РІШЕННЯ

16.11.2017Справа №910/15680/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Ковалівської О.М., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/15680/17

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване будівельно-монтажне управління», м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна країна «Вакан», м. Київ,

про стягнення 41 951,26 грн.,

за участю представників:

позивача - Рачинського В.А. (довіреність від 21.08.2017 № б/н);

відповідача - не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване будівельно-монтажне управління» (далі - Управління) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна країна «Вакан» (далі - Товариство) про стягнення з відповідача: 40 257 грн. основної заборгованості, що утворилася в зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору від 21.11.2016 №57/11 на надання послуг (далі - Договір); 362,88 грн. 3 % річних та 1 331,38 грн. втрат від інфляції, а всього 41 951,26 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2017 було порушено провадження у справі та призначено судовий розгляд на 10.10.2017.

Позивач 06.10.2017 подав суду клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових документів, витребуваних ухвалою про порушення провадження у справі.

10.10.2017 відповідач подав суду клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку із лікарняним уповноваженого представника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2017 розгляд справи було відкладено на 16.11.2017 у зв'язку з неявкою представників сторін.

16.11.2017 відповідач подав суду заяву про відкладення розгляду справи.

Відповідно до статті 42 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно зі статтею 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до частини першої статті 69 ГПК України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

Відповідач посилається на те, що генеральний директор Товариства перебуває на лікарняному і тільки 06.11.2017 був виписаний зі стаціонарного лікування на амбулаторне (протягом двох тижнів); оскільки необхідні документи для підготовки відзиву у справі знаходяться у генерального директора, то розгляд справи має бути відкладено.

Слід зазначити, що про даний господарський спір відповідач дізнався ще 22.09.2017 (отримання копії ухвали про порушення провадження у справі), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

За клопотанням відповідача розгляд справи відкладався і Товариству було надано достатньо часу для виконання вимог ухвал суду та підготовки до судового розгляду.

Крім того, відповідно до частин першої - третьої статті 28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника.

Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище.

Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації.

Таким чином, стаття 28 ГПК України не обмежує коло осіб, які можуть представляти інтереси юридичної особи в суді.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви відповідача про відкладення розгляду справи.

Представник позивача у судовому засіданні 16.11.2017 надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, вимоги ухвал суду не виконав, відзив на позовну заяву не подав.

Ухвали Господарського суду міста Києва були надіслані учасникам процесу на адреси, зазначені у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті таких ухвал та рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова № 18) зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 75 ГПК України розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 16.11.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

21.11.2016 Управлінням (виконавець) і Товариством (замовник) було укладено Договір, за умовами якого:

- замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання забезпечити надання послуг з виконання своїм гусеничним краном ДЕК-2051, будівельно-монтажних, навантажувально-розвантажувальних та інших робіт і послуг на будівельному майданчику, що наданий замовником та знаходиться за адресою: Київська область, смт Чабани, вул. Юності, 5 (пункт 1.1 Договору);

- оплата за виконані виконавцем послуги здійснюється замовником щомісячно, до 10 числа поточного місяця за попередній на підставі довідок про вартість виконаних послуг або актів приймання передачі виконаних послуг, які оформлені виконавцем та підписані замовником (пункт 3.1 Договору);

- Договір набирає чинності з дня його підписання і діє до 31.10.2017, а в частині взаєморозрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (пункт 10.7 Договору).

Договір підписано уповноваженими особами, а саме, від позивача - директором Відоменком В.В., який діяв на підставі статуту, та від відповідача - генеральним директором Стрельніковим В.М., який діяв на підставі статуту, та скріплено печатками сторін.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не визнаний недійсним, не розірвано.

Таким чином, Договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Отже, укладений сторонами Договір за своєю правовою природою є договором з надання послуг.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Позивач надав відповідачу послуги на суму 40 257 грн., що підтверджується такими актами приймання виконаних послуг: від 23.03.2017 № 2189 на суму 16 792,92 грн.; від 28.04.2017 № 2287 на суму 23 464,08 грн.

Вказані акти підписані повноважним представниками сторін та скріплені печатками без зауважень та приймаються судом як належні докази, що підтверджують факт надання послуг позивачем відповідачу.

За надані послуги Товариство не розрахувалося, внаслідок чого виник борг у сумі 40 257 грн.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення боргу у сумі 40 257 грн. підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача 362,88 грн. 3% річних і 1 331,38 грн. втрат від інфляції. Позивач визначає період прострочення з 10 04.2017 по 14.08.2017.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Так, перевіривши здійснені позивачем розрахунки, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що вони правильні.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна країна «Вакан» (02140, м. Київ, проспект Миколи Бажана, 14, кв. 188; ідентифікаційний код: 39060711) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване будівельно-монтажне управління» (01013, м. Київ, вул. Будіндустрії, 6; ідентифікаційний код: 37218918): 40 257 (сорок тисяч двісті п'ятдесят сім) грн. боргу; 1 331 (одну тисячу триста тридцять одну) грн. 38 коп. втрат від інфляції; 362 (чотириста шістдесят дві) грн. 88 коп. 3 % річних та 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 21.11.2017.

Суддя І.Д. Курдельчук