УХВАЛА

03.11.2017Справа № 910/17912/17
за позовом Державного підприємства "Бродівське лісове господарство"

до Закарпатсьвої митниці ДФС та

Державної казначейської служби України

про стягнення 197570 грн. 00 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Рождественська Л.П. - представник на підставі договору про надання правової допомоги №21/09/17 та ордеру №ЛВ09921;

Симканич В.В. - представник на підставі договору про надання правової допомоги №21/09/17 та ордеру №ЛВ089760

від відповідача 1: не з'явились;

від відповідача 2: не з'явились;

ВСТАНОВИВ:

13.10.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Державного підприємства "Бродівське лісове господарство" з вимогами до Закарпатської митниці ДФС та Державної казначейської служби України про стягнення 197570 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправною бездіяльністю відповідача 1 щодо затримки залізничних вагонів позивача, які не пройшли митного огляду та були затримані на станції Батьово, неправомірність чого встановлена у постанові Львівського окружного адміністративного суду від 02.11.2016 у справі №813/2237/16, яка набрала законної сили, у зв'язку чим позивач, який вважає, що через простій вагонів та протиправну бездіяльність відповідача 1 ним понесено матеріальних збитків на суму 197570,00 грн., просить суд стягнути з Державного бюджету України 197570,00 грн. шкоди, заподіяної внаслідок неправомірної бездіяльності Закарпатської митниці ДФС.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2017 порушено провадження у справі № 910/17912/17, розгляд справи призначено на 03.11.2017.

18.10.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Державного підприємства "Бродівське лісове господарство" надійшло клопотання про участь у судових засіданнях у справі № 910/17912/17 у режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.10.2017 відмовлено Державному підприємству "Бродівське лісове господарство" у задоволенні клопотання про участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції у справі № 910/17912/17.

30.10.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Закарпатської митниці ДФС надійшло клопотання про розгляд справи № 910/17912/17 у режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2017 відмовлено Державному підприємству "Бродівське лісове господарство" у задоволенні клопотання про участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції у справі № 910/17912/17.

30.10.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Закарпатської митниці ДФС надійшов відзив на позов.

31.10.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли уточнення до позовної заяви, відповідно до якого позивач також просить стягнути на користь позивача 15000,00 грн. судових витрат на надання правової допомоги.

02.11.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли пояснення та додаткові документи.

У судове засідання 03.11.2017 з'явились представники позивача, підтримали позов.

Представники відповідачів у судове засідання 03.11.2017 не з'явились, вимоги ухвали суду не виконали, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали, про час та місце проведення судового засідання 03.11.2017 були повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення №450 (відповідач 1) та №442 (відповідач 2).

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представників позивача, судом встановлено такі обставини.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що внаслідок протиправних дій Закарпатської митниці ДФС щодо неправомірного затримання вагонів позивача, останнім були понесені збитки у зв'язку з простоєм вагонів у загальному розмірі 197570,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги до Державної казначейської служби України, позивач вказав на те, що органом, який здійснює функції держави у правовідносинах, за захистом порушених прав у яких позивач звернувся до суду, є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Згідно з п. 7 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/482 від 13.08.2008 "Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року", в якому зазначено, що за приписом статті 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю, зокрема, органу державної влади при здійсненні ним своїх повноважень, відшкодовується державою. Відшкодування такої шкоди органом державної влади, оскільки останній фінансується з державного бюджету України, здійснюється з відповідного бюджету. Відтак участь органів Державного казначейства України як іншого відповідача є ознакою, притаманною для всіх спорів про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органів державної влади.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є:державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду. Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Тобто, вказаним законом визначені особливості виконання судових рішень, боржниками за якими є, зокрема, державні підприємства, установи, організації, встановлені гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, та, зокрема, встановлено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є уповноваженим органом, який здійснює саме виконання рішень суду щодо стягнення коштів з державного органу.

Відповідно до п. 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. N 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 р. № 45), Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації), зокрема, шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.

Згідно з п. 38, 39 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. N 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 р. № 45) для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету. У разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом одного місяця з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України або виділення коштів з резервного фонду державного бюджету на зазначену мету.

Таким чином, відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, відбувається шляхом стягнення відповідної суми відшкодування саме з державного бюджету, а не з рахунку органу Державної казначейської служби України або державного органу, який завдав шкоду.

Відповідно до п.п. 3. п. 4 Положення про державну казначейську службу України. затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 9 Положення про державну казначейську службу України. затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215, Казначейство здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

При цьому, позовні вимоги у даній справі обґрунтовані порушенням прав позивача саме відповідачем 1, та позивачем не обгрунтовано будь-яких обставин щодо порушення його прав відповідачем 2 та наявності у зв'язку з цим будь-яких вимог до останнього.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові №6-3014цс16 від 12.04.2017, для правильного застосування до правовідносин сторін норм матеріального права (зокрема, Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. N 845) необхідно з'ясувати обставини щодо притягнення як відповідача відповідний орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, без установлення яких ухвалити законне й обґрунтоване рішення неможливо.

Згідно з п. 36 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. N 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 р. № 45) у разі здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку стягувачі подають документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку, до органу Казначейства за місцезнаходженням органу державної влади, внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності якого заподіяно шкоду.

Таким чином, враховуючи правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові №6-3014цс16 від 12.04.2017, та норми п. 36 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. N 845, суд доходить висновку, що співвідповідачем у справі про стягнення з Державного бюджету України шкоди, завданої органом державної влади, повинен бути саме орган Казначейства, за місцезнаходженням органу державної влади, внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності якого заподіяно шкоду, а не Державна казначейська служба України.

При цьому, відповідний орган казначейства має процесуальний статус співвідповідача у такій категорії спорів не у зв'язку із порушенням ним прав або законних інтересів позивача, а лише внаслідок особливостей виконання рішення суду в даних справах.

Крім того, суд зазначає, що такі висновки суду підтверджуються і тими обставинами, що нормами ст. 16 Господарського процесуального кодексу України не передбачено виключної підсудності справ у спорах щодо відшкодування державою шкоди, завданої незаконними діями чи бездіяльністю органів державної влади, а саме підсудності таких справ Господарському суду міста Києва (враховуючи місцезнаходження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів). Таким чином, формальне зазначення позивачем у якості співвідповідача Державної казначейської служби України не може свідчити про те, що всі спори щодо відшкодування шкоди, завданої незаконними діями чи бездіяльністю органів державної влади, незалежно від місцезнаходження таких державних органів (діями яких безпосередньо завдано шкоду), повинні розглядатись Господарським судом міста Києва.

Також, судом враховано ті обставини, що фактично позивач та відповідач (державний орган, який, на думку позивача, своїми діями завдав йому шкоди) територіально знаходяться поза межами міста Києва, у зв'язку з чим, зокрема, ними подавались клопотання про проведення судових засідань у справі у режимі відео конференції, що свідчить про порушення принципу процесуальної економії, враховуючи встановлені судом обставини щодо відсутності будь-яких імперативних норм закону, які б передбачали обов'язкову участь у відповідній категорії спорів безпосередньо Державної казначейської служби України.

Відповідно до п. 4 Положення про головні управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 12 жовтня 2011 року N 1280 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 17 серпня 2015 року N 716) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 жовтня 2011 р. за N 1236/19974, Головне управління Казначейства відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку:здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

Дослідивши матеріали справи № 910/17912/17, враховуючи положення Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", а також Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. N 845, суд дійшов висновку, що Державна казначейська служба України є неналежним відповідачем у даній справі, у зв'язку з чим суд вважає за доцільне виключити Державну казначейську службу України (відповідача 2) зі складу відповідачів у справі № 910/17912/17 відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 Господарського процесуального кодексу України з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору.

Разом з тим, у відповідності до статті 24 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача.

З огляду на те, що позовні вимоги позивача стосуються стягнення з Державного бюджету України шкоди, завданої неправомірними діями Закарпатської митниці ДФС, у разі доведення наявності підстав для відшкодування позивачеві вказаної шкоди, органом, який буде уповноважено на виконання відповідного рішення суду, з урахуванням з п. 36 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. N 845, є Головне управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області як територіальний орган Казначейства, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про необхідність залучення вказаної особи як співвідповідача у справі відповідно до приписів ст. 24 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Господарського процесуального кодексу України, справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також справи про визнання недійсними актів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача.

Судом встановлено, що місцезнаходженням Закарпатської митниці ДФС є: 88000, м. Ужгород, вул. Собранецька, буд. 20, а місцезнаходженням Головного управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області є: 88000, м. Ужгород, вул. П. Мирного, буд. 2 А.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 17 Господарського процесуального кодексу України, якщо справа не підсудна даному господарському суду, матеріали справи надсилаються господарським судом за встановленою підсудністю не пізніше п'яти днів з дня надходження позовної заяви або винесення ухвали про передачу справи. Справа, прийнята господарським судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута по суті і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому господарському суду.

Відповідно до п. 20.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" від 24.10.2011 № 10, якщо господарський суд, який прийняв справу до свого провадження з додержанням правил підсудності, залучив іншого відповідача чи замінив неналежного відповідача і у зв'язку з цим справа стала підсудною іншому господарському суду, питання про підсудність визначається за правилом частини третьої статті 17 ГПК, за винятком випадків, коли наслідком змін на стороні відповідача стає виключна підсудність справи.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про виключення Державної казначейської служби України зі складу відповідачів, та з урахуванням того, що належними відповідачами у справі є Закарпатська митниця ДФС та Головне управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області (вказана обставина існувала на момент порушення провадження у справі), місцезнаходженням яких є м. Ужгород, зважаючи на норму частини 2 статті 15 Господарського процесуального кодексу України, справа № 910/17912/17 підсудна Господарському суду Закарпатської області та відсутні підстави застосовувати до даного спору визначені ст. 16 Господарського процесуального кодексу України правила щодо виключної підсудності справ.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що справа № 910/17912/17 підлягає передачі за підсудністю до Господарського суду Закарпатської області.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 17, 24, 65, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Виключити відповідача 2 - Державну казначейську службу України зі складу відповідачів у справі № 910/17912/17.

2. Залучити до участі у справі іншого відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області (88000, м. Ужгород, вул. П. Мирного, буд. 2 А).

3. Справу № 910/17912/17 за позовом Державного підприємства "Бродівське лісове господарство" до Закарпатської митниці ДФС та Головного управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області про стягнення 197570 грн. 00 коп. надіслати за підсудністю до Господарського суду Закарпатської області.

Суддя І.М. Отрош