ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" листопада 2017 р.Справа № 916/2429/17

за позовом Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний";

до відповідача: ОСОБА_1 підприємства "ГОТЕЛЬНО-ЖИТЛОВИЙ КОМПЛЕКС";

про стягнення 23669,76грн.;

Суддя Степанова Л.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю;

Від відповідача: не зявився;

Суть спору: про стягнення 23669,76грн.

Державне підприємство "Морський торговельний порт "Южний" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 підприємства "ГОТЕЛЬНО-ЖИТЛОВИЙ КОМПЛЕКС" заборгованості з орендної плати за договором оренди окремого індивідуально-визначеного майна №КХ-109п від 30.12.2015р. у сумі 23669,76грн. у тому числі 15983,52грн. основного боргу, 4843,20грн. пені, 519,80грн. 3% річних, 2323,24грн. інфляційного збільшення боргу.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.10.2017р. порушено провадження у справі №916/2429/17 та справу призначено до розгляду.

Позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач в засідання суду не з`явився, правом на відзив в порядку ст. 59 ГПК України не скористався. Ухвали господарського суду Одеської області від 10.10.2017р., 26.10.2017р. направлялись відповідачу за належною адресою, зазначеною в позовній заяві та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 26.10.2017р.

Як зазначено у третьому абзаці п.3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р., в разі якщо ухвалу суду було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до п. 32 Інформаційного листа ВГСУ від 29 вересня 2009 року № 01-08/350 Про деякі питання, порушені в доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України викладена правова позиція, згідно якої відмітка про відправку процесуального документа суду на зворотньому аркуші у лівому нижньому куті першого примірника процесуального документа є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам у справі та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначено про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання.

Враховуючи викладене, справа розглядається без участі відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

30.12.2015р. між Державним підприємством "Морський торговельний порт "Южний" (позивач, Орендодавець) та ОСОБА_1 підприємством "ГОТЕЛЬНО-ЖИТЛОВИЙ КОМПЛЕКС" (відповідач, Орендар) було укладено договір оренди окремого індивідуально-визначеного майна №КХ-109п (далі договір 1) відповідно до якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально-визначене майно згідно з переліком обєктів оренди за вартістю, яка визначена незалежною експертною оцінкою, що наведений у додатку №1 до договору та є його невід'ємною частиною (розділ 1 договору 1).

Відповідно до п.п. 2.1., 2.5. договору 1 Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами договору та акту приймання-передачі майна, що наведений у додатку №3 та є невід'ємною частиною договору. Орендар повертає майно Орендодавцю в аналогічному порядку, встановленому при передачі майна Орендарю. Майно вважається повернутим Орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі майна.

Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою КМУ "№786 від 04.10.1995р. і становить 1126,75грн. без ПДВ за базовий місяць оренди вересень 2015р., що наведена у додатку №2 до договору та є невід'ємною його частиною. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Орендна плата у розмірі 100% перераховується Орендарем Орендодавцеві щомісячно не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним. Орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується Орендодавцем відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати (п.п.3.1. 3.3., 3.5. договору 1).

Пунктом 10.1. договору 1 сторони встановили, що договір діє з моменту підписання сторонами але не раніше підписання акту приймання-передачі майна в оренду по 31.12.2015р., але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

02.06.2016р. між сторонами був підписаний акт приймання-передачі майна відповідно до якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв в оренду державне окреме індивідуально-визначене майно згідно переліку.

02.06.2016р. сторони підписали акт приймання-передачі майна відповідно до якого Орендар повернув Орендодавцю частину державного окремого індивідуально-визначеного майна згідно переліку.

02.07.2017р. між Державним підприємством "Морський торговельний порт "Южний" (позивач, Орендодавець) та ОСОБА_1 підприємством "ГОТЕЛЬНО-ЖИТЛОВИЙ КОМПЛЕКС" (відповідач, Орендар) було укладено договір оренди окремого індивідуально-визначеного майна №КХ-62 (далі договір 2) відповідно до якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально-визначене майно згідно з переліком обєктів оренди за вартістю, яка визначена незалежною експертною оцінкою, що наведений у додатку №1 до договору та є його невід'ємною частиною (розділ 1 договору).

Відповідно до п.п. 2.1., 2.5. договору 2 Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами договору та акту приймання-передачі майна, що наведений у додатку №3 та є невід'ємною частиною договору. Орендар повертає майно Орендодавцю в аналогічному порядку, встановленому при передачі майна Орендарю. Майно вважається повернутим Орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі майна.

Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою КМУ "№786 від 04.10.1995р. і становить 1277,46грн. без ПДВ за базовий місяць оренди лютий 2015р., що наведена у додатку №2 до договору та є невід'ємною його частиною. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Орендна плата у розмірі 100% перераховується Орендарем Орендодавцеві щомісячно не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним. Орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується Орендодавцем відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати (п.п.3.1. 3.3., 3.5. договору 2).

Пунктом 10.1. договору 2 сторони встановили, що договір діє з моменту підписання сторонами але не раніше підписання акту приймання-передачі майна в оренду по 31.12.2015р., але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

На виконання договору 2 між сторонами був підписаний акт приймання-передачі відповідно до якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв в оренду державне окреме індивідуально-визначене майно згідно переліку.

Як зазначає позивач, відповідачем було здійснено останню оплату по орендній платі згідно рахунку №89 від 31.01.2016р. на суму 1383,07грн. за січень 2016р. В період з 13.02.2016р. по 31.12.2016р. позивач щомісячно виставляв та направляв відповідачу для оплати наступні рахунки: №157 від 29.02.2016р. на суму 1377,54грн. за лютий 2016р., №220 від 31.03.2016р. на суму 1391,32грн. за березень 2016р., №285 від 30.04.2016р. на суму 1440,01грн. за квітень 2016р., №345 від 31.05.2016р. на суму 1441,45грн. за травень 2016р., №401 від 30.06.2016р. на суму 1438,57грн. за червень 2016р., №459 від 31.07.2016р. на суму 1437,13грн. за липень 2016р., №519 від 31.08.2016р. на суму 1432,82грн. за серпень 2016р., №581 від 30.09.2016р. на суму 1458,61грн. за вересень 2016р., №645 від 31.10.2016р. на суму 1499,45грн. за жовтень 2016р., №704 від 31.11.2016р. на суму 1526,44грн. за листопад 2016р., №783 від 31.12.2016р. на суму 1540,18грн. за грудень 2016р. Разом з рахунками відповідачу направлялися акти приймання-передачі виконаних послуг, однак відповідач зі свого боку не повернув підписаних актів приймання-передачі виконаних послуг.

Позивач вказує, що з лютого 2016р. відповідач порушує п.5.2. договорів 1 та 2, а саме не виконує зобов'язання щодо сплати орендної плати. 30.01.2016р. за вх.№495 на адресу позивача надійшов лист відповідача з повідомленням про прийняття кухонного обладнання, яке передано в оренду згідно акту приймання-передачі та проведенням перерахунку орендної плати на залишок обладнання за укладеними договорами 1 та 2. 02.06.2016р. відповідач повернув частину обладнання у звязку з чим позивачем було підготовлено додаткові угоди до договорів 1 та 2 про перенесення залишку обладнання за договором 1 у договір 2, а також здійснений розрахунок орендної плати на залишок обладнання. Згідно листа №148/01-08 від 14.07.2016р. відповідач відмовився підписувати додаткові угоди посилаючись на те, що залишок обладнання буде повернуто позивачу. Позивач повідомив відповідача про готовність прийняти залишок обладнання та нагадав, що відповідно до п.2.4. договорів майно повертається в тижневий термін після письмового повідомлення Орендаря з оформленням акту приймання-передачі майна. У разі неповернення майна після закінчення тижневого терміну після повідомлення орендна плата нараховується Орендодавцем та сплачується Орендарем в подвійному обсязі від розміру щомісячної орендної плати з урахуванням індексу інфляції.

Позивач вказує, що відповіді від відповідача не отримував та майно не повернуто. 09.09.2016р. позивач повторно направив відповідачу додаткові угоди для підписання та повідомленням, що орендна плата буде нараховуватися згідно умов договорів до моменту повернення майна з оформленням акту приймання-передачі. 30.09.2017р. відповідач повернув позивачу не підписані додаткові угоди та повідомив про непогодження з надісланими розрахунками та сумою орендної плати.

Позивач стверджує, що такі дії відповідача суперечать п.2.5. договорів 1 та 2.

У звязку із порушенням відповідачем умов договорів, позивачем було ініційовано процедуру одностороннього розірвання договорів згідно виписки з протоколу засідання постійно діючої інвентаризаційної комісії призначеної наказами №1504 від 24.11.2016р. та №5 від 20.12.2016р. 27.12.20156р. на адресу відповідача було направлено повідомлення про розірвання договору 1 з 01.01.2017р.

Позивач зазначає, що станом на день розгляду справи заборгованість відповідача за договором 1 складає 15983,52грн.

За неналежне виконання відповідачем умов договору позивач нарахував останньому 15983,52грн. основного боргу, 4843,20грн. пені, 519,80грн. 3% річних, 2323,24грн. інфляційного збільшення боргу.

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача 15983,52грн. основного боргу, 4843,20грн. пені, 519,80грн. 3% річних, 2323,24грн. інфляційного збільшення боргу.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст.ст. 173, 175 Господарського кодексу України цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, визнається майново-господарським зобов'язанням. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 30.12.2015р. між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди окремого індивідуально-визначеного майна №КХ-109п відповідно до якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально-визначене майно згідно з переліком обєктів оренди за вартістю, яка визначена незалежною експертною оцінкою, що наведений у додатку №1 до договору та є його невід'ємною частиною.

02.07.2017р. між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди окремого індивідуально-визначеного майна №КХ-62 відповідно до якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально-визначене майно згідно з переліком обєктів оренди за вартістю, яка визначена незалежною експертною оцінкою, що наведений у додатку №1 до договору та є його невід'ємною частиною.

Згідно зі ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Як свідчать матеріали справи, укладений між сторонами договір, за своєю правовою природою відноситься до договорів найму, різновидом якого є оренда. Приймаючи до уваги, що майно, яке виступає предметом договору, належить до державної власності, до спірних правовідносин застосовуються також норми Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до ст.ст. 10, 18, 19 Закону України Про оренду державного та комунального майна, істотною умовою договору оренди, зокрема, є орендна плата. Орендар зобов'язаний сплачувати орендну плату своєчасно та в повному обсязі. Орендар вносить орендну плату за договором незалежно від наслідків господарської діяльності.

Пунктом 3.3 договорів сторони встановили, що Орендна плата у розмірі 100% перераховується Орендарем Орендодавцеві щомісячно не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним.

Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

На виконання умов договору позивачем було виставлено та направлено відповідачу рахунки №157 від 29.02.2016р. на суму 1377,54грн. за лютий 2016р., №220 від 31.03.2016р. на суму 1391,32грн. за березень 2016р., №285 від 30.04.2016р. на суму 1440,01грн. за квітень 2016р., №345 від 31.05.2016р. на суму 1441,45грн. за травень 2016р., №401 від 30.06.2016р. на суму 1438,57грн. за червень 2016р., №459 від 31.07.2016р. на суму 1437,13грн. за липень 2016р., №519 від 31.08.2016р. на суму 1432,82грн. за серпень 2016р., №581 від 30.09.2016р. на суму 1458,61грн. за вересень 2016р., №645 від 31.10.2016р. на суму 1499,45грн. за жовтень 2016р., №704 від 31.11.2016р. на суму 1526,44грн. за листопад 2016р., №783 від 31.12.2016р. на суму 1540,18грн. за грудень 2016р.

Відповідачем останній платіж був здійснений по рахунку №89 від 31.01.2016р. на суму 1383,07грн. за січень 2016р.

З лютого 2016р. відповідач порушує п.5.2. договорів 1 та 2, а саме не виконує зобов'язання щодо сплати орендної плати. 30.01.2016р. за вх.№495 на адресу позивача надійшов лист відповідача з повідомленням про прийняття кухонного обладнання, яке передано в оренду згідно акту приймання-передачі та проведенням перерахунку орендної плати на залишок обладнання за укладеними договорами 1 та 2. 02.06.2016р. відповідач повернув частину обладнання у звязку з чим позивачем було підготовлено додаткові угоди до договорів 1 та 2 про перенесення залишку обладнання за договором 1 у договір 2, а також здійснений розрахунок орендної плати на залишок обладнання. Згідно листа №148/01-08 від 14.07.2016р. відповідач відмовився підписувати додаткові угоди посилаючись на те, що залишок обладнання буде повернуто позивачу. Позивач повідомив відповідача про готовність прийняти залишок обладнання та нагадав, що відповідно до п.2.4. договорів майно повертається в тижневий термін після письмового повідомлення Орендаря з оформленням акту приймання-передачі майна. У разі неповернення майна після закінчення тижневого терміну після повідомлення орендна плата нараховується Орендодавцем та сплачується Орендарем в подвійному обсязі від розміру щомісячної орендної плати з урахуванням індексу інфляції. Відповідач відповіді не надав, майно не повернув.

09.09.2016р. позивач повторно направив відповідачу додаткові угоди для підписання та повідомленням, що орендна плата буде нараховуватися згідно умов договорів до моменту повернення майна з оформленням акту приймання-передачі. 30.09.2017р. відповідач повернув позивачу не підписані додаткові угоди та повідомив про непогодження з надісланими розрахунками та сумою орендної плати.

Пунктом 2.5. договорів сторони встановили, що Орендар повертає майно Орендодавцю в аналогічному порядку, встановленому при передачі майна Орендарю. Майно вважається повернутим Орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі майна.

У звязку із порушенням відповідачем умов договорів, позивачем було ініційовано процедуру одностороннього розірвання договорів згідно виписки з протоколу засідання постійно діючої інвентаризаційної комісії призначеної наказами №1504 від 24.11.2016р. та №5 від 20.12.2016р. 27.12.20156р. на адресу відповідача було направлено повідомлення про розірвання договору 1 з 01.01.2017р.

Станом на день розгляду справи відповідачем не надано доказів належного виконання умов укладених між сторонами договорів щодо своєчасного повернення орендованого майна та сплати орендної плати.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати у сумі 15983,52грн. обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені у сумі 4843,20грн. слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). За приписами ст. 612 цього ж Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

За приписами ст. 230 Господарського кодексу України учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання штрафні (господарські) санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня). Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.3.5. договорів орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується Орендодавцем відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені у сумі 4843,20грн. за період з 13.03.2016р. по 15.09.2017р. та здійснивши власний розрахунок за допомогою програми "Законодавство", зазначає, що стягненню з відповідача підлягає пеня у сумі 4659,87грн. за період з 13.03.2016р. по 15.09.2017р.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 2323,24грн. інфляційних та 519,80грн. 3% річних за період з 13.03.2016р. по 15.09.2017р. слід зазначити наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунок 2323,24грн. інфляційних та 519,80грн. 3% річних за період з 13.03.2016р. по 15.09.2017р. вважає його правильним та зазначає, що стягненню з відповідача підлягають інфляційні у сумі 2323,24грн. та 3% річних у сумі 519,80грн. за період з 13.03.2016р. по 15.09.2017р.

Відповідно до ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" підлягають частковому задоволенню у сумі 23486,43грн. у тому числі 15983,52грн. основного боргу, 4659,87грн. пені, 519,80грн. 3% річних, 2323,24грн. інфляційних.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" про стягнення з відповідача ОСОБА_1 підприємства "ГОТЕЛЬНО-ЖИТЛОВИЙ КОМПЛЕКС" заборгованості з орендної плати за договором оренди окремого індивідуально-визначеного майна №КХ-109п від 30.12.2015р. у сумі 23669,76грн. у тому числі 15983,52грн. основного боргу, 4843,20грн. пені, 519,80грн. 3% річних, 2323,24грн. інфляційного збільшення боргу задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 підприємства "ГОТЕЛЬНО-ЖИТЛОВИЙ КОМПЛЕКС" (65481, Одеська область, м. Южне, вул. Будівельників, 7, ) на користь Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" (65481, Одеська область, м. Южне, вул. Берегова, 13, ) 15983/п'ятнадцять тисяч девятсот вісімдесят три/грн. 52коп. основного боргу, 4659/чотири тисячі шістсот пятдесят дев'ять/грн. 87коп. пені, 519/пятсот девятнадцять/грн. 80коп. 3% річних, 2323/дві тисячі триста двадцять три/грн. 24коп. інфляційних, 1600/одна тисяча шістсот/грн. судового збору.

Наказ видати згідно зі ст. 116 ГПК України.

3. В частині позовних вимог Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" до відповідача ОСОБА_1 підприємства "ГОТЕЛЬНО-ЖИТЛОВИЙ КОМПЛЕКС" про стягнення 183,33грн. пені відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 20 листопада 2017р.

Суддя Л.В. Степанова