КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА
"10" листопада 2017 р. Справа №911/2216/17
Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Іоннікової І.А.
суддів: Тищенко А.І.
Тарасенко К.В.
розглянувши апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України
на рішення господарського суду Київської області
від 02.10.2017
у справі №911/2216/17 (суддя Ярема В.А.)
за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спец-Ком-Сервіс"
про стягнення 722 985,51 гривень
ВСТАНОВИВ:
Рішенням господарського суду Київської області від 02.10.2017 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спец-Ком-Сервіс" на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України 37 388 (тридцять сім тисяч триста вісімдесят вісім) грн. 66 коп. пені та 5 608 (п`ять тисяч шістсот вісім) грн. 00 коп. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулася до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Київської області від 02.10.2017 у справі №911/2216/17 прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Вказана апеляційна скарга не приймається до розгляду та повертається апеляційним господарським судом з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.
Згідно зі ст. 93 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п`яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом.
З матеріалів справи вбачається, що повний текст оскаржуваного рішення суду був складений 24.10.2017, отже останнім днем строку подання апеляційної скарги є 03.11.2017.
Апеляційну скаргу подано до суду 04.11.2017, тобто з пропуском встановленого законом процесуального строку.
Колегією суддів встановлено, що скаржником не подано клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги, не міститься й даного клопотання в тексті апеляційної скарги.
Також колегія суддів зазначає, що несвоєчасне надсилання і отримання рішення суду може бути підставою для відновлення строку на його апеляційне оскарження, але не змінює порядку його обчислення, встановленого законом.
Визначений законодавцем десятиденний строк подання апеляційної скарги є процесуальним строком, який може бути відновлений відповідно до ст. 53 ГПК України у разі визнання апеляційною інстанцією поважності причин такого пропуску. Водночас, законодавець визначив, що вирішення питання про відновлення пропущеного процесуального строку можливе лише за наявності відповідного клопотання скаржника. Відновлення пропущеного строку здійснюється господарським судом за наявності поважної причини його пропуску. Для поновлення строку подачі апеляційної скарги, при зверненні з відповідним клопотанням, заявнику необхідно обґрунтувати поважність пропуску строку з посиланням на конкретні обставини, які підтверджуються відповідними доказами. Отже, апеляційна інстанція позбавлена можливості відновити пропущений процесуальний строк подання апеляційної скарги за власною ініціативою, за відсутності такого клопотання.
У разі подання апеляційної скарги після встановленого процесуального строку та за відсутності клопотання про його відновлення або таке клопотання відхилено, така скарга не приймається до розгляду і підлягає поверненню за приписами п.4 ч.1 ст. 97 ГПК України.
Частиною 3 ст. 94 ГПК України встановлено, що до скарги додаються докази сплати судового збору.
Виходячи зі змісту ч.1 ст. 3, ч.2 ст. 4 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 р. №3674-VI, зі змінами і доповненнями, внесеними законами України, в редакції, чинній на дату звернення з апеляційною скаргою, судовий збір справляється, зокрема за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду; за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду, ставка судового збору складає 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
Натомість, до апеляційної скарги скаржником доказів сплати судового збору до апеляційної скарги не додано.
Разом з тим, в заяві про відстрочення сплати судового збору скаржник зазначає, що забезпечення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України видатками для оплати судових витрат на момент подання апеляційної скарги не було передбачено.
Розглядаючи вказану заяву, суд апеляційної інстанції враховує, що відповідно до норм ст. 8 Закону України Про судовий збір враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. При цьому слід зазначити, що за приписами норм вказаної статті відстрочення від сплати судового збору є правом суду, а відповідне клопотання сторони розглядається виходячи із визначених стороною обставин, що унеможливлюють сплату судового збору та підтвердження цих обставин належними доказами.
Виходячи зі змісту п. 12 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 25.08.2011р. №01-061175/2011, єдиною підставою для відстрочення та звільнення судом від сплати судового збору є врахування ним майнового стану сторони.
Приймаючи до уваги вищевикладене, оцінивши доводи та обставини, що наведені в обґрунтування заяви про відстрочення сплати судового збору, колегія суддів зазначає, що в порушення норм ст.ст. 33, 34 ГПК України скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, що унеможливлюють сплату судового збору скрутного матеріального становища скаржника. З огляду на викладене відсутні правові підстави для відстрочення сплати судового збору, а тому клопотання задоволенню не підлягає.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.97 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірах.
За таких обставин, апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення господарського суду Київської області від 02.10.2017 у справі №911/2216/17 судом не приймається до розгляду і підлягає поверненню.
Керуючись ст.ст. 86, 93, п.3, п.4 ч.1 ст.97 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
1. Повернути Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України апеляційну скаргу (з додатками) на рішення господарського суду Київської області від 02.10.2017 у справі №911/2216/17.
2. Матеріали справи №911/2216/17 повернути до господарського суду Київської області.
3. Ухвалу може бути оскаржено до суду касаційної інстанції у встановленому законом порядку та строки.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді А.І. Тищенко

К.В. Тарасенко