ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2017 р.Справа № 922/3253/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ольшанченка В.І.

при секретарі судового засідання Івахненко І.Г.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м. Київ)
до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова (м. Харків)
про стягнення 155528,46 грн.,
за участю представників:

позивача - не зявився,

відповідача - юрисконсульта ОСОБА_1 (довіреність №10010 від 29.12.2016 р.),

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь борг у загальній сумі 155528,46 грн., у тому числі: основний борг в сумі 84621,92 грн., пеню у сумі 42742,50 грн., 3% річних у сумі 5295,89 грн. та інфляційні втрати у сумі 22868,15 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань по оплаті отриманого природного газу за договором №3539/15-ТЕ(Т)-32 купівлі-продажу природного газу від 05.03.2015 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.09.2017 р. була прийнята позовна заява до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 11.10.2017 р. о 12:30 год.

Відповідач у відзиві на позовну заяву підтверджує, що основний борг становить 84621,92 грн. за грудень 2015 р., але в зв'язку з тим, що відповідно до ст. 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, які складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року, у КЕВ м. Харків відсутня можливість сплати бюджетного зобов'язання за минулий бюджетний період. Також, відповідач просить визнати незадовільний майновий стан відповідача та зменшити розмір пені на 90%, посилаючись на складне економічне становище підприємства відповідача, який є бюджетною установою та утримується за рахунок коштів державного бюджету, здійснює безпосереднє квартирно-експлуатаційне забезпечення, спрямоване на безпечну експлуатацію, утримання казармено-житлового фонду, об'єктів соціально культурного призначення, комунальних споруд і інженерних мереж військових містечок забезпечення військових частин квартирним майном, відсутності основної заборгованості за спожиту електроенергію.

11.10.2017 р. розгляд справи був відкладений на 23.10.2017 р. о 14:30 год. через ненадання сторонами витребуваних судом документів в повному обсязі.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.10.2017 р. було задоволено клопотання позивача про здійснення фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу та розгляд справи був відкладений на 08.11.2017 р. о 14:00 год. через ненадання позивачем витребуваних судом документів, а також ненадання відповідачем витребуваних судом документів в повному обсязі.

Позивач не надав витребувані судом документи.

Представник позивача у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи під розпис.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представника відповідача, суд встановив наступне.

05.03.2015 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір №3539/15-ТЕ(Т)-32 купівлі-продажу природного газу (надалі - договір), за яким продавець (позивач) зобов'язується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00 (Державний класифікатор продукції та послуг ДК 016:2010, код 35.23.1 "Торгівля газом, подаваним трубопроводами" (постачання природного газу)), а покупець (відповідач) зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ) на умовах цього договору.

Згідно з п. 1.2 договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

Відповідно до п. 2.1 договору продавець передає покупцеві з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року газ обсягом до 315,000 тис. куб. м., у тому числі по місяцях кварталів (тис. куб. м.).

Згідно з п. 3.1 договору продавець передає покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі покупця.

Право власності на газ переходить від продавця до покупця в пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов'язану з правом власності на газ.

Відповідно до п. 3.3 договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Згідно з п. 3.4 договору, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно до п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 11 зазначеного договору сторони визначили, що договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01 січня 2015 р. і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (згідно ч. 3 ст. 631 ЦКУ).

Додатковою угодою №1 до договору сторони змінили обсяг газу, що передається продавцем покупцеві по місяцях та кварталах, а також ціну природного газу і загальну вартість цього договору.

У додаткових угодах №2 від 28.10.2015 р. і №3 від 17.11.2015 р. до договору сторони змінили пункт 5.2 статті 5 до договору - "Ціна газу".

У додатковій угоді №4 від 28.12.2015 р. до договору сторони змінили банківські реквізити продавця.

На виконання умов договору №3539/15-ТЕ(Т)-32 купівлі-продажу природного газу від 05.03.2015 р. позивач поставив протягом січня - грудня 2015 року, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 498570,72 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу: від 27.03.2015 р. на загальну суму 25780,77 грн. (за січень 2015 р.), від 27.03.2015 р. на загальну суму 56806,19 грн. (за січень 2015 р.), від 27.03.2015 р. на загальну суму 49510,01 грн. (за лютий 2015 р.), від 27.03.2015 р. на загальну суму 24285,67 грн. (за лютий 2015 р.), від 31.03.2015 р. на загальну суму 43026,86 грн. (за березень 2015 р.), від 31.03.2015 р. на загальну суму 21071,58 грн. (за березень 2015 р.), від 30.04.2015 р. на загальну суму 37491,64 грн. (за квітень 2015 р.), від 30.04.2015 р. на загальну суму 17977,77 грн. (за квітень 2015 р.), від 31.05.2015 р. на загальну суму 1428,29 грн. (за травень 2015 р.), від 30.06.2015 р. на загальну суму 1383,36 грн. (за червень 2015 р.), від 31.07.2015 р. на загальну суму 1431,28 грн. (за липень 2015 р.), від 31.08.2015 р. на загальну суму 1428,28 грн. (за серпень 2015 р.), від 30.09.2015 р. на загальну суму 1383,37 грн. (за вересень 2015 р.), від 31.10.2015 р. на загальну суму 1431,28 грн. (за жовтень 2015 р.), від 30.11.2015 р. на загальну суму 45510,36 грн. (за листопад 2015 р.), від 30.11.2015 р. на загальну суму 84002,09 грн. (за листопад 2015 р.), від 31.12.2015 р. на загальну суму 29299,23 грн. (за грудень 2015 р.) та від 31.12.2015 р. на загальну суму 55322,69 грн. (за грудень 2015 р.), підписаними уповноваженими представниками сторін та газорозподільної організації ПАТ "Харківміськгаз".

Відповідач частково оплатив спожитий протягом 2015 р. природний газ в загальній сумі 413948,80 грн., що підтверджується операціями за період з 01.03.2015 р. по 31.05.2017 р. по договору 3539/15-ТЕ(Т)-32 по підприємству відповідача та банківськими виписками з особового рахунку позивача по руху грошових коштів відповідача за 2015 р., внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 84621,92 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України встановлює обовязковість договору для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував відповідачу 3% річних в загальній сумі 5295,89 грн. (за зобовязаннями: січня 2015 р. період нарахування з 17.02.2015 р. по 21.04.2015 р. - в сумі 405,77 грн.; лютого 2015 р. - період нарахування з 17.03.2015 р. по 14.05.2015 р. - в сумі 357,86 грн.; березня 2015 р. - період нарахування з 15.04.2015 р. по 19.05.2015 р. - в сумі 176,69 грн.; квітня 2015 р. - період нарахування з 15.05.2015 р. по 23.07.2015 р. - в сумі 302,89 грн.; травня 2015 р. - період нарахування з 16.06.2015 р. по 23.07.2015 р. - в сумі 4,46 грн.; червня 2015 р. - період нарахування з 15.07.2015 р. по 16.09.2015 р. - в сумі 7,28 грн.; липня 2015 р. - період нарахування з 15.08.2015 р. по 24.09.2015 р. - в сумі 4,82 грн.; серпня 2015 р. - період нарахування з 15.09.2015 р. по 29.09.2015 р. - в сумі 1,76 грн.; вересня 2015 р. - період нарахування з 16.10.2015 р. по 08.11.2015 р. - в сумі 2,73 грн.; жовтня 2015 р. - період нарахування з 17.11.2015 р. по 08.12.2015 р. - в сумі 2,59 грн.; листопада 2015 р. - період нарахування з 15.12.2015 р. по 22.12.2015 р. - в сумі 85,16 грн. та за зобовязаннями грудня 2015 р. - період нарахування з 15.01.2016 р. по 04.08.2017 р. - в сумі 3943,88 грн.).

Також, позивач нарахував відповідачу інфляційні втрати в загальній сумі 22868,15 грн. (за зобовязаннями: січня 2015 р. період нарахування з 01.03.2015 р. по 31.03.2015 р. - в сумі 8919,39 грн.; лютого 2015 р. - з 01.04.2015 р. по 30.04.2015 р. - в сумі 10331,40 грн.; квітня 2015 р. - з 01.06.2015 р. по 30.06.2015 р. - в сумі 221,88 грн. та за зобовязаннями грудня 2015 р. - період нарахування з 01.02.2016 р. по 30.06.2017 р. - в сумі 3395,48 грн.).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 7.2 договору сторони визначили, що у разі невиконання покупцем п. 6.1 цього договору він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

На підставі вказаного позивач нарахував відповідачу пеню в загальній сумі 42742,50 грн. (за зобовязаннями: січня 2015 р. період нарахування з 17.02.2015 р. по 21.04.2015 р. - в сумі 7402,68 грн.; лютого 2015 р. - період нарахування з 17.03.2015 р. по 14.05.2015 р. - в сумі 7157,17 грн.; березня 2015 р. - період нарахування з 15.04.2015 р. по 19.05.2015 р. - в сумі 3533,82 грн.; квітня 2015 р. - період нарахування з 15.05.2015 р. по 23.07.2015 р. - в сумі 5989,91 грн.; травня 2015 р. - період нарахування з 16.06.2015 р. по 23.07.2015 р. - в сумі 89,22 грн.; червня 2015 р. - період нарахування з 15.07.2015 р. по 16.09.2015 р. - в сумі 145,54 грн.; липня 2015 р. - період нарахування з 15.08.2015 р. по 24.09.2015 р. - в сумі 89,88 грн.; серпня 2015 р. - період нарахування з 15.09.2015 р. по 29.09.2015 р. - в сумі 29,74 грн.; вересня 2015 р. - період нарахування з 16.10.2015 р. по 08.11.2015 р. - в сумі 40,02 грн.; жовтня 2015 р. - період нарахування з 17.11.2015 р. по 08.12.2015 р. - в сумі 37,96 грн.; листопада 2015 р. - період нарахування з 15.12.2015 р. по 22.12.2015 р. - в сумі 1249,00 грн. та за зобовязаннями грудня 2015 р. - період нарахування з 15.01.2016 р. по 04.08.2017 р. - в сумі 16977,56 грн.).

Судом відхиляються доводи відповідача щодо відсутності можливості сплати бюджетного зобов'язання за минулий бюджетний період, оскільки на момент укладання договору №3539/15-ТЕ(Т)-32 купівлі-продажу природного газу від 05.03.2015 р., умови, викладені в ньому були визначені та погоджені сторонами. Вказаний договір містить умови, жодна з яких не суперечить ані чинному законодавству, ані моральним засадам суспільства, які є однаковими для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Законів України "Про здійснення державних закупівель" і "Про засади функціонування ринку природного газу". Письмова форма договору сторонами дотримана. Зазначений договір було складено з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та підписано уповноваженими представниками юридичних осіб.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

За приписом ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

До того ж, згідно ч. 1 ст. 96 ЦК юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а ст.ст. 525, 526 ЦК і ст. 193 ГК встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність відповідача та не може бути підставою для його звільнення від виконання зобов'язання по оплаті отриманих послуг за договором №3539/15-ТЕ(Т)-32 купівлі-продажу природного газу від 05.03.2015 р.

Крім того, матеріали справи не містять будь-яких повідомлень відповідачем позивача про неможливість виконання зобов'язання за договором у зв'язку з відсутністю бюджетного фінансування, що передбачено ч. 2 ст. 538 ЦК України.

Також, відповідно до постанови Верховного Суду України №11/446 від 15.05.2012 р. та рішення Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД" Чечеткін та Юліус проти України" від 18.10.2005 р., відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобовязання.

Розглянувши заяву відповідача про зменшення розміру пені на 90%, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до п.п. 3.17.4 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011 р., вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

На підтвердження заяви про зменшення розміру пені на 90% відповідач надав копію довідки Управління Державної казначейської служби України у Харківській області №02-29/106 від 19.01.2017 р., в якій управління на лист відповідача №183 від 13.01.2017 р. підтверджує, що відповідач знаходиться в мережі установ та організацій на 2017 р. та повністю фінансується з Державного бюджету, а також копію рішення Київської Обєднаної Державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області №932 від 23.01.2017 р. про внесення відповідача до Реєстру неприбуткових установ та організацій.

Заява відповідача про зменшення розміру пені на 90%, що викладена у відзиві на позовну заяву, не підлягає задоволенню, оскільки відповідач не довів винятковості свого випадку, тяжкої фінансової ситуації, не обґрунтував розмір (90%), на який він просить зменшити пеню, та не підтвердив документально.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості за отримані послуги за договором №3539/15-ТЕ(Т)-32 купівлі-продажу природного газу від 05.03.2015 р., пені, 3% річних та інфляційних, або доказів порушення зобовязання за договором внаслідок випадку або непереборної сили.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Згідно з ст. 49 ГПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір.

Крім того, суд зазначає, що ст. 22 ГПК України визначає не тільки процесуальні права сторін, а й їх обов'язки.

Згідно з ч. 3 ст. 57 ГПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Отже, поряд з оригіналами доказів сплати судового збору та відправки копії позову з додатком відповідачу, позивач у даному випадку зобов'язаний додавати до позову оригінал довіреності представника, що його підписав, а не її копію, як то було зроблено позивачем.

Позов підписаний представником ОСОБА_2 за довіреністю, копію якої додано до позову.

Статті 38 і 65 ГПК України уповноважують господарський суд в разі недостатності доказів витребувати їх, у тому числі в порядку підготовки справи до розгляду.

Так, ст. 64 ГПК України передбачено, що в ухвалі про порушення провадження у справі вказується про прийняття позовної заяви, призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, необхідні дії щодо підготовки справи до розгляду в засіданні.

В силу ст. 65 ГПК України, з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя вчиняє в необхідних випадках дії по підготовці справи до розгляду. Зокрема, зобов'язує сторони виконати певні дії, витребовує від них документи, відомості, висновки, необхідні для вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою про порушення провадження у справі від 27.09.2017 р., ухвалами про відкладення розгляду справи від 11.10.2017 р., 23.10.2017 р. суд зобов'язував позивача надати оригінал довіреності на особу, що підписала позов, оскільки згідно з ч. 3 ст. 57 ГПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача, а не її копія, а також: письмові пояснення щодо причин ненадання витребуваних судом документів; копію довіреності на особу, що підписала договір; письмове пояснення щодо періоду нарахування сум, що стягуються з відповідача; довідку органу статистики про індекси інфляції за нарахований період; витяг державного реєстратора з ЄДР на позивача станом на час розгляду справи.

Крім того, суд зобов'язував позивача направити у судове засідання своїх повноважних представників, повноваження яких повинні бути оформлені відповідно до приписів статті 28 ГПК України та подати суду документи на підтвердження повноважень таких представників.

Вказаними ухвалами позивач був попереджений про відповідальність за ухилення від вчинення дій, покладених на нього судом.

Проте, як свідчать матеріали справи, представник позивача у судове засідання 08.11.2017 р. не з'явився, витребуваних судом документів не подав, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи під розпис.

Суд двічі відкладав розгляд справи через ненадання позивачем без поважних причин витребуваних судом документів в повному обсязі, у тому числі оригіналу довіреності на особу, що підписала позов.

Таким чином, ухилення позивача від виконання вимог суду носить систематичний характер та мають ознаки неповаги до суду.

Відповідно до ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно з частинами 2 - 4 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Обовязковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до п. 5 ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право стягувати в доход Державного бюджету України з винної сторони штраф у розмірі до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за ухилення від вчинення дій, покладених господарським судом на сторону.

Враховуючи систематичне невиконання позивачем вимог господарського суду про надання витребуваних ухвалами господарського суду документів, відповідно до п. 5 ст. 83 ГПК України, суд вважає за необхідне стягнути з позивача в доход Державного бюджету України штраф за ухилення від вчинення дій, покладених на нього господарським судом, в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн.

Керуючись ст.ст. 193, 232 ГК України, ст.ст. 6, 96, 258, 267, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 629, 638, 712 ЦК України, ст.ст. 33 - 35, 43, 49, 57, 82-85, 115 ГПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова (61024, м. Харків, вул. Пушкінська, 61. Код ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6. Код ) заборгованість за договором №3539/15-ТЕ(Т)-32 купівлі-продажу природного газу від 05.03.2015 р. в сумі 84621,92 грн., пеню за загальний період з 17.02.2015 р. по 14.07.2016 р. в сумі 42742,50 грн., 3% річних за загальний період з 17.02.2015 р. по 04.08.2017 р. в сумі 5295,89 грн., інфляційні за загальний період з березня 2015 р. по червень 2017 р. в сумі 22868,15 грн. та судовий збір в сумі 2332,95 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6. Код ) в доход Державного бюджету України (стягувач: Державна судова адміністрація України. 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5. Код . отримувач коштів: ГУК у м. Києві. Код . р/р 0001 у ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО 820019, код бюджетної класифікації 22030106) штраф в сумі 1700,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 10.11.2017 р.

Суддя ОСОБА_3