номер провадження справи 9/78/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2017 Справа № 908/1848/17

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Тедіс Україна (65044, місто Одеса, проспект Шевченка, буд. 4-А)

до відповідача: Управління поліції охорони в Запорізькій області (69118, місто Запоріжжя, вул. Водограйна, буд. 3)

про стягнення суми 20000 грн. збитків

Суддя Боєва О.С.

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 1635 від 10.07.2017р.;

Від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 1953/43/27/1/01-2016 від 29.12.2016р., ОСОБА_3, довіреність № 865/43/27/8/01-2016 від 14.06.2017р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Тедіс Україна звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до Управління поліції охорони в Запорізькій області про стягнення суми збитків в розмірі 20000,00 грн.

Ухвалою суду від 15.09.2017р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/1848/17, присвоєно номер провадження справи 9/78/17, судове засідання призначено на 10.10.2017р. На підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладався на 02.11.2017р. Ухвалою суду від 02.11.2017р., на підставі ст. 69 ГПК України, строк розгляду спору у справі продовжено на два дні, розгляд справи відкладено до 16.11.2017р.

Справу розглянуто 16.11.2017р., оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

За письмовим клопотанням представників сторін фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

Представник позивача у судовому засіданні в повному обсязі підтримав доводи, викладені у позові. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на приписи ст.ст. 11, 525, 526, 614, 901 Цивільного кодексу України, ст.ст. 224, 225 Господарського кодексу України та умови укладеного між сторонами договору № 04-43158/312 від 28.10.2011 р. Вказує, що на обєкт, який знаходиться під охороною відповідача за умовами договору, у ніч з 23 на 24 червня 2017 року невстановленими особами було здійснено проникнення та крадіжку тютюнових виробів, що є власністю позивача, на загальну суму 567230,64 грн. За фактом проникнення Шевченківським ВП Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізькій області 25.06.2017р. до ЄРДР внесені відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (кримінальне провадження № 0002515). Як стверджує позивач, в ході комісійного обстеження працездатності сигналізації, яке проведено відразу після крадіжки за участю керівника Запорізького РСП ТОВ «Тедіс Україна» ОСОБА_4 та інженера Олександрівського МВ УПО в Запорізькій області ОСОБА_5, з'ясовано, що однією з причин не надходження на ПЦО сигналу щодо проникнення на об'єкт стала наявність закритих зон дії датчиків охоронної сигналізації в результаті їх недостатньої кількості або встановлення під невивіреним кутом дії, про що було складено відповідний акт технічного стану сигналізації. За доводами позивача, з огляду на положення пунктів 4.3, 4.4, 4.5.1, 5.1.3, 5.2.7 Договору, відповідальність за належне функціонування сигналізації, її обслуговування та усунення недоліків в її роботі покладено виключно на відповідача, тому саме на нього покладається зобовязання по виявленню «мертвих» зон і недоліків сигналізації, повідомлення про це замовника та їх усунення. При цьому, звертає увагу, що 20.06.2013 року представниками ТОВ «ТК Мегаполіс-Україна» та Жовтневого МВ ДСО було складено акт первинного обстеження стану технічного укріплення приміщень об'єкта, яким не встановлено недоліків у сигналізації, після чого відповідач жодного разу про наявність будь-яких недоліків і наявності «мертвих зон» сигналізації не повідомляв. Також відзначає, що після вчинення крадіжки відповідач своїми діями фактично визнав факт неналежного встановлення і функціонування сигналізації та встановив додаткове обладнання. Позивач вважає, що саме неналежне виконання обов'язків УПО по встановленню і обслуговуванню сигналізації стало однією з основних передумов крадіжки, що є підставою для покладення на нього відповідальності у вигляді збитків, передбачених п. 6.1.1 Договору.

Представники відповідача проти позову заперечили з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. У відзиві на позов відповідач зауважує на наступне. Згідно умов Договору Виконавець здійснює охорону майна Замовника на об'єкті (склад за адресою: м. Запоріжжя, вул. Карпенка-Карого, 60) та обслуговування змонтованих засобів сигналізації на цьому об'єкті. Сигналізація на об'єкті по вказаній вище адресі змонтована на прохання Замовника згідно листа вх. № 1367 від 21.06.2013 про зміну адреси об'єкта з використанням раніше встановленого обладнання на складі по вул. Українська, 52, та відсутністю фінансування на дообладнання. При цьому, кількість наявних сповіщувачів не забезпечувала перекриття всього об'єму приміщення, а лише місць зберігання майна, вказаних на той час представником Замовника. Разом з тим, за умовами п. 5.2.6. Договору замовник зобов'язаний у випадку заміни або появи нових місць зберігання цінностей, а також проведення інших заходів, внаслідок яких може виникнути необхідність внесення змін у схему блокування об'єкта сигналізацією або додаткового технічного укріплення об'єкта, повідомити про це виконавця не пізніше ніж за 15 днів до початку проведення таких робіт або до настання таких змін, проте, будь яких повідомлень про розміщення матеріальних цінностей в місцях, інших від раніше узгоджених, від позивача не надходило. Вказує, що з моменту укладання Договору скарг на працездатність змонтованих засобів сигналізації на даному об'єкті та заяв щодо необхідності дообладнання засобами сигналізації від позивача не надходило, як не надходило скарг щодо усунення несправностей, у випадку їх виникнення. Відзначає, що в ході комісійної перевірки працездатності сигналізації встановлено, що змонтована система сигналізації в приміщенні складу ТОВ «Тедіс Україна» по вул. Карпенка-Карого, 60, знаходиться в справному стані. Проникнення на об'єкт відбулося через віконний отвір на даху складу, який не має захисних ґрат з внутрішньої сторони, про що надавалися рекомендації по технічній укріпленості об'єкту, а саме: обладнання віконних отворів гратами, були надані в Акті первинного обстеження від 20.06.2013р., від виконання яких представник замовника відмовився. Посилаючись на норми ч. ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України та умови п. 7.1.2 Договору відповідач зазначає про відсутність підстав для покладення на нього відповідальності за скоєну на обєкті позивача крадіжку. Просить у позові відмовити.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

28.10.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія Мегаполіс-Україна» (Замовником, правонаступником якого є позивач у справі) та Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України (Виконавцем, правонаступником якого є відповідач у справі) було укладено договір № 04-43158/312 на централізовану охорону майна на обєктах технічними засобами сигналізації, з реагуванням наряду міліції ДСО (надалі Договір).

Відповідно до п. 2.1 Договору за цим договором Замовник доручає, а Виконавець зобов'язується здійснювати охорону майна Замовника на об'єкті та обслуговування сигналізації на цьому об'єкті, а також в разі необхідності його перезакриття. За цим договором Виконавець не приймає майно Замовника на зберігання і не вступає у володіння ним.

Пунктом 4.1 Договору визначено, що технічна укріпленість обєкта повинна відповідати вимогам, вказаним у Додатку № 4, що є невідємною частиною цього Договору.

Згідно із п. 4.2 Договору обладнання об'єкта сигналізацією повинно відповідати вимогам ВБН В.2.5-78.11.01-2003 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Системи сигналізації охоронного призначення», якщо інше не передбачено чинним законодавством України.

Відповідно до п. 4.3 Договору Виконавець спільно із Замовником не рідше 1 разу на рік проводить обстеження стану технічної укріпленості обєкта та здійснює перевірку працездатності сигналізації, її відповідності до схеми блокування обєкта, про що складається акт за підписом уповноважених на те представників сторін із зазначення у ньому виявлених недоліків та строків їх усунення. У випадку не усунення Замовником виявлених недоліків, Виконавець має право припинити надання послуг в односторонньому порядку, попередивши про це Замовника не менше ніж за три дні.

За визначенням п. 5.2.6. Договору, Замовник зобовязаний, у випадку проведення на обєкті ремонту (в т.ч. встановлення або переміщення перегородок, високих шаф, стелажів і т.п.), заміни на ньому режиму охорони майна, профілю діяльності, заміни або появи нових місць зберігання цінностей, а також: проведення інших заходів, внаслідок яких може виникнути необхідність внесення змін у схему блокування об'єкта сигналізацією або додаткового технічного укріплення об'єкта, повідомити про це Виконавця не пізніше ніж за 15 днів до початку проведення таких робіт або до настання таких змін.

Згідно із п. 5.2.9 Договору Замовник зобовязаний письмово, не менше ніж за три години до початку, повідомити Виконавця про дату та час проведення інвентаризації майна на об'єкті та визначення розміру збитків, завданих проникненням сторонніх осіб на об'єкт в період охорони. Інвентаризація майна на об'єкті та визначення розміру збитків здійснюється за участю уповноважених представників Виконавця у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Пунктом 6.1.1 Договору передбачено, що Виконавець відшкодовує збитки, що завдані Замовнику третіми особами внаслідок невиконання або неналежного виконання Виконавцем своїх договірних зобов'язань в межах суми прямої дійсної шкоди, але не більше 20000,00 грн.

При наявності письмової заяви Замовника про заподіяні збитки внаслідок невиконання Виконавцем своїх зобовязань, уповноважені представники Виконавця мають право брати участь у визначені розміру цих збитків та в знятті залишків товарно-матеріальних цінностей, які порівнюються з даними бухгалтерського обліку Замовника на день події. Зняття залишків товарно-матеріальних цінностей повинно бути проведено терміново під час прибуття представників сторін на місце події (п. 6.1.3 Договору).

Пунктом 9.1 Договору визначено, що договір укладається терміном на три місяці і набуває чинності з 28.10.2011.

Договір вважається подовженим на тих же умовах на кожний наступний такий же термін, встановлений п. 9.1 даного Договору, якщо жодна із сторін не менше ніж за 20 календарних днів до закінчення терміну чинності Договору письмово не заявить про його припинення або перегляд (п. 9.2 Договору).

Обставини справи свідчать, що у ніч з 23 на 24 червня 2017 року невстановленими особами здійснено проникнення у складське приміщення Запорізького РСП ТОВ «Тедіс Україна» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Карпенка Карого, 60, та крадіжку тютюнових виробів, що є власністю позивача, на загальну суму 567230,64 грн.

За фактом проникнення 24.06.2017 до складського приміщення та таємного викрадення майна, що належить ТОВ «Тедіс Україна» Шевченківським ВП Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізькій області 25.06.2017 до ЄРДР внесені відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (кримінальне провадження № 0002515).

Вказаний об'єкт був під охороною Олександрівського МВ УПО в Запорізькій області на підставі Договору №04-43158/312 від 28 жовтня 2011 року.

24.06.2017 о 09:31 на ПЦС Олександрійського МВ УПО Запорізької області надійшов сигнал «Тривога» КТС офісу ТОВ «Тедіс Україна», що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Карпенка-Карого, 60, який негайно був передано черговим пульту ПЦС наряду поліції охорони. По прибуттю на об'єкт наряду поліції охорони, регіональним керівником структурного підрозділу ТОВ «Тедіс Україна» ОСОБА_4 було повідомлено наряд поліції про крадіжку.

В ході огляду приміщення та першочергових дій, до встановлення обставин правопорушення, було встановлено, що до приміщення складу зловмисники проникли через віконні отвори на даху та, використовуючи «мертві зони» в сигналізації, витягли товар за межі складу шляхом підняття коробів (усього 58) на мотузці. Однією з причин не надходження на ПЦО сигналу щодо проникнення на об'єкт стала наявність закритих зон дії датчиків охоронної сигналізації в результаті їх недостатньої кількості або встановлення під невивіреним кутом дії.

Позивач вказує, що з огляду положення пунктів 4.3, 4.4, 4.5.1, 5.1.3, 5.2.7 Договору, відповідальність за належне функціонування сигналізації, її обслуговування та усунення недоліків в її роботі покладено виключно на Виконавця, проте, протягом дії договору відповідач про наявність будь-яких недоліків і наявності «мертвих зон» сигналізації не повідомляв.

За доводами позивача, неналежне виконанням відповідачем зобовязань за договором щодо забезпечення технічного укріплення обєкту є підставою для покладення на нього відповідальності у вигляді збитків, передбачених умовами п. 6.1.1 Договору.

18.07.2017 позивачем на адресу відповідача направлено лист за вих. № 8058/ГО/ЮД з вимогою сплати суму збитків в розмірі 20000,00 грн.

Листом від 28.07.2017 № 488 відповідач зазначив про безпідставність вимоги про відшкодування збитків, оскільки послуги за Договором надавалися належно та в повному обсязі.

Позовні вимоги про стягнення з Управління поліції охорони в Запорізькій області суми збитків в розмірі 20000,00 грн. стали предметом судового розгляду у даній справі.

Проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, заслухавши представників сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Як свідчать надані суду документи, між сторонами склалися господарські відносини з надання послуг з охорони обєкта.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Договір про надання послуг є двосторонньозобовязувальним, оскільки і виконавець, і замовник наділені як правами, так і обовязками. На виконавця покладено обовязок надати послугу і надано право на одержання відповідної плати або відшкодування фактичних витрат, необхідних для виконання договору. Замовник, в свою чергу, зобовязаний оплатити послугу і наділений правом вимагати належного надання послуги з боку виконавця.

За умовами правочину відповідач зобовязався надавати позивачу послуги з централізованої охорони майна на обєктах технічними засобами сигналізації, з реагуванням наряду міліції ДСО, а позивач, в свою чергу, прийняти ці послуги та оплатити їх.

Загальні умови виконання зобовязання закріплені в ст. 526 ЦК України: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні приписи містить ст. 193 Господарського кодексу України.

За твердженням позивача, неналежне виконанням відповідачем зобовязань за договором по встановленню і обслуговуванню сигналізації стало однією з основних передумов крадіжки та, відповідно, призвело до понесення позивачем збитків, розмір яких визначено відповідно до умов п. 6.1.1 Договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно із вимогами п. 4 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді відшкодування збитків.

У відповідності до ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Оскільки відшкодування збитків є мірою відповідальності, воно застосовується, за загальним правилом, за наявності вини боржника.

Згідно з приписами ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбаченому цим Кодексом, іншими законами та договором. Господарськими санкціями, виходячи зі змісту ст. 217 ГК України, визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій, як відшкодування збитків, штрафні санкції, оперативно - господарські та адміністративно - господарські санкції.

У ст.ст. 224, 225 ГК України, на які посилається позивач в якості підстави для стягнення з відповідача збитків, закріплено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобовязання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки субєкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, крім іншого, включаються також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Аналізуючи вищевикладене, суд зазначає, що відшкодування збитків (в контексті нормативного обґрунтування заявлених вимог) є видом відповідальності за правопорушення при здійсненні господарської діяльності. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Як і будь-яка інша юридична відповідальність, господарсько-правова відповідальність ґрунтується на певних правових підставах. Це нормативні підстави, тобто сукупність норм права про відповідальність субєктів господарських відносин. По-друге, це правосубєктність правопорушника, тобто сторонами правовідносин щодо застосування відповідальності у спорі, що розглядається у рамках господарського процесу, можуть бути підприємства, установи, організації тощо.

Третя підстава це протиправні дії або бездіяльність особи (осіб), що порушують права і законні інтереси потерпілої особи. Зазначена підстава складається з чотирьох елементів, які називаються умовами господарсько - правової відповідальності. До них відносяться:

- наявність факту порушення, тобто порушення норми закону, внаслідок чого завдаються збитки або інша майнова шкода правам та інтересам потерпілого (позивача у справі);

- протиправність поведінки правопорушника;

- причинний звязок між протиправною поведінкою порушника і завданими потерпілому збитками;

- вина правопорушника.

Виходячи з норм цивільного законодавства, позивач має довести наявність збитків, їх розмір, протиправність поведінки правопорушника та причинний зв'язок між протиправними діями відповідача та завданими позивачу збитками. Сукупність (склад) чотирьох названих умов утворює юридично-фактичні підстави господарсько-правової відповідальності. Для застосування майнової відповідальності у вигляді відшкодування збитків потрібна наявність усіх чотирьох умов.

За фактом проникнення 24.06.2017 до складського приміщення та таємного викрадення майна, що належить ТОВ «Тедіс Україна», Шевченківським ВП Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізькій області 25.06.2017 до ЄРДР внесені відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (кримінальне провадження №0002515).

Проте, за юридичним складом, для стягнення збитків необхідна наявність одночасно з цією обставиною також інших елементів, зокрема протиправність поведінки правопорушника та причинний зв'язок між протиправними діями відповідача та завданими позивачу збитками.

Згідно зі ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність учасника правовідносин є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

За приписами частини 1 ст. 906 ЦК України, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобовязання з відшкодування шкоди, збитків є деліктним зобовязанням.

Для застосування деліктної відповідальності необхідною є наявність складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливого результату такої поведінки (шкоди/збитків); причинного звязку між протиправною поведінкою і шкодою; вини особи, яка заподіяла шкоду (якщо інше не передбачено законом або договором). Протиправною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону або договору.

В даному випадку суд не вбачає у діях відповідача протиправної поведінки, що призвела до шкідливих результатів щодо прав та охоронюваних інтересів позивача.

Так, за фактом проникнення 24.06.2017 до складського приміщення та таємного викрадення, в ході огляду приміщення та першочергових дій до встановлення обставин правопорушення було встановлено, що до приміщення складу зловмисники проникли через віконні отвори на даху.

Разом з тим, в ході комісійного обстеження працездатності сигналізації, яке проведено відразу після крадіжки за участю керівника Запорізького РСП ТОВ «Тедіс Україна» ОСОБА_4 та інженера Олександрівського МВ УПО в Запорізькій області ОСОБА_5, встановлено, що змонтована система сигналізації в приміщенні складу ТОВ «Тедіс Україна» по вул. Карпенка-Карого, 60, знаходиться в справному стані. Також з'ясовано, що однією з причин не надходження на ПЦО сигналу щодо проникнення на об'єкт стала наявність закритих зон дії датчиків охоронної сигналізації в результаті їх недостатньої кількості. Проникнення на об'єкт відбулося через віконний отвір на даху складу, який не має захисних ґрат і внутрішньої сторони.

При цьому, суд вважає необхідним звернути увагу, що рекомендації по технічній укріпленості об'єкту, зокрема, посилення засклених віконних отворів гратами, були надані в Акті первинного обстеження від 20.06.2013 (арк. справи 22), від виконання яких позивач відмовився, що зафіксовано в самому Акті.

Також, умовами укладеного між сторонами Договору, а саме п. 7.1.2 ( підпункти є, з) Договору передбачено, що Виконавець звільняється від відповідальності за збитки, допущені при відсутності вини Виконавця, у тому числі, у разі невиконання Замовником вимог по технічному зміцненню Об'єкта чи додатковому встановленню сигналізації, якщо це стало умовою здійснення крадіжки; проникнення на Об'єкт через місця визначених у п. 1, 2. Відомостей (додаток № 4 до Договору).

Таким чином, з огляду на невиконання позивачем вимог щодо усунення виявлених в ході обстеження недоліків, в даному випадку відсутні підстави вважати, що збитки нанесені ТОВ «Теніс Україна» з вини відповідача, тому покладення на відповідача обовязку по відшкодуванню збитків, спричинених крадіжкою, є безпідставним.

Крім того, як визначено п. 5.2.9 Договору, позивач зобов'язаний був письмово, не менше ніж за три години /до початку, повідомити відповідача про дату та час проведення інвентаризації майна на об'єкті та визначення розміру збитків, завданих проникненням, Що позивачем не дотримано, докази надсилання відповідного повідомлення про проведення інвентаризації майна відсутні. Отже, Управління охорони в Запорізькій області було позбавлено права на участь уповноваженого представника у визначені розміру збитків.

При цьому, відповідно до п. 7.2 Договору Охорона звільняється від відповідальності за збитки, розмір яких визначено Замовником самостійно, без участі уповноважених представників Охорони, через відсутність письмового повідомлення останнього про час визначення розмірів збитків та зняття залишків товарно-матеріальних цінностей.

У звязку з цим, суд констатує, що позивачем за вимогою про стягнення 20000,00 грн. збитків не доведено обовязкових умов, наявність яких дає право на відшкодування збитків, а саме: протиправної поведінки відповідача (вини) та причинного звязку між протиправними діями відповідача та завданими позивачу збитками, тому підстави для задоволення даної позовної вимоги наразі відсутні.

Щодо доводів позивача, про те, що відповідач вже понад чотири роки не повідомляв позивача про наявність будь-яких недоліків і «мертвих зон» сигналізації, слід зазначити, що дані доводи не спростовують висновків покладених в основу судового рішення. Так, рекомендації по технічній укріпленості об'єкту, зокрема, посилення засклених віконних отворів гратами, були надані в Акті первинного обстеження від 20.06.2013 (арк. справи 22), від виконання яких позивач відмовився, що зафіксовано в самому Акті. Тобто про наявність недоліків позивачу було відомо. Також, як свідчать матеріали справи, сигналізація на об'єкті за адресою: м. Запоріжжя, вул. Карпенка-Карого, 60, була змонтована на прохання позивача згідно листа вх. № 1367 від 21.06.2013 про зміну адреси об'єкта з використанням раніше встановленого обладнання на складі по вул. Українська, 52, та відсутністю фінансування на дообладнання. При цьому, кількість наявних сповіщувачів не забезпечувала перекриття всього об'єму приміщення, а лише місць зберігання майна, вказаних на той час представником замовника (позивача). Разом з тим, за умовами п. 5.2.6. договору замовник зобов'язаний у випадку заміни або появи нових місць зберігання цінностей, а також проведення інших заходів, внаслідок яких може виникнути необхідність внесення змін у схему блокування об'єкта сигналізацією або додаткового технічного укріплення об'єкта, повідомити про це виконавця не пізніше ніж за 15 днів до початку проведення таких робіт або до настання таких змін, проте, будь яких повідомлень про розміщення матеріальних цінностей в місцях, інших від раніше узгоджених, від позивача до відповідача не надходило. З моменту укладання договору скарг на працездатність змонтованих засобів сигналізації на даному об'єкті та заяв щодо необхідності дообладнання засобами сигналізації від позивача до відповідача не надходило, як не надходило скарг щодо усунення несправностей, у випадку їх виникнення. Крім того, п. 4.3. договору на сторін покладений саме спільний обовязок не рідше 1 разу на рік проводити обстеження стану технічної укріпленості обєкта.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обовязки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

В даному випадку, за наведених у позовній заяві підстав, а також з огляду на надані сторонами докази, позовні вимоги не є обґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Суддя О.С. Боєва

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 21 листопада 2017 р.