Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2017 р. Справа № 909/892/17
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Кобецької С. М., секретар судового засідання Савчин Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Заступника керівника Калуської місцевої прокуратури,

вул. Котляревського, 2, м.Долина, 77500;

в інтересах держави - Державного агентства лісових ресурсів

України, вул. Хрещатик, 5, м.Київ, 01001;

Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського

господарства, вул. Грушевського, 31, м.Івано-Франківськ, 76018;

в особі: Державного підприємства "Болехівське лісове господарство",

вул. Є. Коновальця, буд.101, м. Болехів, 77200;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Гріненерджі",

юридична адреса:вул. Грушевського, 52, смт. Богородчани, Богородчанський район,

Івано-Франківська область, 77701;

фактична адреса:вул. Саєвича, 5а, м. Івано-Франківськ, 76018;

про: стягнення 182 794,78грн.,

за участю:

від прокуратури: ОСОБА_1 - прокурор відділу, (посвідчення №043213 від 10.05.16р.);

від позивача: ОСОБА_2 - представник, (довіреність б/н від 04.01.17р.);

від відповідача: ОСОБА_3 - представник, (довіреність б/н від 01.07.17р.);

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Калуської місцевої прокуратури, в інтересах держави - Державного агентства лісових ресурсів України, Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства, в особі Державного підприємства "Болехівське лісове господарство", звернувся до господарського суду Івано-Франківської області з позовом, про стягнення з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Гріненерджі", 182 794,78грн.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 18.09.17р. позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі.

При цьому, судом взято до уваги приписи пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вчиненої в Римі 04.11.1950р., ратифікованої Україною 17.07.1997р. (набрала чинності для України 11.09.1997р.), якими гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків, зокрема, цивільного характеру. Одночасно, реалізація "права на суд", передбаченого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., відповідно до практики Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого, згідно із ст.32 Конвенції, поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї, включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення Європейського суду з прав людини у справах Буланов та Купчик проти України заяви №№ 7714/06, 23654/08 від 09.12.2010р., Чуйкіна проти України № 28924/04 від 13.01.2011р.).

В судовому засіданні 19.10.17р. оголошувалась перерва до 09.11.17р.

Прокурор та представник позивача, в судовому засіданні, підтримали позовні вимоги, вказуючи при цьому на:

- укладення між сторонами Договору №04-10/17 від 02.02.17р., Договору перевезення №02-02/17 від 03.01.17р., на виконання умов яких, позивач поставив відповідачу лісопродукцію та надав послуги з її перевезення на загальну суму 217 794,78грн., що підтверджують товарно-транспортні накладні від 02.02.17р., 03.02.17р., 04.02.17р., 06.02.17р., 08.02.17р., 09.02.17р., 10.02.17р., 14.02.17р., журнали реалізації (відпуску деревини) за лютий 2017р., акт надання послуг (виконаних робіт) за лютий 2017р.

- неналежне виконання відповідачем зобов"язання по оплаті коштів за отриману лісопродукцію та надані транспортні послуги, внаслідок чого, неоплаченою в повному обсязі залишилась їх вартість в розмірі 182 794,78грн. (35 000,00грн. - відповідачем сплачено);

- звернення до відповідача з вимогою №213/03-11/15 від 11.04.17р., про оплату вартості поставленої лісопродукції та наданих послуг з її перевезення, яка залишилась без належного реагування з боку відповідача;

- норми ст.ст. 526, 655, 629, 692 Цивільного кодексу України, ст.ст.173, 193 Господарського кодексу України.

Представник відповідача, в судовому засіданні, факт наявності неоплаченої вартості поставленої лісопродукції та наданих транспортних послуг, обумовлених Договорами №04-10/17 від 02.02.17р., №02-02/17 від 03.01.17р., в сумі 182 794,78грн., підтвердив. Вказуючи при цьому, що господарська діяльність ТОВ "Гріненерджі" носить сезонний характер, грошові кошти, за поставлену бюджетним установам теплову енергію поступлять у листопаді 2017р., після чого, відповідач матиме змогу в повному обсязі розрахуватись з позивачем (відзив на позов №1/88-17 від 17.10.17р.)

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників позивача та відповідача, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Між Державним підприємством "Болехівське лісове господарство" (Продавець/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гріненерджі" (Покупець/відповідач) укладено Договір №04-10/17 від 02.02.17р.

Згідно п. 1. Договору, Продавець зобов'язується продати, а Покупець прийняти та оплатити лісопродукцію, згідно погодженої Специфікації, яка є невід"ємною частиною даного Договору.

Специфікацією (Додаток №1) до Договору, обумовлено найменування продукції - дрова паливні, бук, береза, дуб, ясен, клен, граб, кількість 300, ціна - 528,67грн., загальну суму - 190 321,20грн.

У відповідності до п.5 Договору, Покупець зобов"язаний протягом 5 календарних днів з моменту одержання партії продукції перерахувати суму заборгованості на розрахунковий рахунок Продавця.

Крім того, 03.01.17р., між сторонами у справі, укладено Договір перевезення №02-02/17 від 03.01.17р.

В порядку та умовах, визначених цим Договором, Перевізник (позивач) бере на себе зобов"язання за рахунок Замовника (відповідача) здійснювати перевезення вантажів, а Замовник зобов"язується оплачувати надані послуги (п.1.2.Договору).

Відповідно до п. 6.1.Договору, послуги по даному Договору передаються Перевізником та приймаються Замовником по акту приймання-передачі наданих послуг.

Пунктом 5.5. Договору, обумовлено, що оплата послуг здійснюється Замовником протягом 5 банківських днів з дати отримання вантажу Вантажоодержувачем.

Дослідженням обставин справи, судом встановлено, що на виконання умов договірних відносин, позивач поставив відповідачу лісопродукцію та надав послуги з її перевезення на загальну суму 217 794,78грн. Даний факт підтверджують належним чином оформлені, підписані та скріплені печатками сторін товарно-транспортні накладні від 02.02.17р., 03.02.17р., 04.02.17р., 06.02.17р., 08.02.17р., 09.02.17р., 10.02.17р., 14.02.17р., акт надання послуг (виконаних робіт) за лютий 2017р. (а.с.22-73).

Однак, відповідачем не доведено перед судом належного виконання взятого на себе зобов"язання щодо здійснення розрахунків за отриману лісопродукцію та надані транспортні послуги в сумі заявленій до стягнення - 182 794,78грн. При цьому, 35 000,00грн. - відповідачем сплачено (а.с.77-84).

Позивач звертався до відповідача з вимогою №213/03-11/15 від 11.04.17р. (а.с.86), про оплату вартості поставленої лісопродукції та наданих послуг з її перевезення. Однак, доказів належного реагування відповідачем суду не пред"явлено.

Наявність неоплаченої вартості поставленої лісопродукції та наданих транспортних послуг, обумовлених Договорами №04-10/17 від 02.02.17р., №02-02/17 від 03.01.17р., в сумі 182 794,78грн., визначено самим відповідачем у підписаному сторонами акті звірки розрахунків за 2017р. (а.с.85).

Станом на 09.11.17р. в матеріалах справи відсутні відомості, які підтвердили оплату відповідачем вищевказаної суми коштів.

Із змісту ст. 11 Цивільного кодексу України вбачається, що цивільні права та обов"язки виникають зокрема, з Договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов"язковим для виконання сторонами (ст.ст. 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України).

Договір №04-10/17 від 02.02.17р., Договір перевезення №02-02/17 від 03.01.17р., укладені між сторонами в межах чинного законодавства України - є правомірними, оскільки їх недійсність прямо не встановлена законом та вони не визнані судом недійсним (ст.204 Цивільного кодексу України).

В силу ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них (ст.908 Цивільного кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України).

В силу положень ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Нормою ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

З огляду на вимоги ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Позивачем доведено та документально підтверджено обставини, на які він посилався, як на підставу своїх вимог. Відповідач наявність неоплаченої вартості поставленої лісопродукції та наданих транспортних послуг в сумі 182 794,78грн. - визнав.

За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача 182 794,78грн. правомірна, обґрунтована, документально підтверджена і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи правила ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 11, 204, 509, 525, 526, 530, 599, 610, 612, 625-629, 655, 712, 908 Цивільного кодексу України, ст.ст.173, 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 33, 34, 43, 49, 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гріненерджі", вул. Грушевського, 52, смт. Богородчани, Богородчанський район, Івано-Франківська область, 77701 (ідентифікаційний код 38285828) на користь Державного підприємства "Болехівське лісове господарство", вул. Є. Коновальця, буд.101, м. Болехів, 77200 (ідентифікаційний код 22177986) 182 794,78грн. (сто вісімдесят дві тисячі сімсот дев"яносто чотири грн. 78 коп.) - заборгованості, 2 741, 92грн. (дві тисячі сімсот сорок одну грн. 92коп.) - судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 14.11.17р.

Суддя С.Кобецька