ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" листопада 2017 р.Справа № 916/2195/17

Позивач: Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації „Черкасигаз

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю „ЮГ - ГАЗ

Про визнання договору укладеним

Суддя РОГА Н.В.

Представники:

Від позивача : ОСОБА_1- довіреність №3 від 03.01.2017р.

Від відповідача: ОСОБА_2- довіреність №1023 від 14.07.2017р., ОСОБА_3- довіреність від 10.11.2017р.

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації „Черкасигаз (далі- ПАТ „Черкасигаз), звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ) „ЮГ-ГАЗ про визнання укладеним договору №ДВ 11-08/17 від 03.08.2017р. на виконання робіт з припинення (обмеження) газопостачання споживачами на умовах, визначених позивачем. При цьому, у прохальній частині позовної заяви позивачем викладено повний текст договору №ДВ 11-08/17 від 03.08.2017р.

Згідно уточнень до позовної заяви, що надійшли до господарського суду Одеської області 31.10.2017р., позивач просить суд визнати договір №ДВ 11-08/17 від 03.08.2017р. на виконання робіт з припинення (обмеження) газопостачання споживачами укладеним в запропонованій позивачем редакції.

Представник позивача позовну заяву підтримує, наполягає на її задоволенні.

Відповідач проти позову заперечує з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухав пояснення представників сторін , суд встановив:

Позивач у справі - ПАТ „Черкасигаз є Оператором ГРМ та здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу відповідно до вимог Закону України „Про ринок природного газу, Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП, Регулятор) від 30.09.2015р. №2494 та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП №201 від 16.02.2017р. Згідно ч.2 ст.37 Закону України „Про ринок природного газу Оператор ГРМ провадить діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії , яка видається регулятором. При цьому, відповідно до п.1.2 Ліцензійних умов вони є обовязковими для субєктів господарювання незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які провадять або мають намір провадити господарську діяльність з розподілу природного газу. Відповідно до п.п.19 п.2.2 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу при провадженні ліцензованої діяльності ліцензіат повинен на письмову вимогу Постачальника надати йому в десятиденний термін договір на виконання робіт, пов'язаних з припиненням/обмеженням газопостачання його споживачам, підключеним до газорозподільної системи ліцензіата.

Позивач зазначає, що 24.07.2017р. він отримав від ТОВ „ЮГ-ГАЗ , яке є постачальником природного газу, лист із проханням надати проект договору на виконання робіт, повязаних з припиненням /обмеженням газопостачання споживачам . зазначений лист позивач вважає офертою, у відповідь на яку ПАТ „Черкасигаз 03.08.2017р. направило на адресу ТОВ „ЮГ-ГАЗ належним чином підписані та скріплені печаткою два примірники проекту Договору на виконання робіт з припинення (обмеження) газопостачання споживачам. У подальшому, 21.08.2017р. на адресу ПАТ „Черкасигаз надійшов лист ТОВ „ЮГ-ГАЗ (вих.№1209 від 14.08.2017р.) , додатком до якого був примірник Договору №ДВ 11-08/17 від 03.08.2017р. на виконання робіт з припинення (обмеження) газопостачання споживачам, підписаний та скріплений печаткою ТОВ „ЮГ-ГАЗ з Протоколом розбіжностей. 30 серпня 2017р. позивач, на виконання вимог ст.181 Господарського кодексу України, направив Протокол узгодження розбіжностей супровідним листом та повідомив про передачу до суду розбіжностей, що залишилися неврегульованими при укладанні Договору.

Позивач у справі зазначає, що відповідно до положень ст.181 Господарського кодексу України проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. При цьому, якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Позивач зазначає, що запропоновані ТОВ „ЮГ-ГАЗ умови договору в частині строку дії договору „до 31.12.2017р. є неприйнятними для ПАТ „Черкасигаз у звязку із нестабільним фінансовим станом підприємства, переведенням працівників товариства на неповний робочий день та зміну їм істотних умов праці. З урахуванням зазначеного, позивач зазначає, що прийнятним для нього є укладення Договору №ДВ 11-08/17 від 03.08.2017р. на строк „до 30 вересня 2017р..

Відмову відповідача від укладання Договору на строк „до 30 вересня 2017р. позивач вважає порушенням своїх прав та охоронюваних законом інтересів, у звязку з чим звернувся до суду та просить суд визнати Договір №ДВ 11-08/17 від 03.08.2017р. на виконання робіт з припинення (обмеження) газопостачання споживачам укладеним в редакції , запропонованій позивачем.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що ТОВ „ЮГ-ГАЗ є субєктом господарювання, який провадить діяльність з постачання природного газу не побутовим споживачам на підставі ліцензії, виданої НКРЕКП згідно постанови №495 від 11.04.2017р. В тому числі це стосується споживачів, підключених до газорозподільної системи ПАТ „Черкасигаз.

Відповідач зазначає, що згідно з абз.2 п.14 Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015р., зареєстрованих у Мінюсті України 06.11.2015р. за №1382/27827, постачальник має право здійснити заходи з обмеження чи припинення газопостачання споживачу через залучення до цих робіт Оператора ГРМ/ГТС. Для цього у постачальника має бути укладений з Оператором ГРМ/ГТС договір на виконання робіт, повязаних з припиненням /обмеженням газопостачання споживачам. Крім того, порядок, підстави, строки та умови для припинення газопостачання споживачу також передбачено, зокрема, Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП, Регулятор) від 30.09.2015р. №2494, Кодексом газотранспортної системи , затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2493, Правилами безпеки систем газопостачання, затвердженими Мін енергетики та вугільної промисловості України №285 від 15.05.2015р., Порядком пообєктного припинення (обмеження) газопостачання споживачам, крім населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №1687 від 08.12.2006р. Виходячи з положень зазначених законодавчих та нормативно-правових актів, відповідач вважає, що роботи з припинення (обмеження) газопостачання на обєкти газоспоживання, які підключені до газорозподільних мереж за ініціативи постачальника, можуть здійснюватись виключно субєктами господарювання, що провадять діяльність з розподілу природного газу на відповідній території Оператором ГРМ.

Відповідач також зазначив, що відповідно до п.1.2 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу , затверджених Постановою НКРЕКП №201 від 16.02.2017р. , вони є обовязковими для субєктів господарювання незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які провадять або мають намір провадити господарську діяльність з розподілу природного газу. Відповідно до п.п.19 п.2.2 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу при провадженні ліцензованої діяльності ліцензіат повинен на письмову вимогу Постачальника надати йому в десятиденний термін договір на виконання робіт, пов'язаних з припиненням/обмеженням газопостачання його споживачам, підключеним до газорозподільної системи ліцензіата.

Відповідач підтвердив, що дійсно, 19.07.2017р. він звернувся до ПАТ „Черкасигаз з листом, у якому просив надати проект договору на виконання робіт , повязаних з припиненням /обмеженням газопостачання споживачам. У відповідь на зазначений лист від ПАТ „Черкасигаз було отримано два примірники не підписаних зі сторони ПАТ „Черкасигаз форми Договору на виконання робіт з припинення (обмеження) газопостачання споживачам, які не були розцінені відповідачем як „пропозиція у розумінні положень ст.641 Цивільного кодексу України та ст.181 Господарського кодексу України , оскільки не містили підпису уповноваженої особи ПАТ „Черкасигаз, а , отже, не виражали намір ПАТ „Черкасигаз вважати себе зобовязаним у разі прийняття такої пропозиції ТОВ „ЮГ-ГАЗ. Розглянув вказані не підписані форми договору , ТОВ „ЮГ-ГАЗ 14.08.2017р. направило на адресу ПАТ „Черкасигаз протокол погодження розбіжностей до Договору №ДВ 11-08/17 від 03.08.2017р. у двох примірниках та два примірники підписаних та скріплених печаткою зі сторони ТОВ „ЮГ-ГАЗ Договору №ДВ 11-08/17 від 03.08.2017р. для їх підписання зі сторони ПАТ „Черкасигаз .

З урахуванням зазначеного, відповідач вважає, що ПАТ „Черкасигаз було допущено порушення п.п19 п.2.2 ліцензійних умов, оскільки вказаний пункт передбачає надання проекту договору, який має містити підпис уповноваженої особи.

Крім того, відповідач зазначає, що у надісланій на адресу ТОВ „ЮГ-ГАЗ формі Договору , який не був підписаний уповноваженими особами ПАТ „Черкасигаз , строк дії Договору був визначений як „ до 31.08.2017р.. Враховуючи те, що такий строк дії Договору на виконання робіт , повязаних з припиненням /обмеженням газопостачання споживачам, з урахуванням того, що форма Договору була датована 03.08.2017р., є неприйнятним для ТОВ „ЮГ-ГАЗ, відповідачем було складено два примірники протоколу погодження розбіжностей до Договору від 11.08.2017р. стосовно редакції п.10.1 Договору, а саме зазначення строку дії Договору „до 31 грудня 2017р. замість редакції ПАТ „Черкасигаз „до 31серпня 2017р.. Зазначені протоколи були надіслані на адресу ПАТ „Черкасигаз разом із підписаним текстом Договору.

Натомість, ПАТ „Черкасигаз не погодилося з запропонованим ТОВ „ЮГ-ГАЗ строком дії Договору, та, зі своєї сторони, склало протокол узгодження розбіжностей від 29.08.2017р., у якому зазначило , що погодженою є редакція п.10.1 Договору, відповідно до якої строк дії Договору: з дня підписання до 30 вересня 2017р. З урахуванням зазначеного, відповідач вважає, що зазначивши у протоколі узгодження розбіжностей новий строк дії Договору („до 30 вересня 2017р.) ПАТ „Черкасигаз надало ТОВ „ЮГ-ГАЗ нову пропозицію щодо строку дії Договору та не дотрималося встановленого законодавством порядку укладення договорів.

Крім того, відповідач вважає, що у даному випадку запропонований позивачем строк дії Договору (до 31.08.2017р., та до 30.09.2017р. у позовній заяві) з урахуванням специфіки правовідносин на ринку природного газу та його нормативного врегулювання , не відповідає принципам та засадам добросовісності, розумності та справедливості, а ухвалення судом рішення про задоволення позову не створить будь-яких юридичних наслідків, оскільки строк дії Договору, зазначений позивачем, вже сплинув.

Розглянув матеріали справи, суд доходить до такого висновку:

Відповідно до ст.ст.15 ,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення , невизнання або оспорювання , кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках передбачених законодавчими актами України , до господарського суду мають право звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є субєктами підприємницької діяльності.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

Реалізуючи передбачене ст.64 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Згідно ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту , вимог розумності та справедливості (ст.627 Цивільного кодексу України). Зміст договору становлять умови (пункти) , визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним , якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. За приписами ст.631 цього Кодексу строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення.

Порядок укладання господарських договорів законодавчо врегульований як положеннями Господарського кодексу України, так і положеннями Цивільного кодексу України. Зокрема, відповідно до ст.181 Господарського кодексу України проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. При цьому, якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Відповідно до ч.2 ст.638 Цивільного кодексу України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ч.1 ст. 640 цього Кодексу договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. За приписами ч.1 ст. 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

При цьому, згідно ч.1 ст. 642 Кодексу відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Поняття повнота та безумовність оферти є одночасно необхідними, а існування одночасно двох названих умов до акцепту є достатнім для того, що констатувати, що відповідь на оферту є такою, що дає змогу зробити висновок про згоду акцептанта з офертою та з її умовами. Якщо відповідь на оферту є такою, що містить доповнення до пропозиції укласти договір, обмеження чи інші зміни, то така відповідь не може вважатися повною і безумовною. Неповнота та умовність акцепту призводить до відмови від одержання пропозиції.

За приписами ч.2 ст.644 Цивільного кодексу України якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу.

Згідно ч.1 ст. 646 Цивільного кодексу України відповідь про згоду укласти договір на інших, ніж було запропоновано, умовах є відмовою від одержаної пропозиції і водночас новою пропозицією особі, яка зробила попередню пропозицію.

Таким чином, у разі якщо відповідь про прийняття пропозиції містить доповнення умов, що визначені у оферті, їх зміну чи обмеженням їх дії, або коли у відповіді висловлене бажання, пропозиція щодо такого доповнення, зміни чи обмеження запропонованих умов акцепт не можна вважати повним та безумовним.

З урахуванням того, що в матеріалах справи містяться листи позивача та відповідача, з яких вбачається, що позивач визнав існування протоколу погодження розбіжностей від 11.08.2017р., що підтверджується складеним протоколом узгодженняч розбіжностей від 29.08.2017р., а його контрагент підписав Договір №ДВ 11-08/17 від 03.08.2017р. на виконання робіт з припинення (обмеження) газопостачання споживачам не безумовно ("за умови наявного підписаного сторонами протоколу погодження розбіжностей"), суд доходить висновку про неможливість вважати Договір укладеним в редакції позивача.

Суд вважає за необхідне ще раз зауважити, що згідно з ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Проте, як вбачається зі змісту протоколу погодження розбіжностей, протоколу узгодження розбіжностей до Договору №ДВ 11-08/17 від 03.08.2017р. сторонами не було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов, а саме щодо строку дії зазначеного договору.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно викладеної позивачем у тексті позовної заяви редакції Договору №ДВ 11-08/17 від 03.08.2017р. на виконання робіт з припинення (обмеження) газопостачання споживачам, строк дії Договору визначений як : „з дати підписання до 30 вересня 2017р., а в частині розрахунків до їх повного виконання. Отже, задоволення судом зазначених позовних вимог позивача , з урахуванням спливу зазначеного строку в ході розгляду справи, жодним чином не призведе до відновлення порушеного права позивача

Згідно ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського суду.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному , повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Керуючись ст.ст. 82-85 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Черкасигаз відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили протягом після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення. якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 14 листопада 2017 р.

Суддя Н.В. Рога