РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2017Справа №916/1500/17
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Український страховий стандарт"

до Департаменту патрульної поліції

про стягнення 26 185,23 грн.

Представники:

від позивача: Андрієнко Ю.А. - представник за довіреністю № 78/17 від 12.12.2017 р.;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Український страховий стандарт" звернулося до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з відповідача АТГ ГУМВС України в Одеській області страхового відшкодування в порядку регресу у сумі 26 185,23грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не повідомив позивача про настання страхової події у строки, передбачені законом, у зв'язку з чим у позивача виникло право на пред'явлення регресного позову до відповідача щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну власника автомобіля Kia, д.н. НОМЕР_2, у зв'язку з виплатою страхового відшкодування потерпілій особі.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 29.06.2017р. порушено провадження у справі № 916/1500/17.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.09.2017 р. здійснено заміну неналежного відповідача АТГ ГУМВС України в Одеській області (65000, м. Одеса, вул. 25 Чапаївської дивізії, 1А, код ЄДРПОУ 8806799) на належного відповідача Департамент патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.09.2017 р. передано справу № 916/1500/17 за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Український страховий стандарт" до Департаменту патрульної поліції про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу 26185,23 грн. за підсудністю до господарського суду міста Києва.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.09.2017 р. прийнято справу до провадження, призначено розгляд справи на 23.10.2017 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.10.2017 р. розгляд справи відкладено на 13.11.2017 р., у зв'язку із неявкою представника позивача у судове засідання.

У судове засідання 13.11.2017 р. представник відповідача не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується протоколом судового засідання від 23.10.2017 р.

Представник позивача, позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Заслухавши представника позивача та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/0940101, укладеного між приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Український страховий стандарт" (страховик) та АТГ ГУМВС України в Одеській області (страхувальник), застраховано цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу Toyota, д.н. НОМЕР_1.

Згідно з пунктом 2 полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/0940101, поліс набирає чинності з 09.09.2016 до 08.10.2017 включно.

З довідки № 173296 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що 03.10.2016 р. в м. Одесі сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Toyota, д.н. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля марки Kia, д.н. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси № 521/18159/16-п від 22.11.2016 р. визнано ОСОБА_4 винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України.

Відповідно до звіту № 3148 про оцінку колісного транспортного засобу від 22.11.2016 р. вартість відновлювального ремонту автомобіля Kia, д.н. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження фізичного зносу складає 31 444,09 грн.

15.12.2016 р. ОСОБА_5 звернувся до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Український страховий стандарт" з заявою про виплату страхового відшкодування.

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Український страховий стандарт" склало страховий акт № 1502 від 05.01.2017 р. та розрахунок страхового відшкодування, відповідно до яких розмір страхового відшкодування становить 26 185,23 грн.

На виконання вимог договору страховик виплатив потерпілій особі страхове відшкодування в розмірі 26185,23 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1502 від 05.01.2017 р.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципу вини.

Відповідно до частини 1 статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Нормами статті 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з статтею 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до пункту 33.1.4 статті 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

У відзиві на позовну заяву без номеру та без дати відповідач зазначає, що відповідно до підпункту "ґ" пункту 38.1.1 статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

За приписами пункту 5 частини 1 статті 989 Цивільного кодексу України страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.

Відповідно до підпункту 33.1.2. пункту 33.1. статті 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди) учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати зазначені дії, вони мають підтвердити це документально.

Законом України від 17.02.2011 № 3045-VІ у статтю 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" внесено зміни, за якими підпунктом 33.1.4. пункту 33.1. статті 33 вказаного Закону передбачено обов'язок водія транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), у разі настання такої пригоди невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він повинен це підтвердити документально.

Наведеними правовими нормами встановлено обов'язок учасника дорожньо-транспортної пригоди вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Такий обов'язок встановлено законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини дорожньо-транспортної пригоди власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

В даному випадку, факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований правоохороннними органами, винна особа притягнута до адміністративної відповідальності, сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування, тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладено в основу ухвалення рішення, яке повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання належать до позадоговірних, тому спори, що виникли з них, мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Стаття 1191 Цивільного кодексу України, яка регулює питання регресу, передбачає право зворотної вимоги до винної особи та знаходиться у главі 82 "Відшкодування шкоди" підрозділу 2 "Недоговірні зобов'язання Книги V "Зобов'язальне право" Цивільного кодексу України, відтак, спори щодо регресних вимог мають вирішуватися у загальному порядку відшкодування збитків.

В свою чергу, у даному випадку, сам по собі факт невиконання вимоги вжити заходи для повідомлення страховика не може бути покладений в основу висновку про задоволення позовних вимог відповідно до зазначених позивачем предмету та підстав позову.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 по справі № 6-284цс15, яка згідно з ст. 111-28 ГПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Оскільки, факт настання страхового випадку (ДТП 03.10.2016 р.) ніким не оспорюється та зафіксований в довідці № 173296 про дорожньо-транспортну пригоду, постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 22.11.2016 р. визнано винний ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, також приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Український страховий стандарт" сплатила страхове відшкодування в розмірі 26 185,23 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1502 від 05.01.2017 р., а сам факт неповідомлення АТГ ГУМВС України в Одеській області позивача про настання страхового випадку не може бути покладено в основу ухвалення рішення, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування у порядку регресу в розмірі 8 098,84 грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з статтею 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Судовий збір, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 32, ч. 1 ст. 33, ст.. 34, ст.ст. 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення 16.11.2017 року.

Суддя С.М.Мудрий