РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2017Справа № 910/15867/17

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант"

про стягнення 64 241,11 грн., -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: Філіппенко О.Ю. (представник за довіреністю № ГН-Г-13/2017 від 03.01.2017р.);

від відповідача: Гнатюк С.В. (представник за довіреністю № 01/738-46 від 29.12.2016р.).

Обставини справи:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Вусо" (надалі - позивач) звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (надалі - відповідач) суми страхового відшкодування в розмірі 64 241,11 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, виплативши страхове відшкодування власнику автомобіля, пошкодженого при дорожньо-транспортній пригоді, винним у якій визнано водія іншого автомобіля, отримав, в силу приписів статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України, у межах фактичних витрат, право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Спір виник внаслідок того, що позивачем виконано свій обов'язок щодо виплати страхового відшкодування, а відповідач ухиляється від виконання свого обов'язку здійснити виплату страхового відшкодування.

Відповідач письмового відзиву на позовну заяву до матеріалів справи не надав, явку свого представника в судові засідання забезпечив частково, в судовому засіданні 07.11.2017р. представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.09.2017р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі, розгляд призначено на 24.10.2017р. Крім того, в порядку ст. 65 ГПК України зобов'язано Моторне (транспортне) страхове бюро України надати інформацію щодо полісу № АК/1331162.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2017р. розгляд справи відкладено до 07.11.2017р.

В судовому засіданні 07.11.2017р. представником відповідача подано клопотання про витребування доказів у позивача, а саме Протоколу огляду пошкодженого транспортного засобу «Рено», реєстраційний номер НОМЕР_1, кваліфікаційних документів Жуковської Є.І., акту виконаних робіт та інших документів, які підтверджують проведення відновлювального ремонту, розрахунок страхового відшкодування.

Клопотання відповідача мотивоване тим, що відповідачеві не зрозуміло які саме пошкодження отримав застрахований позивачем автомобіль в ДТП, що мала місце 26.01.2017р. Крім того, відповідач вказує на відмінність вартості ремонту пошкодженого автомобіля в рахунку № СЧ--005584 від 01.02.2017р. (101 934,13 грн.) та в страховому акті (75 684,91 грн.), відтак, на думку відповідача, є необхідність витребувати вказані у клопотанні докази.

Представник відповідача підтримала вказане клопотання та просила суд його задовольнити.

Представник позивача заперечувала проти вказаного клопотання.

Відповідно до положень ст. 38 ГПК України сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, що перешкоджають його наданню; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; 4) обставини, які може підтвердити цей доказ. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази.

Заслухавши пояснення представників сторін, врахувавши при цьому предмет та підстави даного позову, з огляду на положення ст. 43 ГПК України, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача з огляду на те, що відповідач, заявляючи клопотання, не довів суду обставин, які можуть підтвердити вказані у клопотанні докази.

Разом з тим, розмір шкоди, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, суму страхового відшкодування позивач обґрунтовує первинними доказами, долученими до матеріалів справи, про які буде вказано нижче.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи міститься достатньо доказів, які сприяють всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 07 листопада 2017 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

24.03.2016р. між позивачем (страховик) та ОСОБА_4 (страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №2-01 (надалі - Договір страхування), відповідно до умов якого позивач прийняв на себе обов'язок по страхуванню автомобіля "Рено", реєстраційний номер НОМЕР_1 (надалі також - застрахований автомобіль). Вигодонабувачем за договором є ПАТ «Кредобанк».

26.01.2017р. по пл. Толбухіна в м. Одеса ОСОБА_5, керуючи автомобілем "Шевролет", реєстраційний номер НОМЕР_2, виїхав на регульоване перехрестя з вул. Люстдорфська дорога на заборонений (червоний) сигнал світлофору та скоїв зіткнення з автомобілем "Рено", реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 16.02.2017р. у справі №520/1504/17 ОСОБА_5 за здійснення вказаного ДТП було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Згідно рахунку СТО (ТОВ «Адіс-Авто») № СЧ--005584 від 01.02.2017р. вартість ремонту застрахованого позивачем автомобіля становить 101 934,13 грн.

Відповідно до наданого позивачем до матеріалів справи звіту про оцінку колісного транспортного засобу №17/2/121/728779 від 07.02.2017р., вартість ремонту застрахованого позивачем автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (Ез = 0,32) становить 65 241,11 грн.

Листом № 49-703/17 від 06.02.2017р. вигодонабувач повідомив позивача про те, що не заперечує проти перерахування коштів страхового відшкодування на СТО для проведення відновлювального ремонту автомобіля.

Зі складеного позивачем Страхового акту №1082-02 від 09.02.2017р. вбачається, що розмір страхового відшкодування, який підлягає до виплати страхувальнику, становить 75 684,91 грн.

Враховуючи зазначене, з урахуванням рахунку СТО та проведеного звіту, позивач на виконання умов Договору страхування виплатив страхове відшкодування в сумі 75 684,91 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень № 2701 від 09.02.2017р. на суму 25 684,91 грн., № 2745 від 10.02.2017р. на суму 25 000,00 грн. та № 2842 від 13.02.2017р. на суму 25 000,00 грн.

У зв'язку з тим, що цивільно-правова відповідальність особи, яка керувала транспортним засобом "Шевролет", реєстраційний номер НОМЕР_2, станом на дату ДТП була застрахована у відповідача, позивач звернувся до суду з позовом про виплату страхового відшкодування.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно з п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003р. (далі - Методика), відновлювальний ремонт - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісних транспортних засобів чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів, а вартість відновлювального ремонту дорожнього транспортного засобу відповідно до п. 2.3 Методики - це грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісних транспортних засобів.

Системне тлумачення наведених вище положень чинного законодавства дає підстави вважати, що в разі пошкодження транспортного засобу розмір шкоди, завданої транспортному засобу, що підлягає відшкодуванню страховиком, визначається виходячи з оцінки вартості витрат, які несе власник пошкодженого транспортного засобу при здійсненні його відновлювального ремонту.

Позивачем з урахуванням рахунку СТО (ТОВ «Адіс-Авто»), звіту про оцінку колісного транспортного засобу №17/2/121/728779 від 07.02.2017р. та на підставі складеного ним Страхового акту №1082-02 від 09.02.2017р. виплачено своєму страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 75 684,91 грн.

Як зазначалось вище, згідно наданого до матеріалів справи звіту про оцінку колісного транспортного засобу №17/2/121/728779 від 07.02.2017р. вартість ремонту застрахованого позивачем автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (Ез = 0,32) становить 65 241,11 грн.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування встановленої позивачем вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля внаслідок його пошкодження в ДТП, і також відповідач не спростував розраховану позивачем суму страхового відшкодування.

Судом встановлено, що наведені у рахунку СТО та звіті матеріли, деталі та роботи знаходяться у причинно-наслідковому зв'язку з завданими застрахованому автомобілю пошкодженнями внаслідок ДТП, що відображені в доданій до матеріалів справи Довідці Управління патрульної поліції у м. Одесі і відповідачем не надано доказів протилежного.

При цьому, не заслуговують на увагу суду доводи відповідача щодо того, які саме пошкодження отримав застрахований позивачем автомобіль внаслідок ДТП, що мала місце 26.01.2017р., оскільки такі доводи спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме, Довідкою Управління патрульної поліції у м. Одесі, ремонтною калькуляцією № 1480 від 26.01.2017р., доданою до звіту від 07.02.2017р., фотографіями пошкодженого автомобіля.

Позивачем також надано суду належні докази на підтвердження кваліфікації оцінювача ОСОБА_8, який проводив оцінку пошкодженого автомобіля, а саме копії сертифікату суб'єкта оціночної діяльності, кваліфікаційного свідоцтва оцінювача, посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача, тощо.

Як і не можна погодитись з відповідачем, з урахуванням заявлених вимог, щодо відмінності вартості ремонту пошкодженого автомобіля в рахунку № СЧ--005584 від 01.02.2017р. (101 934,13 грн.) та в страховому акті (75 684,91 грн.), оскільки вказані в рахунку та страховому акті суми є вищими, ніж ціна позову у даній справі, яка визначена на підставі звіту №17/2/121/728779 від 07.02.2017р.

Згідно з п. п. 1.2, 1.3 Методики дана Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Вимоги Методики є обов'язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб'єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб'єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб'єктами цивільно-правових відносин.

Пунктом 4.3 Методики передбачено, що за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ.

За приписами Методики збільшення від нуля до одиниці коефіцієнту фізичного зносу деталей автомобіля впливає на зменшення вартості його відновлювального ремонту, та при наявності коефіцієнту зносу деталей автомобіля про встановлення вартості його відновлювального ремонту застосування такого коефіцієнту є обов'язковим.

Відповідно до вимог п. 8.2 Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою: Сврз = С р + С м + С с Х (1- Е З), де: С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн.; С м - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.; С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн.; Е з - коефіцієнт фізичного зносу.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (відповідач у справі) відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а їх вартість з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Враховуючи вищенаведені обставини, до позивача перейшло право вимоги, згідно зі ст. ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про страхування" та п. 22.1. ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", в межах суми виплаченого страхового відшкодування.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 та від 23.09.2015 у справі № 3-303гс15.

Отже, у справі, що розглядається, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Так, частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина фізичної особи ОСОБА_5 встановлена у судовому порядку, а відповідальність особи, яка керує транспортним засобом "Шевролет", реєстраційний номер НОМЕР_2, станом на дату ДТП, була застрахована відповідачем на підставі Полісу № АК/1331162.

Згідно ст. 12.1. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до Полісу № АК/1331162 розмір франшизи становить 1 000,00 грн., а ліміт відповідальності по майну становить 100 000,00 грн., отже, з відповідача має бути стягнуто 64 241,11 грн. (виплачена позивачем сума страхового відшкодування, виходячи з вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля, з урахуванням коефіцієнту зносу деталей за мінусом франшизи за полісом в розмірі 1 000,00 грн.).

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності у нього обов'язку здійснити виплату позивачу суми страхового відшкодування в розмірі 64 241,11 грн.

Враховуючи все вищенаведене, суд дійшов висновку, що заявлені в справі №910/15867/17 позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума страхового відшкодування в розмірі 64 241,11 грн.

Судовий збір в розмірі 1 600,00 грн., відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (ідентифікаційний код 32382598, адреса: 01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 26) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо" (ідентифікаційний код 31650052, адреса: 03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 31) 64 241,11 грн. (шістдесят чотири тисячі двісті сорок одну гривню 11 коп.) суми страхового відшкодування та 1 600,00 грн. (одну тисячу шістсот гривень 00 коп.) судового збору.

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 13.11.2017р.

Суддя С.М. Морозов