РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2017Справа №910/17082/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Квадрат-Про»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛАСТІКС-УКРАЇНА»

про стягнення 234 367,68 грн

Суддя Лиськов М.О.

Представники сторін:

від позивача: Бонтлаб В.В. (дов. від 25.04.2017)

від відповідача: Ліпіна М.В. (дов. №24/10-17 від 23.10.2017)

Бесарабчик К.В. (дов.№30/12-16 від 30.12.2016)

Від третьої особи: Лавринович В.О. (дов. №45/17 від 28.08.2017)

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 08.11.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Квадрат-Про» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛАСТІКС-Україна», про стягнення 234 467,63 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2017 порушено провадження у справі № 910/17082/17 та призначено розгляд справи на 25.10.2017 року.

24.10.2017 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕРВІС-ЦЕНТР» надійшла заява про залучення ТОВ «СЕРВІС-ЦЕНТР», в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача.

В судове засідання, призначене 25.10.2017, з'явились представники сторін, відповідач надав письмовий відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 25.10.2017 було оголошено перерву до 08.11.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.11.2017 задоволено заяву про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕРВІС-ЦЕНТР».

03.11.2017 через канцелярію Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові заперечення проти відзиву відповідача та заява про зменшення позовних вимог.

07.11.2017 через канцелярію Господарського суду міста Києва від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕРВІС-ЦЕНТР» надійшло клопотання про витребування доказів.

У судове 08.11.2017 засідання з'явились представники сторін.

До початку розгляду справи по суті представник третьої особи заявив клопотання про витребування доказів, в задоволенні якого суд відмовив, у зв'язку з необґрунтованістю.

Розглянувши у судовому засіданні 08.11.2017 заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, суд дійшов до висновку про необхідність його прийняття до розгляду, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до п. п. 3.10, 3.11 Постанови Пленуму Вищого господарського суду міста Києва «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26 грудня 2011 року N 18 (далі - Постанова) передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Якщо в заяві позивача йдеться про збільшення розміру немайнових вимог (наприклад, про визнання недійсним ще одного акта крім того, стосовно якого відповідну вимогу вже заявлено), то фактично також йдеться про подання іншого позову.

Судом встановлено, що подана позивачем заява про зменшення розміру позовних вимог не суперечить приписам чинного законодавства України та не порушує чиї-небудь охоронювані законом права та інтереси, а тому приймається судом до розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні 08.11.2017 надав пояснення по суті спору та підтримав позовні вимоги у повному обсязі, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Представники відповідача та третьої особи у судовому засіданні 08.11.2017 надали пояснення по суті спору та заперечили проти позовних вимог.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

07.11.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Квадрат-Про» (далі - Позивач, Орендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПЛАСТІКС-УКРАЇНА» (далі - Відповідач, Суборендар) був укладений договір суборенди нежилого приміщення №1/12-2016 (далі - Договір суборенди), відповідно до умов якого, Орендар передає, а Суборендар приймає в строкове платне користування частину нежилого приміщення, загальною площею 1169,2 кв.м. адміністративних та складських приміщень, розташованих за адресою: м.Київ, вул.Межигірська, 82 «А», 1-й поверх - площа складських приміщень складає - 696,80 кв.м., 2-й поверх площа адміністративних приміщень складає - 472,4 кв.м.

Відповідно до п.1.3. Договору суборенди, приміщення, що передається в суборенду, належить Орендарю на підставі п.1.6. Договору оренди нежитлового приміщення від 01.03.2015 №1/03-01/2015.

Орендодавець не заперечує та погоджує передачу приміщення в суборенду на протязі терміну оренди. (п.1.6. Договору суборенди).

Згідно з пунктами 2.3. та 2.4. Договору суборенди встановлено, що при передачі приміщення в суборенду складається Акт приймання-передачі, що підписується сторонами. Приміщення вважається переданим в суборенду з моменту підписання Акту приймання-передачі, який є невід'ємною частиною цього Договору. Орендна плата починає сплачуватись з моменту підписання Акту приймання-передачі приміщення.

Сторони погодили, що відповідно до п.4.1. Договору суборенди вартість орендної плати (крім витрат на споживання електроенергії та інших комунальних платежів) складає:

- за адміністративні приміщення - 226,00 грн, крім того 20% ПДВ - 45,20 грн, всього з ПДВ 271,20 грн за 1 кв.м., всього разом з ПДВ за 472,40 кв.м. - 128114,88 грн;

- за складські приміщення - 116,00 грн, крім того 20% ПДВ - 23,20 грн, всього з ПДВ 139,20 грн за 1 кв.м., всього разом з ПДВ за 698,8 кв.м. - 96 994,56 грн;

Всього до сплати з ПДВ - 225 109,44 грн.

Пунктом 4.2. Договору суборенди визначено, що орендна плата перераховується на поточний рахунок Орендаря у національній валюті України гривні, без виставлення рахунків-фактур в розмірі вказаному в п.4.1. Договору, до 15 числа поточного місяця за поточний місяць.

Відповідно до п.7.1. Договору суборенди цей договір набирає сили з дати його укладення. Термін суборенди згідно Договору складає 1 рік з 01.01.2017 по 31.12.2017 включно.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до Акту приймання-передачі нежилого приміщення від 31.12.2017 Орендар передав, а Суборендар прийняв в строкове платне користування приміщення згідно з Договором суборенди.

01.03.2017 Позивач та Відповідач уклали Додаткову угоду №1 до Договору суборенди (далі - Додаткова угода), відповідно до якої сторони погодили, що Орендар передає, а Суборендар приймає в строкове платне користування частину нежилого приміщення, загальною площею 1436,4 кв.м. адміністративних та складських приміщень, розташованих за адресою: м.Київ, вул.Межигірська, 82 «А», 1-й поверх - площа складських приміщень складає - 696,80 кв.м., 1-й поверх - площа адміністративних приміщень складає - 167,2 кв.м., 2-й поверх площа адміністративних приміщень складає - 572,4 кв.м.

Пунктом 2.2. Додаткової угоди сторони погодили, що вартість орендної плати (крім витрат на споживання електроенергії та інших комунальних платежів) складає:

- за адміністративні приміщення - 271,20 грн в т.ч. ПДВ за 1 кв.м., всього разом з ПДВ за 472,40 кв.м. - 128 114,88 грн;

- за складські приміщення - 139,20 грн в т.ч. ПДВ за 1 кв.м., всього разом з ПДВ за 696,8 кв.м. - 96 994,56 грн;

- за адміністративні приміщення на першому поверсі - 259,20 грн в т.ч. ПДВ за 1 кв.м., всього разом з ПДВ за 167,20 кв.м. - 43 338,24 грн;

- за адміністративні приміщення на другому поверсі - 259,20 грн в т.ч. ПДВ за 1 кв.м., всього разом з ПДВ за 100,00 кв.м. - 25 920,00 грн.

Всього до сплати з ПДВ - 294 367,68 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до Акту приймання-передачі нежилого приміщення від 01.03.2017 Орендар передав, а Суборендар прийняв в строкове платне користування приміщення згідно з Договором суборенди, з урахуванням Додаткової угоди до нього.

Позивач стверджує, що Відповідач до вересня 2017 року належним чином виконував свій обов'язок щодо сплати орендних платежів за Договором суборенди, шляхом перерахування коштів в розмірі 294 367,68 грн на поточний рахунок Орендаря до 15 числа поточного місяця за кожен поточний місяць, проте у вересні 2017 року Відповідачем було сплачено на користь Позивача лише 60 000, 00 грн, а тому у Відповідача, на думку Позивача, утворилась заборгованість за вересень 2017 року у розмірі 234 367,68 грн.

Як встановлено судом, рішенням Господарського суду міста Києва від 19.06.2017 у справі №910/6981/17 за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Центр» (далі - третя особа, орендодавець) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Квадрат-Про» про визнання недійсним (нікчемним) договору оренди нежилого приміщення №1/03-1/2015 від 01.03.2015 та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Квадрат-Про» з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Центр» про визнання дійсним договору оренди нежилого приміщення №1/03-1/2015 від 01.03.2015 , первісний позов задоволено повністю, визнано недійсним договір оренди нежилого приміщення №1/03-1/2015 від 01.03.2015, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Центр» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Квадрат-Про», у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.3 ст.35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до п.2.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26 грудня 2011 року N 18 не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Преюдиційне значення для господарського суду має й вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, якщо господарський суд розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльність особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, і лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Отже, факт визнання договору оренди нежилого приміщення від 01.03.2015 №1/03-1/2015 укладеного між Позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Квадрат-Про» та Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕРВІС-ЦЕНТР», має преюдиційне значення для розгляду справи, а тому ці факти повторного доведення не потребують. Зазначене рішення не скасовано та набрало законної сили 06.09.2017, відповідно до постанови Київського апеляційного господарського суду від 06.09.2017 у справі №910/6981/17.

Як вже встановлено судом, відповідно до п.1.3. Договору суборенди приміщення, що передається в суборенду, належить Орендарю на підставі п.1.6. Договору оренди нежитлового приміщення від 01.03.2015 №1/03-01/2015.

Відповідно до ч.1 ст.774 Цивільного кодексу України передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 774 Цивільного кодексу України визначено, що строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму.

Отже, договір суборенди припиняється одночасно з припиненням договору оренди, незалежно від підстав його припинення. Дія договору суборенди поза межами договору оренди суперечить природі договору суборенди.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Вищого господарського суду України від 09.02.2012 у справі №55/206.

Згідно з ч.1 ст.216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Таким чином, у зв'язку з тим, що рішенням Господарського суду міста Києва від 19.06.2017 у справі №910/6981/17 було визнано недійсним Договір оренди нежилого приміщення №1/03-1/2015 від 01.03.2015 укладений між Позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Центр», зобов'язання сторін за цим договором припинилися, а відтак і припиняється одночасно Договір суборенди який обумовлював право Орендаря здавати Відповідачу в суборенду приміщення.

Отже, з моменту визнання Договору оренди нежилого приміщення №1/03-1/2015 від 01.03.2015 недійсним припиняються будь-які юридичні підстави для отримання Позивачем суборендної плати.

Одночасно, як встановлено судом, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Центр» листом від 13.09.2017 звернулося до Відповідача з пропозицією про укладання з 06.09.2017 договору найму нежитлових приміщень, обґрунтовуючи, це відсутністю правової підстави у ТОВ «Квадрат-Про» для здачі в суборенду цих приміщень, у зв'язку з визнанням договору оренди недійсним.

Крім того, матеріалами справи підтверджується факт укладення Договору найму нежитлових приміщень від 07.09.2017 №87/17, відповідно до якого, Наймодавець, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Центр» передав, а Наймач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Пластік-Україна», прийняв у тимчасове платне користування на умовах найму індивідуально-визначене нерухоме майно загальною площею 1436,40 кв.м., яке розташоване за адресою: місто Київ, вулиця Межигірська, буд. 82А, корпус Б.

За таких обставин, вимога Позивача, про стягнення з Відповідача суборендної плати за Договором суборенди нежилого приміщення від 07.11.2016 №1/12-2016 у розмірі 234 367,68 грн є необґрунтованою з підстав відсутності між сторонами договірних відносин про передачу в суборенду адміністративних та складських приміщень, розташованих за адресою: м.Київ, вул.Межигірська, 82 «А».

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за Договором суборенди нежилого приміщення від 07.11.2016 №1/12-2016 у розмірі 234 367,68 грн задоволенню не підлягають.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва.

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Квадрат-Про» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛАСТІКС-Україна» про стягнення 234 467,63 грн. - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.11.2017.

Суддя М.О. Лиськов