2017р. у розмірі 6 874 грн. 54 коп.,

а всього - 38 325 грн. 53 коп.

Проте, судом встановлено, що позивачем невірно визначено коефіцієнт застосування 2% для розрахунку недостачі з урахуванням норми природної втрати маси вантажу, оскільки в залізничній накладній відсутні відмітки про те, що вантаж перевозився у вологому стані, а тому, відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 N 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за N 862/5083, необхідно застосовувати для розрахунку вартості недостачі вантажу, норму недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) - 1% маси, зазначеної в перевізних документах для вугілля камяного (мінерального палива).

На підставі викладеного, судом здійснено власний розрахунок, відповідно до якого розмір недостачі вантажу становить:

- за комерційним актом 482803/55 від 10.02.2017р. у розмірі 10 604 грн. 00 коп.;

- за комерційним актом 482803/56 від 10.02.2017р. у розмірі 23 847 грн. 72 коп.;

- за комерційним актом 482803/57 від 10.02.2017р. у розмірі 8 400 грн. 85 коп.,

а всього - 42 852 грн. 57 коп.

З огляду на викладене, з урахуванням даних, зазначених в комерційних актах, своїх зобовязань за договором перевезення залізниця не виконала належним чином, оскільки не забезпечила збереження довіреного їй вантажу. Факт недостачі вантажу підтверджений матеріалами справи.

Отже, враховуючи те, що відповідно до ст.83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд не може виходити за межі позовних вимог, задоволенню підлягають позовні вимоги у заявленому позивачем розмірі частково, оскільки, перевіривши розрахунок позовних вимог, суд встановив, що останній є також арифметично невірним та задоволенню підлягає недостача у розмірі 38 325 грн. 52 коп.

В частині позовних вимог щодо стягнення недостачі у розмірі 00 грн. 01 коп. позовні вимоги є недоведеними та не обґрунтованими матеріалами справи.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати при задоволенні позову покладаються на відповідача.

Зважаючи на викладені обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 6, 110, 111, 113, 114, 115, 122, 129 Статуту залізниць України, ст.ст. 12, 23, 26 Закону України Про залізничний транспорт, ст.ст. 11, 909, 920, ч.2 ст. 924 Цивільного кодексу України, ст.ст. 174, ч.2 ст. 307 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 42-47, 32-36, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (84400, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, 22, ідентифікаційний код 40150216) на користь Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (86065, Донецька область, місто Авдіївка, проїзд Індустріальний, буд. 1, ідентифікаційний код 00191075) збитки у вигляді недостачі в сумі 38 325 грн. 52 коп., витрати по оплаті судового збору в сумі 1600 грн. 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення.

У судовому засіданні 14.11.2017р. проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 15.11.2017р.

Суддя Ю.С. Мельниченко