РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2017№910/16492/17

За позовом Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат

імені Ілліча"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 8 132,04 грн.

Суддя Літвінова М.Є.

Представники сторін:

від позивачa: не з'явився;

від відповідача: Малиновський П.А. - довіреність б/н від 01.11.2017.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 13 листопада 2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач) про стягнення 8 132,04 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок незабезпечення відповідачем збереження вантажу під час перевезення, утворилась недостача, про що складено комерційний акт. Вартість недостачі вантажу за розрахунком позивача становить 8 132,04 грн., у зв'язку з чим, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення зазначеної суми збитків.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.09.2017 порушено провадження у справі № 910/16492/17, її розгляд призначено на 23.10.2017 року.

23.10.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представник відповідача подав відзив на позовну заяву.

Представник позивача в судове засідання 23.10.2017 року не з'явився, проте 20.10.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва подав клопотання про розгляд справи без участі представника.

Представник відповідача в судовому засіданні 23.10.2017 року проти задоволення позову заперечив посилаючись на безпідставність та необґрунтованістю заявлених позовних вимог (відзив на позов).

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 23.10.2017 року винесено ухвалу про відкладення розгляду справи на 13.11.2017 року.

Представник позивача у судове засідання 13.11.2017 року не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином.

У судовому засіданні 13.11.2017 року представник відповідача надав усні пояснення по суті спору в яких проти позову заперечив.

Розглянувши подані матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01 лютого 2016 між Публічним акціонерним товариством "Авдіївський коксохімічний завод" (надалі- постачальник) та Приватним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (надалі - покупець, позивач) укладено договір № 245/108/16Сб (надалі - договір), за умовами якого постачальник зобов'язується передати, а покупець прийняти і оплатити коксову продукцію (далі - ресурси).

Відповідно до п. 3.3 договору поставка ресурсів повинна здійснюватись в технічно та комерційно справних вагонах, належних Україні та за родом рухомого складу - в вагонах з розвантажувальними люками.

На виконання вказаного договору, 15.08.2017 вантажовідправником - Публічним акціонерним товариством "Авдіївський коксохімічний завод" зі станції Авдіївка Донецької залізниці на станцію Маріуполь - Сортувальний Донецької залізниці, одержувач - ПАТ "ММК ім. Ілліча", було відправлено вантаж (кокс доменний), що підтверджується залізничною накладною № 51466654 від 15.08.2017, оригінал якої міститься в матеріалах справи.

17 серпня 2017 на станції Маріуполь - Сортувальний Донецької залізниці було перевірено кількість та масу вантажу, що зазначений у накладній № 51466654, та виявлено невідповідність фактичної маси вантажу у вагоні з масою, яка зазначена у накладній № 51466654 від 15.08.2017, про що зроблено відповідну відмітку у накладній та складено комерційний акт № 485604/855 від 17.08.2017 року.

Відповідно до комерційного акту № 485604/855 від 17.08.2017 року загальна маса вантажу, яка значиться у документах, становить 47 900 кг, а в дійсності маса вантажу у вагоні № 67872176 при прибутті склала 45 900 кг. Вказаний комерційний акт також містить опис виявленого вантажу з недостачею, а саме: Дон.з.д. проводилось комісійне переважування вагону № 67872176 по відправці вказаній на лицьовій стороні акта. За документами значиться: вантаж - кокс доменний (вологий) навалом. Вага визначена відправником на вагонних вагах: тара- 21 500 кг., нетто - 47 900 кг. При переважуванні виявилось: брутто - 67 400 кг., тара- 21 500 кг., нетто - 45 900 кг., що менше документів на 2 000 кг. Завантаження в вагоні більше рівня бортів на 400-500 мм. «Капелюхоподібне». Маркування вапном однією продовжуваною лінією впродовж вагону. З лівої сторони по руху потяга над 6-7 люками є поглиблення розміром 1700 мм х 1300мм-1400 мм х 500-600мм у глибину вагону, маркування порушено. Протікання вантажу на ст. Маріуполь - Сортувальний немає. Вагон у технічному відношенні справний. Переважування вантажу здійснювалось на 150 т. електронних вагах № 14 ст. Сартана2 з повною зупинкою вагону. При повторному переважуванні недостача ваги вантажу підтвердилась. Завідувача вантажним подвір'ям немає по штату.

За розрахунками позивача, вартість недостачі вантажу, яка була розрахована позивачем відповідно до рахунку - фактури № 91632032 від 15.08.2017 року з урахуванням норми недостачі вантажу 2% склала 8 132,04 грн. по комерційному акту № 485604/855 від 17.08.2017 року.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти у загальному розмірі 8 132,04 грн. (збитки), які виникли у зв'язку з незбереженням вантажу при його перевезенні у залізничному вагоні № 67872176 (недостача вантажу з урахуванням норми недостачі вантажу 2%).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Як передбачено приписами ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За змістом ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов'язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов'язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов'язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Як встановлено судом, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 8 132,04 грн. збитків, які виникли у зв'язку з незбереженням вантажу при його перевезенні у вагоні № 67872176 за залізничною накладною № 51466654 від 15.08.2017.

За змістом ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під'їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту).

Відповідно до статті 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (далі - Статут), накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено також ч. 2 ст. 307 Господарського кодексу України.

Згідно із ч. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 105 Статуту визначено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Відповідно до ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Статтею 52 Статуту, встановлено, що на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів.

Статтею 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

У відповідності до ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Як свідчать матеріали справи, відповідно до залізничної накладної № 51466654 від 15.08.2017 у вагоні № 67872176 зі станції відправлення "Авдіївка" Донецької залізниці до станції Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці надійшов кокс доменний (вологий) навалом, вантажовідправник - ПрАТ "АКХЗ", однак вказаний вагон було видано вантажоодержувачу - позивачу із складанням комерційного акту № 485604/855 від 17.08.2017 року, в якому зазначено про недостачу вантажу.

Вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правилам складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, а тому визнається судом належним та допустимим доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладній, фактичній масі вантажу та недостачі вантажу, який перевозився у вагоні № 67872176.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Положеннями Статуту визначено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ч. 1 ст. 114 Статуту).

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

В матеріалах справи наявний рахунок-фактура № 91632032 від 15.08.2017 року, виставлений ПрАТ "АКХЗ", згідно з яким вартість вантажу (кокс доменний класу крупності 25 мм і більше марка КДМ1 вагою 2 012,600 т) становить 15 903 136,31 грн. (з ПДВ).

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно із ст. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить для коксу у вологому стані 2 % маси, зазначеної в перевізних документах.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок збитків (вартості недостачі вантажу), суд погоджується із ним.

Отже, оскільки перевезення вантажу за залізничною накладною № 51466654 від 15.08.2017 було здійснено Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця", яке є належним відповідачем у даній справі, останнє повинно відшкодувати завдані позивачу збитки за недостачу вантажу, який перевозився в даному вагоні, оскільки залізницею всупереч ст.ст. 33, 34 ГПК України, ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт", ст. 113 Статуту залізниць України не доведено суду, що нестача вантажу виникла з незалежних від перевізника причин.

Відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів в спростування заявлених позовних вимог.

Враховуючи наведене, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку із задоволенням позову судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вулиця Тверська, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця Левченка, будинок 1, ідентифікаційний код 00191129) збитки в розмірі 8 132 (вісім тисяч сто тридцять дві) грн. 04 коп., 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. судового збору.

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 20.11.2017 року

Суддя М.Є. Літвінова