ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2017 р. Справа № 911/2636/17

Суддя господарського суду Київської області Подоляк Ю.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Білоцерківський завод залізобетонних конструкцій»
доМалого приватного підприємства «Енергія»
простягнення 310532,24 грн.
за участю представників:
позивача:ОСОБА_1 дов. від 10.08.2017 № 08-598
відповідачів:ОСОБА_2 керівник
суть спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Білоцерківський завод залізобетонних конструкцій» (далі - позивач) до Малого приватного підприємства «Енергія» (далі відповідач) про стягнення 310532,24 грн., з яких 223843,01 грн. основний борг, 68159,69 грн. інфляційні втрати, 18529,54 грн. 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором поставки від 03.02.2015 № 19 щодо здійснення повного розрахунку за поставлені залізобетонні конструкції у строки визначені договором.

В процесі розгляду справи позивач подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, якою в порядку ст. 22 ГПК України зменшив розмір позовних вимог в частині заявленої до стягнення суми основного боргу та просить суд стягнути з відповідача 222952,97 грн. основного боргу, 68159,69 грн. інфляційні втрати, 18529,54 грн. 3% річних.

Також позивач подав до суду заяву, якою в порядку ст. 22 ГПК України відмовився від позову в частині вимог про стягнення з відповідача 68159,69 грн. інфляційних втрат та 18529,54 грн. 3% річних.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Враховуючи обставини справи, а також те, що подана позивачем заява про відмову позивача від позову в частині вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 68159,69 грн. та 3% річних в розмірі 18529,54 грн. не суперечить діючому законодавству, не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, відповідає вимогам ГПК України, господарський суд вважає за можливе її прийняти, а провадження у справі в цій частині припинити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

За таких обставин, в даному провадженні суд розглядає остаточні вимоги позивача про стягнення з відповідача 222952,97 грн. основного боргу.

Присутній в судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги та просить суд їх задовольнити з мотивів, викладених в позові.

Присутній в судовому засіданні представник відповідача визнав позовні вимоги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, присутніх в судовому засіданні, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Між сторонами у справі було укладено договір поставки від 03.02.2015 № 19 (далі договір), відповідно до умов якого позивач постачальник зобовязується передати відповідачу покупцю залізобетонні конструкції (надалі - товар) в кількості та за ціною зазначеній в специфікаціях або товарних накладних, що є невідємними частинами договору, а відповідач зобовязується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору.

Днем поставки є день виписки видаткової накладної на товар (п. 5.1 договору).

Відповідно до п. 6.2 договору покупець оплачує товар за ціною, вказаною у специфікації.

Загальна сума договору складається з суми вартості кожної партії товару, зазначених в специфікаціях, які є невідємною частиною договору (п. 6.3 договору).

Згідно з умовами пунктів 7.1, 7.2 договору розрахунок здійснюється в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника. Днем оплати є день зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Відповідно до п. 8.1 договору поставка товару здійснюється після 100% передоплати на умовах ЕXW- м. Біла Церква, вул. Січневого прориву, 39.

Сторони можуть погодити інший порядок поставки товару згідно з специфікаціями, ніж той, що обумовлено п. 8.1 договору (п. 8.2 договору).

Сторони договору у відповідних специфікаціях, які підписані в двосторонньому порядку повноваженими представниками сторін та підписи яких скріплені печатками товариств, погодили кількість товару що поставляється, його ціну, а також знижку в відсотковому відношенні від вартості товару що поставляється.

На виконання умов договору позивач у період з 25.08.2015 по 09.10.2015 по видатковим накладним від 25.08.2015 №РН-0001296 на суму 54249,48 грн., від 26.08.2015 №РН-0001311 на суму 40226,95 грн., від 28.08.2016 №РН-0001333 на суму 35004,91 грн., від 31.08.2015 №РН-0001347 на суму 32300,42 грн., від 10.09.2015 №РН-0001453 на суму 18128,52 грн., від 14.09.2015 №РН-0001467 на суму 34785,07 грн., від 15.09.2015 №РН-0001486 на суму 39314,77 грн., від 21.09.2015 №РН-0001528 на суму 2202,55 грн., від 28.09.2015 №РН-0001575 на суму 38061,79 грн., від 30.09.2015 №РН-0001614 на суму 31058,10 грн., від 02.10.2015 №РН-0001629 на суму 34785,07 грн., від 08.10.2015 №РН-0001688 на суму 27331,13 грн., від 09.10.2015 №РН-0001705 на суму 11012,76 грн. поставив відповідачу товар на загальну суму 398461,52 грн., а відповідач по довіреностям від 21.08.2015 № 466, від 10.09.2015 № 510, від 02.10.2015 № 587 вказаний товар отримав. Перелічені видаткові накладні підписані в двосторонньому порядку повноваженими представниками сторін та їх підписи за виключенням видаткових накладних від 21.09.2015 №РН-0001528, від 02.10.2015 №РН-0001629 скріплені печатками товариств.

Завірені копії перелічених вище документів залучені до матеріалів справи.

Разом з тим, відповідач свої зобовязання щодо здійснення повного розрахунку за поставлений товар в повному обсязі не виконав, в звязку з чим за ним рахується борг в розмірі заявленої до стягнення суми 222952,97 грн.

Зазначений розмір заборгованості підтверджується залученим до матеріалів справи актом звірки взаєморозрахунків між сторонами у справі, який підписаний в двосторонньому порядку повноваженими представниками сторін та підписи яких скріплені печатками товариств, відповідно до якого сальдо на користь позивача станом на 01.11.2017 складає 222952,97 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з п. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Приписами п. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Проте, всупереч згаданих приписів закону, положень укладеного між сторонами договору, відповідач не виконав своїх договірних зобовязань щодо здійснення повного розрахунку за поставлений товар, у звязку з чим за ним на час розгляду справи рахується борг в розмірі 222952,97 грн. Вказаний борг в заявленому до стягнення розмірі визнано відповідачем, про що свідчить подана до суду заява про визнання позову.

Згідно вимог ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, суд вважає, що позивачем правомірно заявлено позов про стягнення 222952,97 грн. заборгованості за поставлений товар.

З огляду на зазначене та враховуючи, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 222952,97 грн. заборгованості, є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору за розглянуту вимогу, відповідно до статті 49 ГПК України покладається судом на відповідача.

Керуючись ст. 1291 Конституції України, ст. 43, 33, 44, 49, п. 4 ч. 1 ст. 80, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Припинити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з Малого приватного підприємства «Енергія» 68159,69 грн. інфляційних втрат та 18529,54 грн. 3% річних.

2. Решту позову задовольнити повністю.

3. Стягнути з Малого приватного підприємства «Енергія» (08514, Київська обл., Фастівський р-н, с. Дідівщина, вул. Леніна, 3, ідентифікаційний код 20600943) на користь Публічного акціонерного товариства «Білоцерківський завод залізобетонних конструкцій» (09113, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Січневого прориву, 39, ідентифікаційний код 00130659) 222952 (двісті двадцять дві тисячі девятсот пятдесят дві) грн. 97 коп. основного боргу, 3344 (три тисячі триста сорок чотири) грн. 29 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Суддя Ю.В. Подоляк

Дата підписання рішення 16.11.2017.