ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року Справа № 927/83/17

Вищий господарський суд України у складі: суддя Палій В.В. - головуючий (доповідач), судді Вовк І.В. і Могил С.К.

розглянув касаційну скаргу районного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "КОРЮКІВКАЛІС", м. Корюківка,

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.06.2017

зі справи № 927/83/17

за позовом публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ, в особі регіональної філії "Львівська залізниця" публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" (далі - ПАТ "Українська залізниця" в особі філії), м. Львів,

до районного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "КОРЮКІВКАЛІС" (далі - Підприємство), м. Корюківка,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Закарпатська митниця Державної фіскальної служби України (далі - Закарпатська митниця ДФС України), м. Ужгород,

про стягнення 88 427,78 грн.

Судове засідання проведено за участю представників:

позивача - Гачак І.О. адвокат (дов. від 26.10.2017)

відповідача - Душин А.В. предст. (дов. від 30.05.2017), Тройня О.М. предст. (дов. від 18.05.2015)

третьої особи - не з'явився

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "Українська залізниця" в особі філії звернулося до господарського суду Чернігівської області з позовом до Підприємства про стягнення 88 427,78 грн. нарахованих платежів за час затримки вагона № 63406623 на вимогу Закарпатської митниці ДФС України.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 02.03.2017 у справі № 927/83/17 (суддя Оленич Т.Г.) у задоволенні позову відмовлено, з посиланням на недоведеність позивачем належними та допустимими доказами правильності нарахування заявлених до стягнення сум платежів, а також на ненастання строку оплати.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.06.2017 зі справи (судді Жук Г.А. - головуючий, Дикунська С.Я., Мальченко О.А.) рішення місцевого господарського суду скасовано, прийнято нове рішення про часткове задоволення позову: стягнуто з Підприємства на користь ПАТ "Українська залізниця" в особі філії 68 646,50 грн. заборгованості з оплати платежів за час затримки вагона та 1125,63 грн. судового збору. В іншій частині позову - відмовлено. Стягнуто з Підприємства на користь ПАТ "Українська залізниця" в особі філії 1238,20 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Підприємство, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд касаційної інстанції постанову скасувати, а рішення місцевого господарського суду залишити в силі.

У відзиві на касаційну скаргу ПАТ "Українська залізниця" в особі філії просило залишити постанову суду апеляційної інстанції без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду скарги.

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Місцевим та апеляційним господарськими судами у справі, зокрема, встановлено, що:

- 14.05.2016 зі ст. Корюківка Південно-Західної залізниці був відправлений напіввагон № 63406623 з вантажем - деревина паливна для тех. потреб, масою 53673 кг, що підтверджується складеною накладною ЦИМ/СМГС від 13.05.2016 № 492918;

- відправником вантажу було Підприємство, отримувачем вантажу - S.C. Kastamonu Romania S.A., Reghin, str. Lerbus, nr.37. Місцем доставки визначено станцію призначення - Халмеу, Румунія; вихідною прикордонною станцією в Україні зазначено станцію Дяково;

- 20.05.2016 заступником начальника митного посту "Дяково" Закарпатської митниці ДФС на ім'я начальника ВП "Ужгородської дирекції залізничних перевезень" направлено лист № 07-70-73/20-1436 з вимогою про затримання вагону № 63406623 з вантажем "деревина паливна" для додаткового контролю по визначенню коду товару згідно з УТК ЗЕД;

- на підставі зазначеного листа від 20.05.2016 № 07-70-73/20-1436 вагон № 63406623 (накладна № 492918) затримано на станції Дяково Львівської залізниці для забезпечення митного огляду експертом Закарпатської торгово-промислової палати вантажу - деревини паливної, про що складено акт загальної форми від 20.05.2016 № 20. Крім того, позивачем надіслано телеграфне повідомлення про затримання вагону на станцію відправлення для повідомлення вантажовідправнику;

- листом від 03.06.2016 № 07-70-73/20-1602 начальник митного посту "Дяково" Закарпатської митниці ДФС повідомив начальника ст. Дяково про необхідність проведення зважування вагонів з "деревиною паливною", зокрема вагону № 63406623, для визначення достовірності фактичних вагових відомостей відомостям, заявленим у митних деклараціях та товаросупровідних документах, а також про забезпечення згідно зі статтею 218 Митного кодексу України розвантаження вищезазначеного товару з подальшим їх навантаженням (після завершення митного огляду);

- 15.06.2016 на станції Дяково Львівської залізниці складено акт загальної форми № 26 про направлення вагону № 63406623 з вантажем "деревина паливна" на ст. Королево для зважування. В даному акті також зазначено про нарахування зборів за затримку вагону на 630 год., а саме: за користування вагоном - 22 021 грн. 39 коп., за зберігання вантажу - 12 849 грн. 75 коп., за два повідомлення телеграфом - 244 грн., за маневрову роботу - 1 347грн. 20 коп. Всього нараховано - 36 462 грн. 20 коп.;

- актом загальної форми від 16.06.2016 № 55, складеним на ст. Королево, засвідчено, що при перезважуванні вантажу на під'їзній колії Королівського кар'єру у вагоні № 63406623 встановлено фактичну масу вантажу - 36 040 кг, що на 17 633 кг менше, ніж зазначено у супровідних документах (53 673 кг);

- відповідно до акту загальної форми від 18.06.2016 № 57а, за вчинені на ст. Королево дії було нараховано відповідні збори, зокрема, за здійснення операції з подачі/забирання вагонів на/з під'їзної колії ККУ - 831 грн. 90 коп., за маневрову роботу під час зважування - 673 грн. 60 коп., за участь представника Залізниці у зважуванні - 152 грн. 40 коп., за користування вагоном протягом 33 годин - 139 грн. 70 коп., за зберігання за дві доби (маса після зважування 36 040кг) - 663 грн. Також в акті зазначено про необхідність стягнення тарифу Дяково-Королево, Королево-Ужгород;

- листом від 16.06.2016 № 07-70-73/20-1750 начальник митного посту "Дяково" Закарпатської митниці ДФС повідомляв начальника станції Дяково про необхідність розвантаження вагонів з "деревиною паливною", зокрема вагону № 63406623 згідно зі статтею 218 Митного кодексу України, у зв'язку з виявленням розбіжностей щодо ваги, зазначеної у товаросупровідних документах та фактичних даних, отриманих за результатами зважування, для проведення митного огляду з подальшим навантаженням товару (після завершення митного огляду);

- 18.06.2016 о 13 год. 50 хв. вагон № 63406623 (накладна № 492918), вантаж - дрова, поданий на вантажний двір ст. Ужгород для проведення митного огляду, про що складено акт загальної форми від 18.06.2016 № 2513;

- згідно з актом загальної форми від 23.06.2016 № 2517 ст. Ужгород Львівської залізниці вантаж - дрова в кількості 36 040 кг, вивантажені із вагону № 63406623 о 16 год. 50 хв. в зоні митного контролю вантажного двору ст. Ужгород на землю. Після догляду контрольними органами вантаж дрова в кількості 36 040 кг завантажено у вагон № .07.2016 о 18-й год.;

- 01.07.2016 начальником митного посту "Дяково" направлено лист № 07-70-73/23-1908-ЕП на ім'я начальника ст. Ужгород про закінчення митного огляду та проведення процесуальних дій по справі про порушення митних правил на лісоматеріали, які слідували у вагоні № 63406623, та про необхідність переміщення даного вагону із лісоматеріалами на ділянку Закарпатський Інтерпорт, м. Мукачево, для зберігання затриманого вантажу та подальшого вивільнення вагону й передачі його власнику;

- в акті загальної форми від 04.07.2016 № 205, який складений на ст. Ужгород Львівської залізниці, зазначено про відправлення вагону № 63406623 на ст. Мукачево 04.07.2016 о 18:00 год. на підставі листа Митниці. Також в даному акті здійснено розрахунок відповідних платежів, а саме: визначено кількість годин простою вагону - 388 год., нараховано за користування вагоном 13 108 грн., за маневрову роботу - 1 год. - 1 347 грн. 20 коп., за 2 повідомлення - 244 грн., за зберігання 37 тон протягом 5 днів - 1 703 грн. 50 коп., за зберігання протягом 12 днів - 163 грн., за зберігання 37 тон протягом 12 днів - 1 635 грн. 30 коп., за роботу МЧ-1 - 1 959 грн. 86 коп. Всього за вказаним актом нараховано 20 160 грн. 86 коп.;

- відповідно до акту загальної форми від 06.07.2016 № 4, складеного на ст. Мукачево, вагон № 63406623 з вантажем "деревина паливна" прибув на ст. Мукачево 06.07.2016 о 8 год.40 хв. для проведення митного догляду, поданий на під'їзну колію ВАТ "Закарпатінтерпорт" 06.07.2016 о 09 год. 05 хв. для вивантаження вантажу;

- 11.07.2016 на ст. Мукачево складено акт загальної форми № 5 про вивантаження з вагону № 63406623 вантажу та про нарахування платежів за подання вагону - 665 грн. 10 коп., за забирання вагону - 665 грн. 10 коп., за користування вагоном протягом 120 год. 35 хв. - 3 273 грн. 90 коп., за повідомлення власника вантажу - 7 грн. 60 коп. Всього за актом нараховано платежів на суму 4 611 грн. 70 коп. без ПДВ.;

Судом апеляційної інстанції додатково встановлено, що:

- усі платежі за час затримки вагону № 63406623 на станціях нараховані Залізницею згідно зі ставками, визначеними у Збірнику тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 № 317, Тарифне керівництво № 1 (далі - Тарифне керівництво № 1);

- позивачем направлено відповідачу претензію від 15.12.2016 № НЮ-1434 на суму 88 427,78 грн., з проханням оплатити розмір нарахованих платежів за час затримки вагону № 63406623, яка залишена відповідачем без задоволення.

Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 88 427,78 грн. нарахованих платежів за час затримки вагона № 63406623 на вимогу Закарпатської митниці ДФС України.

Згідно з частиною п'ятою статті 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Статут залізниць України (далі - Статут), затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998, визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць іншими видами транспорту (пункт 2 Статуту).

Відповідно до статті 4 Статуту перевезення залізницею вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення (СМГС) - це міжнародна угода про пряме вантажне сполучення між станціями, які відкриті для вантажних операцій у внутрішньому залізничному сполученні країн, яка розроблена і діє в рамках організації співпраці залізниць (ОСЖД), членом якої є і Україна. СМГС є чинною з 01.11.1951, а для України з 05.06.1992.

Відповідно до параграфу 1 статті 3 СМГС дана угода встановлює єдині правові норми договору перевезення вантажу у прямому міжнародному залізничному сполученні і у прямому міжнародному залізнично-паромному сполученні.

Параграфом 6 статті 28 СМГС встановлено, що якщо перешкода з перевезення вантажу або його видачі виникла з причин, які не залежать від перевізника, перевізнику повинні бути сплачені додаткові провізні платежі та витрати, які понесені ним у зв'язку з перешкодою, а також неустойки, якщо вони передбачені національним законодавством.

Відповідно до статті 32 СМГС перевізнику повинні бути відшкодовані всі витрати, пов'язані з перевезенням вантажу, які не передбачені тарифами, що діють і які викликані причинами, що не залежать від перевізника. Відшкодування додаткових витрат здійснюється у порядку, передбаченому статтею 31 "Сплата провізних платежів та неустойок".

Статтею 31 СМГС передбачено, що якщо угодою між учасниками перевезення не передбачено інше, сплата провізних платежів є обов'язком:

1) відправника на користь перевізників, які приймають участь у перевезенні, за винятком перевізника, який видає вантаж, за перевезення, яке ними здійснюється;

2) отримувача - перевізнику, який видає вантаж, за перевезення, яке ним здійснюється.

Щодо неустойок діє такий же порядок.

Главою 32 Митного кодексу України врегульовано питання митних формальностей на залізничному транспорті.

Митними формальностями є сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи (пункт 29 частини першої статті 4 Митного кодексу України).

Статтею 318 Митного кодексу України визначено, що митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до статті 336 Митного кодексу України митний огляд (огляд та переогляд товарів, транспортних засобів комерційного призначення) є формою митного контролю, який здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів.

Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що дії щодо здійснення митного огляду після митного оформлення є митними формальностями, а тому на них розповсюджуються положення статті 218 Митного кодексу України (яка включена до глави 32 Митного кодексу України).

З урахуванням того, що статтею 338 Митного кодексу України, відповідно до частини п'ятої якої митний огляд у випадках не виявлення факту незаконного переміщення товарів проводиться за рахунок органу, з ініціативи якого здійснений такий огляд, визначений загальний (для всіх видів транспорту) порядок здійснення митного контролю, в той час як стаття 218 Митного кодексу України, відповідно до частини другої якої операції, необхідні для здійснення митного контролю, проводяться за рахунок власників товарів або уповноважених ними осіб, регулює здійснення митних формальностей саме на залізничному транспорті, суди попередніх інстанцій дійшли неспростовного висновку про те, що норми статті 218 Митного кодексу України є спеціальними по відношенню до норм статті 338 цього Кодексу.

Відповідно, положеннями чинного законодавства, які мають бути застосовані до спірних правовідносин, визначений обов'язок власників товару або уповноважених ними осіб щодо оплати операцій, здійснених під час проведення митного контролю на залізничному транспорті (аналогічна позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 11.12.2014 зі справи № 908/356/14 та від 03.10.2017 зі справи № 910/22697/16).

Суд апеляційної інстанції, на відміну від місцевого господарського суду, повно та всебічно дослідивши обставини справи, встановивши, що позивач як перевізник, має право вимагати оплату операцій, здійснених під час проведення митного контролю на залізничному транспорті саме з вантажовідправника, перевіривши розрахунок заявленої позивачем до стягнення суми, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача платежів за: користування вагоном, перевезення вагону, виконання маневрових робіт, зберігання вантажу, а також за виконання інших операцій у загальному розмірі 68 646,50 грн.

При цьому, встановивши, що позивачем неправомірно нараховано до стягнення з відповідача плату за направлення повідомлення вантажовідправнику у загальному розмірі 495,60 грн. (з урахуванням того, що ставка збору за надання телеграфом інформації визначена за повідомлення одержувачам інформації про вантажі, що надійшли на їхню адресу), за участь представника Залізниці при зважування на ст. Королево (з урахуванням того, що ставка збору визначена за участь на вимогу вантажовласника працівника Залізниці (перевізника) у зважуванні й/або видачі вантажу, у той час як вантажовласник жодних заяв чи вимоги про участь працівника Залізниці не надавав), мотивовано відмовив у зазначеній частині позовних вимог.

Посилання скаржника на те, що судом апеляційної інстанції порушено приписи статті 101 ГПК України, оскільки взято до уваги деталізований розрахунок щодо стягуваних сум, який наданий позивачем до суду апеляційної інстанції, Вищий господарський суд України відхиляє, з огляду на те, що такий розрахунок був наданий позивачем на вимогу суду апеляційної інстанції (ухвала від 19.04.2017), а не позивачем за власною ініціативою.

Посилання скаржника на те, що суд апеляційної інстанції прийняв додатково поданий позивачем доказ - поштове повідомлення про вручення відповідачу поштового відправлення (претензії від 15.12.2016 № НЮ-1434), відповідно допустив (суд) порушення приписів статті 101 ГПК України, заслуговує на увагу, проте судовий акт підлягає скасуванню лише за умови, якщо допущене порушення або неправильне застосування норм процесуального права призвело до прийняття неправильного судового рішення. Скасування судового рішення має бути наслідком істотного порушення процесуальних прав сторін спору або інших учасників судового процесу, що потягло за собою неможливість встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного розгляду справи. Проте, у даному випадку, відсутні підстави вважати, що допущене судом апеляційної інстанції порушення норм процесуального права (приписів статті 101 ГПК України) є істотним та потягло за собою неможливість встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного розгляду справи.

Таким чином, постанова апеляційного господарського суду зі справи відповідає встановленим ним фактичним обставинам, прийнята в цілому з дотриманням норм матеріального і процесуального права та передбачені законом підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 1117, 1119-11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.06.2017 зі справи № 927/83/17 залишити без змін, а касаційну скаргу районного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "КОРЮКІВКАЛІС" - без задоволення.

Суддя В. Палій

Суддя І. Вовк

Суддя С. Могил