ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.11.2017 Справа № 904/8445/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛІАС-КОМПАНІ", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСЕЛЯ", м. Дніпро

про визнання недійсним договір про надання послуг

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача - Чіняєва О.М., довіреність від 17.07.17р.;

від відповідача - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛІАС-КОМПАНІ" (далі - позивач) звернулось до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСЕЛЯ", у якому просить суд визнати недійсним договір №2016/11/1-3 про надання послуг з технічного обслуговування внутрішньобудинкових електричних мереж, систем противопожежної автоматики та димовидалення, а також інших внутрішньобудинкових інженерних систем від 01.11.2016.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що сторонами не досягнуто згоди щодо істотних умов договору, зокрема сторонами не погоджено перелік та періодичність надання послуг, що є підставою для визнання спірного договору недійсним.

Відповідач не забезпечив явку уповноваженого представника в судове засідання 06.11.2017 року. В матеріалах справи наявне клопотання відповідача про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв'язку відсутністю можливості забезпечити явку уповноваженого представника відповідача в судове засідання 06.11.2017 року.

Розглянувши подане клопотання, суд зазначає наступне.

Приписами статті 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно приписів статті 28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді можуть вести як керівники та інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, так і представники, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства.

Відповідно до абзацу 1 пункту 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них, справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на докази, наявні в матеріалах справи, та відзив відповідача, за змістом якого останнім визначено його правову позицію, щодо суті позовних вимог, суд не вбачає неявку представника відповідача такою, що перешкоджає вирішенню спору, а тому клопотання відповідача про відкладення розгляду справи на іншу дату задоволенню не підлягає.

Відповідач проти позову заперечує, у відзиві на позов вказує, що відсутність підписаного сторонами Додатку №2 до спірного договору не є підставою для визнання договору недійсним. Відповідач вказує, що внаслідок неналежного виконання ТОВ "АЛІАС-КОМПАНІ" зобов'язань з оплати виконаних ТОВ «Оселя» послуг за договором №2016/11/1-3 про надання послуг з технічного обслуговування внутрішньобудинкових електричних мереж, систем противопожежної автоматики та димовидалення, а також інших внутрішньобудинкових інженерних систем від 01.11.2016, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2017 року по справі №904/7049/17 стягнуто з ТОВ "АЛІАС-КОМПАНІ" на користь ТОВ «Оселя» суму 83 628, 16 грн. основного боргу, 1 178, 80 грн. 3% річних, 5 979, 39 грн. інфляційних, 1 600, 00 грн. судового збору. Відповідач також вказує, що сторонами досягнуто згоди щодо переліку послуг, надання яких, передбачено договором, що підтверджується Додатком №1 до спірного договору. До того ж, відповідач заперечує проти тверджень позивача про те, що сторонами не досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, оскільки відповідачем виконано замовлені позивачем роботи, що підтверджується актами здачі-приймання робіт, які підписано сторонами без зауважень, а відтак договір, укладений між позивачем та відповідачем, виконувався сторонами, що виключає можливість визнання його недійсним з наведених позивачем підстав.

В порядку ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Основні засади господарювання в Україні визначає Господарський кодекс України, який регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання (ст. 1 ГК України).

01.11.2016 року між позивачем (замовником) та відповідачем (виконавцем) укладено договір про надання послуг з технічного обслуговування внутрішньобудинкових електричних мереж, систем протипожежної автоматики та димовидалення, а також інших внутрішньобудинкових інженерних систем №2016/11/1-3 (далі - Договір), за умовами якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання особисто або шляхом залучення на договірних засадах фізичних та/або юридичних осіб надавати послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових електричних мереж, систем протипожежної автоматики та димовидалення, а також інших внутрішньобудинкових інженерних систем у житлових будинках згідно переліку, визначеному у Додатку №1, згідно періодичності, яка встановлена в Додатку №2 до цього договору, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконавцеві надані ним послуги (п. 1.1 Договору).

Позивач стверджує, що Договір підлягає визнанню недійсним в судовому порядку, з огляду на те, що сторонами не досягнуто згоди з усіх істотних умов, зокрема, якими визначається перелік та періодичність послуг, надання яких передбачено Договором.

Розглянувши позовні вимоги та дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити з наступних підстав.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.3 ст.215 ЦК України).

За умовами ст. 7 Господарського кодексу України та ст. 4 Цивільного кодексу України відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами.

Статтею 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. При цьому, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для даного виду договору, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно статті 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Приписами частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно вимог статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно частини 1 статті 241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Відповідно до приписів пункту 2.3 Договору на підтвердження надання послуг за Договором виконавець надає замовнику акт наданих послуг та рахунок на оплату. Замовник зобов'язаний підписати акт протягом десятиденного строку з дня отримання послуг.

На виконання умов Договору відповідачем виконано замовлені позивачем послуги, які останній прийняв без зауважень, що підтверджується актами здачі-приймання робіт (надання послуг), підписаними позивачем (а.с.48, 49).

Таким чином, позивачем підтверджено факт отримання послуг за Договором та виконано умови оспорюваного Договору.

Посилання позивача на те, що позивачем та відповідачем не погоджено перелік послуг, надання яких передбачено Договором, спростовуються наявним в матеріалах справи Додатком №1 до Договору (а.с.45-47), з якого вбачається погодження сторонами виконання позивачем послуг з технічного обслуговування внутрішньобудинкових електричних мереж, систем противопожежної автоматики та димовидалення, а також інших внутрішньобудинкових інженерних систем за визначеним в Додатку №1 житловими будинками.

Твердження позивача щодо непогодження сторонами періодичності виконання обумовлених Договором послуг відхиляються судом, оскільки сторонами погоджено періоди виконання робіт в актах здачі-приймання робіт (надання послуг).

Відповідно до положень статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Вивчивши матеріали справи та проаналізувавши документи долучені до позову господарський суд зазначає, що сторонами виконувались всі умови договору належним чином. Тобто, позивачем та відповідачем здійснені фактичні дії на виконання спірного договору, де дії як і виконавця, так і замовника були насамперед спрямовані на реальне настання правових наслідків, обумовлених спірним правочином.

З огляду на викладене, суд не вбачає невідповідності умов договору положенням чинного законодавства, та, з огляду на встановлені обставини справи, підстав визнання спірного договору недійсними.

Викладене є підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його оголошення.

Повне рішення складено 10.11.2017

Суддя А.В. Суховаров