ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 року Справа № 910/20383/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Вовк І.В. (головуючий, доповідач),
Грек Б.М., Могил С.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.07.2017 року у справі №910/20383/16 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" до товариства з обмеженою відповідальністю "Енергобудмонтажсервіс" про повернення передоплати,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача 823 777,88 грн. попередньої оплати за договором поставки № 1-040713 від 04.07.2013 року, у зв'язку з порушенням відповідачем умов договору щодо строків поставки.

Рішенням господарського суду міста Києва від 04.04.2017 року (суддя Ярмак О.М.) у позові відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.07.2017 року (судді: Пашкіна С.А., Дідиченко М.А., Сітайло Л.Г.) рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі позивач вважає, що судами попередніх інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права, і тому просить прийняті ними судові рішення скасувати, позовні вимоги задовольнити.

Відзив на касаційну скаргу від відповідача до суду не надходив.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та прийняті в ній судові рішення, суд касаційної інстанції вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.07.2013 року між відповідачем (постачальник) та позивачем (покупець) укладено договір поставки № 1-040713, за умовами якого постачальник зобов'язується відповідно до умов даного договору поставляти та передавати у власність покупця обладнання (товар), а покупець зобов'язується приймати і оплачувати такий товар в найменуванні, кількості і за ціною, визначених в узгоджених сторонами Специфікаціях (Додаток № 1 до Договору), які є невід'ємними частинами цього договору.

Згідно з п. 2.2 договору поставки, оплата коштів за поставку товару здійснюється у безготівковій формі. Порядок розрахунку узгоджується сторонами та вказується у Специфікації, відповідній певному замовленню партії товару та/або її частини.

Відповідно до п. 3.1 договору поставки, строк поставки товару на кожну окрему партію (її частину) узгоджується сторонами і зазначається у специфікації.

У розділі 8 (п.п. 8.1-8.6) договору поставки сторонами узгоджено види відповідальності у випадках порушення договірних зобов'язань.

Так, строк поставки у Специфікаціях № 3, № 4 визначено - протягом 35-ти календарних днів з моменту отримання передоплати на розрахунковий рахунок постачальника; у специфікаціях № 12, № 14, № 17 - протягом 60-ти календарних днів з моменту отримання передоплати на розрахунковий рахунок постачальника; у Специфікації № 15 - протягом 55-ти календ. днів з моменту отримання передоплати на розрахунковий рахунок постачальника.

У Специфікаціях № 3, № 4, № 12, № 14, № 15, № 17 встановлено аналогічні положення щодо умов оплати, а саме: 50% передоплати від вартості товару, 30% по факту отримання товару, 20% після завершення будівельно-монтажних та пусконалагоджувальних робіт згідно Специфікації та підписання актів виконаних робіт, але в будь-якому випадку не пізніше 20 календарних днів по завершенню вищезазначених робіт.

В матеріали справи позивачем подано платіжні доручення та банківські виписки, з яких вбачається, що товар за Специфікацією № 3 оплачено позивачем на суму 20 181,41 грн., за Специфікацією № 4 - на суму 4 098,90 грн., за Специфікацією № 12 - на суму 393 137,71 грн., за Специфікацією № 14 - на суму 318 127,42 грн., за Специфікацією № 15 - на суму 616 803,74 грн., за Специфікацією № 17 - на суму 31 038,00 грн.

Також, позивачем подано в матеріали справи видаткові накладні № 52 від 16.04.2014 року на суму 283 817,09 грн. та № 107 від 04.04.2014 року на суму 275 795,21 грн. про поставку товару за Специфікацією № 15, підписані обома сторонами та скріплені їх печатками.

За твердженнями позивача, відповідачем не було виконано обов'язку щодо поставки попередньо оплаченого товару у повному обсязі за Специфікаціями № 3, № 4, № 12, № 14, № 15, № 17, загальною вартістю 823 777,88 грн.

Відповідач в свою чергу стверджує, що строк виконання ним зобов'язань не настав, оскільки позивачем не сплачено узгоджену сторонами суму передплати.

Предметом даного судового розгляду є вимога покупця до постачальника про повернення суми попередньої оплати у зв'язку з непереданням оплаченого товару в строк встановлений договором.

Висновок судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позову мотивовано відсутністю доказів здійснення позивачем попередньої оплати за частиною специфікацій або доказів досягнення сторонами домовленості про зменшення кількості партії та зміни, у зв'язку з цим, розміру попередньої оплати, а також часткову поставку товару продавцем.

Проте такі висновки судів обох інстанцій є помилковими та передчасними, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу вимог ст. 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином згідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Господарським судом міста Києва встановлено, що за Специфікаціями №№ 3, 4, 14 позивач здійснив передоплату у розмірі меншому ніж 50% вартості товару; за Специфікаціями № 3, № 4 товар відповідачем не поставлено; за Специфікацією № 14 товар відповідачем поставлено на суму 116 112,00грн; за Специфікаціями № 12, № 15 та № 17 позивач здійснив передоплату у розмірі 50% вартості товару; за Специфікаціями № 12, № 17 товар відповідачем не поставлено; за Специфікацією № 15 товар відповідачем поставлено на суму 559 612,30 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Аналіз зазначеної норми свідчить про те, що у покупця право вимагати передачі оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (на його розсуд) виникає одночасно зі спливом встановленого договором строку для передачі товару.

Наведене, з урахуванням умов договору № 1-040713 від 04.07.2013 року та заявлення вимог про повернення передоплати за поставку товару за окремими Специфікаціями з різними обсягами та строками поставки, передбачало встановлення судом дотримання сторонами умов договору по кожній окремій Специфікації та перевірки правильності проведених позивачем розрахунків і правової оцінки щодо підставності заявлених вимог, але суди попередніх інстанцій не розмежували їх і не навели оцінки змісту окремо кожної з них і доведеності та підставності заявленого позову.

До того ж, відповідачем подано до матеріалів справи видаткову накладну № 140 від 26.11.2014 року на суму 116 112,00 грн. про поставку товару за Специфікацією № 14, підписану обома сторонами та скріплену їх печатками, а також видаткові накладні про поставку товару за Специфікаціями № 14, № 17, № 15, № 4, № 3, які були направлені для підписання позивачу, але правової оцінки таким доказам судами не було наведено.

Відтак, суди обох інстанцій залишили поза увагою встановлення обсягів фактично поставленого товару та його оплати за кожною окремо взятою спірною Специфікацією відповідно до вимог ст. 43 ГПК України і не навели в прийнятих рішеннях таким обставинам правової оцінки.

Отже, оскаржені судові рішення не можна визнати законними й обґрунтованими, і тому вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати викладене і вирішити спір з дотриманням вимог закону.

З огляду наведеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.07.2017 року та рішення господарського суду міста Києва від 04.04.2017 року скасувати, і справу № 910/20383/16 передати на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі.

Головуючий суддя І.Вовк

Судді Б.Грек

С.Могил