ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2017 р.Справа № 922/3551/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суярко Т.Д.

при секретарі судового засідання Цвірі Д.М.

розглянувши справу

за позовом Державного підприємства "Харківський завод транспортного устаткування" м. Харків
до Товариства з обмеженою віповідальністю "Склоцентр Харків", м. Харків
про виконання обов'язку в натурі
за участю представників:

позивача: ОСОБА_1, довіреність б/н від 06.11.2017 р.;

відповідача: ОСОБА_2, адвокат,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ДП "Харківський завод транспортного устаткування" звернувся з позовом до відповідача - ТОВ "Склоцентр Харків" - про примусове виконання обов'язку в натурі, а саме забрати майно у кількості 148724,254 кв. м. з виробничого будинку літ. "О-1" інв. № 109-Г, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Достоєвського, 3, з приміщень позивача.

Окрім того, позивач просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Позовна заява вмотивована порушенням з боку відповідача умов договору зберігання майна № 5/49-16 від 28.12.2016 року.

В судовому засіданні 22.11.2017 р. представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Окрім того, представник позивача пояснив, що за договором зберігання майна №5/49-16 від 28.12.2016 р. відповідач передав на зберігання позивачу майно скло листове та дзеркало в деревяній тарі в кількості 148724,254 кв. м. Майно відповідачем зі складу не вивозилось ні частково, ні в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 22.11.2017 р. заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаюсь на те, що вивезення майна зі складу є правом, а не обовязком відповідача. Окрім того, представник відповідача зазначав, що відповідач дійсно передавав позивачу на зберігання майно, однак вже частково його вивезено, у звязку з чим відповідач вважає, що позивачем не доведено та необґрунтовано, яка саме кількість майна знаходиться у нього на зберіганні станом на момент розгляду даної справи.

Суд констатує, що сторони у даній справі про розгляд справи судом повідомлені з 27.10.2017 р. (повідомлення про вручення поштового відправлення а.с. 24-25). За клопотанням відповідача розгляд справи відкладався з 08.11.2017 р. до 22.11.2017 р. Про відкладення розгляду справи відповідач був обізнаний з 13.11.2017 р., про що свідчать наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення.

З огляду на наведене, суд вважає, що сторонам у даній справі створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи, висловлення власних правових позицій по суті спору та надання доказів на їх підтвердження.

За таких обставин, з метою вирішення спору у даній справі в розумні строки, суд вважає за можливе розглянути спір за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне.

28.12.2016 р. між позивачем (як зберігачем) та відповідачем (як поклажодавцем) було укладено договір зберігання майна №5/49-16 (арк.с. 9-11) (далі договір зберігання).

Відповідно до п. 1.1 договору зберігання, зберігач зобовязується зберігати та повернути у схоронності майно, зазначене в розділі 2 договору, яке передано поклажодавцем.

В розділі 2 договору зберігання сторони домовились, що найменування, кількість та одиниця виміру кількості зазначаються в акті прийому-передачі.

01.01.2017 р. між сторонами було підписано акт приймання-передачі до договору зберігання (арк.с. 12), відповідно до якого відповідач передав, а позивач прийняв на зберігання майно (скла листове та дзеркало) у кількості 148724,254 кв.м. у деревяній тарі.

Згідно з п. 3.2 договору зберігання, сторони погодили наступні стоки зберігання: початок зберігання: 01.01.2017 р., кінець зберігання: 31.03.2017 р.

Відповідно до п. 3.5 договору зберігання, у разі продовження строку зберігання, передбаченого п. 3.2, поклажодавець письмово повідомляє про це зберігача за 15 календарних днів, до дня закінчення зберігання, із обовязковим оформленням додаткової угоди про продовження строку зберігання.

Додатковою угодою №2 до договору зберігання сторони погодили наступні стоки зберігання: початок зберігання починає: 01.01.2017 р., кінець зберігання: 31.07.2017 р.

В п. 3.3 договору зберігання сторони домовились, що зберігач повертає майно, залишене на зберігання поклажодавцю після спливу строку зберігання, або в інших випадках, передбачених даним договором за актом здачі-приймання майна.

Позивач стверджує, що строк зберігання переданого відповідачем майна сплинув, однак відповідач своє майно не забрав, що й зумовило звернення до суду з позовом у даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 936 ЦК України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Зберігач зобов'язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання (ч. 1 ст. 938 ЦК України).

Матеріали справи свідчать, що позивач прийняв на себе зобовязання по зберіганню майна відповідача (акт приймання-передачі до договору зберігання - арк.с. 12).

Частиною 1 ст. 948 ЦК України, поклажодавець зобов'язаний забрати річ від зберігача після закінчення строку зберігання.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Сторонами в договорі зберігання було погоджено строк зберігання до 31.07.2017 р. Отже, у відповідача виникло зобовязання забрати передане позивачу на зберігання згідно акту приймання-передачі до договору зберігання (арк.с. 12) майно.

Позивач стверджує, що відповідач передане позивачу на зберігання згідно акту приймання-передачі до договору зберігання (арк.с. 12) майно не забрав. В матеріалах справи відсутні, а відповідачем, в порушення ст.ст. 4-3, 33, 34 ГПК України, не надано доказів в спростування такого твердження позивача.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено свій обовязок щодо отримання раніше переданого позивачу на зберігання згідно акту приймання-передачі до договору зберігання (арк.с. 12) майна, а отже позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

З огляду на приписи ч. 1 ст. 948 ЦК України, суд констатує безпідставність тверджень відповідача про те, що отримання раніше переданого на зберігання майна є правом, а не обовязком поклажодавця (відповідача).

Суд відхиляє твердження відповідача, як підставу для відмови в задоволенні позовних вимог, про те, що позивачем на доведено кількість майна, яке знаходиться у нього на зберіганні станом на момент розгляду даної справи. Адже, з наведеного вище акту до договору зберігання (арк.с. 12) вбачається, що відповідач передав позивачу на зберігання майно в кількості 148724,254 кв.м. Відповідачем доказів повного або часткового вивезення переданого на зберігання майна не надано.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 49 ГПК України та, враховуючи задоволення позовних вимоги, витрати по сплаті судового збору покладає на відповідача.

З огляду на наведене, відповідно до ст.ст. 526,936, 938, 948 ЦК України та керуючись ст.ст. 1, 4, 4-3, 32-34, 38, 43, 44, 48, 49, 75, 82-85 ГПК України, Суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю «Склоцентр Харків» (61102, м. Харків, вул. Достоєвського, 3, ) виконати обовязок в натурі та забрати від Державного підприємства «Харківський завод транспортного устаткування» (61102, м. Харків, вул. Достоєвського, 3, ) майно (скло листове та дзеркало) у кількості 148724,254 кв.м. у деревяній тарі з виробничого будинку (естакади критої) літ. «О-1», інв.. №109-Г, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Достоєвського, 3.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Склоцентр Харків» (61102, м. Харків, вул. Достоєвського, 3, ) на користь Державного підприємства «Харківський завод транспортного устаткування» (61102, м. Харків, вул. Достоєвського, 3, ) судовий збір в сумі 1600,00 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 22.11.2017 р.

Суддя ОСОБА_3