ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2017 року Справа № 904/6942/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) - Кузнецової І.Л.,

суддів Орєшкіної Е.В., Подобєда І.М.,

секретар судового засідання: Мацекос І.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність № б/н від 04.09.2017 р.,

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність № 09.11-1 від 09.11.2015 р.,

розглянувши апеляційну скаргу приватного виробничо-комерційного підприємства "Укрєвробуд 2013" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.09.2017р. у справі №904/6942/17

за позовом комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова "Шляхрембуд", м. Харків

до приватного підприємства приватного виробничо-комерційного підприємства "Укрєвробуд 2013", м. Орджонікідзе, Дніпропетровська область

про стягнення 187 932грн.29 коп.

ВСТАНОВИВ:

- рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 07.09.2017р. у справі №904/6942/17 (суддя Рудовська І.А.) позов комунального підрядного спеціалізованого підприємства (далі-КПСП) по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова "Шляхрембуд" задоволено, з приватного виробничо-комерційного підприємства (далі - ПП ПВКП) "Укрєвробуд 2013" на користь позивача стягнуто 187932грн.29коп. заборгованості;

- приймаючи рішення, господарський суд виходив з відсутності підстав для зменшення вартості виконаних будівельних робіт на вартість послуг генпідряду, з обставин щодо неналежного виконання відповідачем зобов"язань за договором будівельного субпідряду №2509 від 25.09.2015р. в частині повної та своєчасної оплати виконаних робіт, а також з наявності заборгованості останнього по такій оплаті в сумі 187932грн.29коп.;

- не погодившись з прийнятим рішенням, ПП ПВКП"Укрєвробуд 2013" подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неповне з"ясування судом обставин, що мають значення для справи, прийняття господарським судом лише доказів, поданих позивачем та ігнорування ним пояснень, наданих відповідачем просить це рішення скасувати, прийняти нове рішення та в задоволенні позовних вимог відмовити;

- у поданій скарзі йдеться про те, що в п.4.9 укладеного сторонами договору передбачено обов"язок субпідрядника сплатити генпідряднику генвідчислення в розмірі 4 процентів від вартості виконаних робіт, місцем укладення договору є м.Харків, проект договору на цих умовах було розроблено та запропоновано саме позивачем, від відповідача будь-яких листів з зауваженнями чи протоколу розбіжностей не надходило, у зв"язку з чим, на стадії укладення договору позивач погоджувався з умовами п.4.9 договору, про те, що в грудні 2015р. електронною поштою позивачу було направлено проект акту про зарахування зустрічних однорідних вимог, однак на адресу відповідача не повернуто підписаний примірник акту, про те, що претензія позивача не відповідає ст.6 Господарського процесуального кодексу України, тому цей документ було розглянуто як лист та направлено відповідь на нього, як додатки до листа позивачу направлені два примірники акту про зарахування зустрічних однорідних вимог, вищевказаний акт не повернуто відповідачу, про те, що при розгляді справи судом першої інстанції позивачу було запропоновано отримати лист №0807-1 від 07.08.2017р., в якому зазначалася вимога про зарахування, від отримання листа позивач відмовився, а також про те, що на початку 2017р. невідомими особами викрадено документацію підприємства, за цим фактом розпочато досудове розслідування;

- позивач вважає рішення господарського суду обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що на підставі договору №2509 від 25.09.2015р. відповідач не мав права відраховувати кошти із суми, що підлягала сплаті позивачу за виконані роботи, на те, що на адресу позивача не надходила заява про зарахування зустрічних однорідних вимог, на те, що для застосування заліку необхідно, щоб вимога виникла, тобто щоб у позивача виник обов"язок сплатити на користь відповідача певні суми коштів, а позивач категорично заперечує існування своєї заборгованості перед відповідачем, а також на те, що оскільки укладеним договором не передбачалася сплата "ген відчислень" шляхом авансу або попередньої оплати, право вимагати таку сплату виникне у відповідача тільки після доведення фактичного надання ним генпідрядних послуг.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.09.2015р. ПП ПВКП "Укрєвробуд 2013" (генпідряд-ником) та КПСП по ремонту і будівництву автошляхів м.Харкова "Шляхрембуд" (субпідрядником) укладено договір будівельного субпідряду №2509, на підставі п.1.1 якого субпідрядник зобовязався виконати роботи з капітального ремонту проспекта Перемоги (від ХІБС за адресою проспект Перемоги 55 до зупинки громадського транспорту "Шкільна") у 2015 - 2017р.р. відповідно до проектно-кошторисної документації та документації конкурсних торгів, а замовник Департамент будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради (замовник) і генпідрядник прийняти ці роботи та оплатити їх.

Згідно з п.3.1 ціна договору становить 26789005грн.26коп., у тому числі податок на додану вартість.

В п.4.6 договору сторонами узгоджено, що замовник та генпідрядник приймають виконані роботи на підставі акта виконаних робіт (№КБ-2в, КБ-3), підписаного уповноваженими представниками сторін. Акт виконаних робіт передається підрядником уповноваженому представнику замовника не пізніше 15 числа звітного місяця.

П.4.7 договору передбачено, що розрахунки за виконані роботи здійснюються генпідрядником в міру надходження коштів від Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради згідно з договором про закупівлю робіт за державні кошти №481 від 23.09.2015р. Такі умови фінансування виключають предявлення штрафних санкцій щодо оплати робіт.

Відповідно до п.4.9 договору субпідрядник сплачує генпідряднику генвідчислення в розмірі 4 процента від вартості виконаних робіт.

П.6.1.2 договору встановлено, що генпідрядник зобовязаний приймати виконані роботи згідно з актом виконаних робіт (№КБ-2в, КБ-3).

Відповідно до п.6.1.3.1 договору генпідрядник зобовязаний по мірі надходження коштів та в повному обсязі сплачувати за виконані роботи тільки після підписання замовником та генпідрядником актів виконаних робіт (№КБ-2в, КБ-3).

Виходячи з умов договору, позивач виконав роботи на загальну суму 4698307грн.20коп., що підтверджується представленими в матеріали справи довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2015р. та актом приймання виконаних будівельних робіт №1856 за грудень 2015р., які підписані представниками сторін без зауважень.

Відповідач порушив умови договору, оплату виконаних робіт здійснив частково в сумі 450374грн.91коп..

Станом на момент звернення з позовом заборгованість відповідача по оплаті складає 187932грн.29коп..

Ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання не допускається. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст.509 цього Кодексу зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.837 Кодексу за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Щодо досліджуваної справи, то з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, а саме: порушення відповідачем зобовязань за договором будівельного субпідряду №2509 від 25.09.2015р. в частині повної та своєчасної оплати вартості робіт з капітального ремонту виконаних позивачем, а також ненадання відповідачем доказів, які б спростовували таке порушення господарським судом зроблено правильний висновок про визнання позовних вимог обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

З огляду на викладене підстави для скасування рішення місцевого господарського суду відсутні.

Доводи скаржника про зобов"язання субпідрядника сплатити генпідряднику генвідчислення в розмірі 4 процента від вартості виконаних робіт колегією суддів не прийняті до уваги з огляду на наступне.

Як було зазначено вище, відповідно до п.4.9 договору субпідрядник сплачує генпідряднику відчислення в розмірі 4 процента від вартості виконаних ним робіт.

При цьому умовами договору не передбачено автоматичне зменшення вартості виконаних робіт на вартість послуг генпідряду, в актах здачі-приймання виконаних робіт, довідці про вартість виконаних будівельних робіт та витрати вартість послуг генпідрядника у вказаному вище розмірі сторонами також не визначалася.

Натомість, відповідно до п.п.6.1.3.1 спірного договору генпідрядник зобов"язаний по мірі надходження коштів та в повному обсязі сплачувати за виконані роботи.

Крім того, відповідач не позбавлений можливості звернутися до позивача з вимогами про стягнення заборгованості з відшкодування вартості послуг генпідряду в загальному порядку.

Також необґрунтованими є і доводи скаржника щодо погодження сторонами підписання акту по зарахуванню зустрічних однорідних вимог.

Так, згідно з ст.601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Ст.ст.33, 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У даному випадку, належні та допустимі докази, які свідчать про вчинення відповідачем дій, направлених на реалізацію його намірів по здійсненню заліку зустрічних однорідних вимог останнім не надані.

Обставини щодо досягнення сторонами згоди по такому заліку, направлення позивачу в грудні 2015 року проекту акту про зарахування однорідних вимог та відповіді на претензії з додатком цього акту не підтверджені документально.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на той факт, що направлення стороні проекту акту про зарахування зустрічних однорідних вимог чинним законодавством не передбачено взагалі.

Стосовно посилань скаржника на лист позивача №1353 від 23.08.2017р. (а.с.147), сформований за наслідками отримання пропозиції по підписанню акту про зарахування зустрічних однорідних вимог та безпосередньо акту слід зазначити, що обставини відносно надання до цих пропозицій та акту не завіреної належним чином ксерокопії довіреності представника документально не спростовані.

Також, вказаною довіреністю не визначені конкретні повноваження представника по підписанню заяв про зарахування зустрічних однорідних вимог від імені підприємства.

Надані скаржником пропозиція та акт про зарахування, що підписані виконуючим обов"язки директора підприємства колегією суддів не прийняті до уваги, оскільки рішення господарського суду переглядається в апеляційному порядку виключно станом на момент його прийняття, а перелічені документи містять дату складання 18.09.2017р..

Керуючись ст. ст.101- 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.09.2017р. у справі №904/6942/17 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення

Головуючий суддя І.Л. Кузнецова

Суддя Е.В.Орєшкіна

Суддя І.М.Подобєд

Повна постанова складена 20.11.2017р.