ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року Справа № 910/16109/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Барицької Т.Л.,
суддів:Губенко Н.М.,
Картере В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 31.05.2017
та на ухвалугосподарського суду міста Києва від 12.04.2017
за скаргоюДержавного підприємства "Національний спортивний комплекс "Олімпійський"
на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
у справі№ 910/160109/16 господарського суду міста Києва
за позовомПублічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд"
доДержавного підприємства "Національний спортивний комплекс "Олімпійський"
простягнення 3 % річних та інфляційних нарахувань за невиконання грошових зобовязань

в судовому засіданні взяли участь представники:

- ПАТ "ХК "Київміськбуд" Черноус О.І.;

- ДП "НСК "Олімпійський" Шадевська Ж.Е.;

- Департаменту ДВС МЮУ повідомлений, але не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року Державне підприємство "Національний спортивний комплекс "Олімпійський" (надалі - ДП "НСК "Олімпійський" / відповідач) звернулося до господарського суду міста Києва зі скаргою на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (надалі - ВДВС) та просило суд визнати недійсним та скасувати пункт 3 постанови старшого державного виконавця ВДВС від 06.03.2017, в якому зазначено: "Стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 2 719 188,23 гривень.".

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.04.2017 (суддя Балац С.В.), залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.05.2017 (головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Пономаренко Є.Ю., Смірнова Л.Г.), задоволено скаргу ДП "НСК "Олімпійський" на дії ВДВС, визнано недійсним пункт 3 резолютивної частини постанови державного виконавця ВДВС про відкриття виконавчого провадження від 06.03.2017 ВП № 53524226.

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, не погоджуючись із прийнятими у даній справі ухвалою та постановою, звернувся до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу та постанову скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні скарги ДП "НСК "Олімпійський" на дії ВДВС відмовити в повному обсязі.

Ознайомившись з матеріалами та встановленими судами попередніх інстанцій обставинами, перевіривши повноту їх встановлення та правильність надання юридичної оцінки судами попередніх інстанцій, дотримання ними норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, рішенням господарського суду міста Києва від 19.10.2016 позов задоволено частково: стягнуто з ДП "НСК "Олімпійський" на користь Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" 3 % річних в розмірі 2 810 219,60 грн. та інфляційні втрати в розмірі 24 381 662,68 грн.; в іншій частині позову відмовлено.

21.11.2016 на виконання рішення господарським судом міста Києва видано наказ.

06.03.2017 старшим державним виконавцем ВДВС Канцедалом О.О. відкрито виконавче провадження № 53524226 з виконання наказу № 910/16109/16, виданого 21.11.2016 господарським судом міста Києва, зобов'язано боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей; постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 2 719 188,23 грн.

24.03.2017 від ДП "НСК "Олімпійський" до господарського суду міста Києва надійшла скарга на дії державного виконавця ВДВС, в якій відповідач просив визнати недійсним та скасувати пункт 3 постанови старшого державного виконавця ВДВС від 06.03.2017, в якому зазначено: "Стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 2 719 188,23 гривень.", з посиланням на те, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. На думку заявника, підставою для стягнення виконавчого збору в межах виконавчого провадження про стягнення з боржника сум коштів є здійснення державним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника на користь стягувача присуджених виконавчим документом сум. Враховуючи те, що при здійсненні виконавчого провадження № 53524226 з ДП "НСК "Олімпійський" не було фактично стягнуто будь-яких сум, відтак, підстав для стягнення з нього виконавчого збору немає.

Крім того, відповідач вказував, що на нього поширюється дія ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", відповідно до частини другої якої, у разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Місцевий господарський суд, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення поданої скарги на дії ВДВС та, відповідно, визнання недійсним п. 3 резолютивної частини постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.03.2017, де зазначено: "Стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 2 719 188,23 гривень", з огляду на те, що відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір стягується державним виконацем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнуто, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, а матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували фактичне вчинення виконавцем заходів примусового характеру щодо виконання відповідного рішення господарського суду міста Києва від 19.10.2016 (стягнення з боржника відповідних сум, передача коштів боржника стягувачу, тощо).

При цьому, суди відхилили посилання ДП "НСК "Олімпійський" на частину 2 статті 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" з огляду на те, що встановлений у вказаній статті шестимісячний строк з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (06.03.2017) не сплив, а тому, положення частини 2 статті 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" в даному випадку не можуть застосовуватися.

Колегія суддів касаційної інстанції не може погодитися з висновками господарського суду міста Києва та Київського апеляційного господарського суду, беручи до уваги таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

05.10.2016 набув чинності Закон України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавче провадження з виконання наказу господарського суду міста Києва № 910/16109/16 було розпочато 06.03.2017, а відтак, державний виконавець уже керувався нормами закону, чинного на час надходження йому безпосередньо відповідної заяви та винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як визначено у ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частинами 1, 5 статті 26 названого Закону унормовано, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення; виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження; у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до п. 8 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/05 від 02.04.2012 (в редакції наказу Міністерства юстиції України № 2832/5 від 29.09.2016), стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону; про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, Законом України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 та Інструкцією з організації примусового виконання рішень чітко унормовано, що у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору.

Суд касаційної інстанції зазначає, що вказана норма носить імперативний характер і є обов'язковою для державного виконавця, який повинен дотримуватися приписів Конституції України, Закону України "Про виконавче провадження", інших законів та нормативно-правових актів, а отже, державний виконавець в будь-якому разі зобов'язаний зазначати в постанові про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника виконавчого збору.

Господарські суди попередніх інстанцій наведеного не врахували, застосувавши тільки ч. 2 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", у зв'язку з чим дійшли помилкових висновків щодо незаконності дій старшого державного виконавця ВДВС при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження № 53524226 від 06.03.2017 в частині зазначення в п. 3 її резолютивної частини про стягнення з ДП "НСК "Олімпійський" виконавчого збору.

Колегія суддів Вищого господарського суду України не погоджується з посиланням Київського апеляційного господарського суду на правову позицію Верховного Суду України, викладену в постановах від 28.01.2015 у справі № 3-217гс14 та від 06.07.2015 у справі № 6-785цс15, оскільки вони стосуються застосування статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999, тоді як при вирішення спору в межах даної справи слід керуватися нормами Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016.

Оскільки виконавче провадження щодо виконання наказу господарського суду міста Києва № 910/16109/16 в межах даної справи було розпочато 06.03.2017 відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016, в якому установлено в імперативному порядку обов'язок державного виконавця в постанові про відкриття виконавчого провадження зазначати, а тому числі, й про стягнення виконавчого збору, то це виключає застосування статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999 та, як наслідок, помилковим є посилання суду апеляційної інстанції на правову позицію Верховного Суду України, яка ґрунтується саме на Законі № 606-XIV від 21.04.1999, щодо особливостей стягнення з боржника виконавчого збору.

Разом з тим, колегія суддів касаційної інстанції звертає увагу, що відповідно до ч. 5 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 виконавчий збір не стягується, зокрема, якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Так, частиною 2 статті 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" передбачено, що у разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Таким чином, якщо під час здійснення відповідного виконавчого провадження буде встановлено, що боржник (у даному випадку - ДП "НСК "Олімпійський") підпадає під дію Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", то всі дії щодо стягнення чи не стягнення виконавчого збору будуть вчинятися в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 та Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Відповідно до ст. 1212 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом. За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень.

Як встановлено статтею 1115 ГПК України, у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням.

Відповідно до ч. 2 ст. 11113 ГПК України касаційні скарги на ухвали місцевого або апеляційного господарських судів розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення місцевого господарського суду, постанови апеляційного господарського суду.

Згідно зі ст. 1117 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, а лише на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що висновки судів попередніх інстанцій про задоволення скарги ДП "НСК "Олімпійський" на дії старшого державного виконавця ВДВС щодо зазначення в постанові про відкриття виконавчого провадження від 06.03.2017 про стягнення виконавчого збору ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права, зокрема, положень Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції повністю або частково і прийняти нове рішення.

За приписами ч. 1 ст. 11110 ГПК України, підставами для скасування рішення місцевого суду чи постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Зважаючи на викладене, прийняті у справі ухвалу та постанову не можна визнати законними і обґрунтованими, а тому вони підлягають скасуванню. Оскільки, обставини справи не потребують додаткового дослідження, Вищий господарський суд України вважає можливим не передавати справу на новий судовий розгляд та постановити нове рішення про відмову в задоволенні скарги ДП "НСК "Олімпійський" на дії ВДВС.

Як визначено в п. 11 ч. 2 ст. 11111 ГПК України, у постанові має бути зазначено новий розподіл судових витрат у разі скасування чи зміни рішення.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір, сплачений Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за подання апеляційної та касаційної скарг, підлягає відшкодуванню за рахунок Державного підприємства "Національний спортивний комплекс "Олімпійський".

Керуючись ст. ст. 49, 1115, 1117, 1119 - 11111, 1212 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.05.2017 та ухвалу господарського суду міста Києва від 12.04.2017 у справі № 910/16109/16 скасувати.

Відмовити в задоволенні скарги Державного підприємства "Національний спортивний комплекс "Олімпійський" на дії відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України про визнання недійсною та скасування п. 3 постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження від 06.03.2017 ВП № 53524226 в частині стягнення виконавчого збору.

Стягнути з Державного підприємства "Національний спортивний комплекс "Олімпійський" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська 55, ідентифікаційний код 14297707) на користь Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, ) ) 1 600 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, 1 600 грн. судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги.

Доручити господарському суду міста Києва видати накази на виконання цієї постанови.

Головуючий суддя Т.Л. Барицька

Судді: Н.М. Губенко

В.І. Картере