КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2017 р. Справа№ 925/844/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

за участю секретаря судового засідання Степанця О.В.

за участю представників:

від позивача: Баюш В.Я.,

від відповідача: не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Украгро НПК" на рішення Господарського суду Черкаської області від 21.09.2017р. у справі №925/844/17 (суддя Дорошенко М.В.)

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Кряж і К"

до Приватного акціонерного товариства "Украгро НПК"

про стягнення 2955769,74 грн,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача (з врахуванням заяв про зменшення розміру позовних вимог від 21.09.2017р. та часткової відмови від позовних вимог від 21.09.2017р.) про стягнення попередньої оплати за непоставлений товар за договором поставки №В18 від 27.01.2017р. у сумі 2841841,45 грн та пеню у сумі 32856,35 грн.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 21.09.2017р. у справі №925/844/17 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 2841841 грн 45 коп. попередньої оплати, 32856 грн 35 коп. пені та 43120 грн 47 коп. витрат на сплату судового збору. Припинено провадження у справі в частині вимоги про стягнення 62853 грн 01 коп. інфляційних нарахувань та 18218 грн 93 коп. 3% річних. Повернуто Позивачу із Державного бюджету України частину сплаченого ним за платіжним дорученням від 03.07.2017р. №2985 судового збору у сумі 1847 грн 59 коп.

Рішення суду мотивоване неналежним виконанням Відповідачем умов договору поставки №В18 від 27.01.2017р. Так, місцевий суд зазначив, що Відповідач не поставив Позивачу попередньо оплаченого Позивачем товару у кількості 339,73 тонни на суму 2841841,45 грн, у зв'язку із чим вказана сума підлягає поверненню Позивачу на підставі ч.2 ст.693 Цивільного кодексу України.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати частково рішення Господарського суду Черкаської області від 21.09.2017р. у справі №925/844/17 в частині стягнення попередньої оплати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що зобов'язання Відповідача за договором поставки в частині поставки товару загальною кількістю 339,73 грн та розрахунків за такий товар є припиненими, а тому до вимог Позивача не може бути застосовано ст.693 Цивільного кодексу України та підлягає застосуванню ст.1212 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.10.2017р. апеляційну скаргу Відповідача прийнято до провадження та призначено до розгляду на 02.11.2017р.

02.11.2017р. Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

27.01.2017р. між Позивачем та Відповідачем укладено договір поставки №В18, згідно з п.1.1, 1.2 та 2.1 якого Відповідач зобов'язався в порядку та на умовах визначених цим договором поставити в обумовлені договором строки Позивачу товар - КАС-32 (карбамідо - аміачну суміш) у кількості 650 тонн, вартістю з урахуванням ПДВ 8365 грн за одну тонну і загальною вартістю 5437250 грн, а Позивач зобов'язався оплатити та прийняти товар.

Відповідно до п.3.3. договору поставка товару здійснюється повністю чи окремими партіями за вибором Відповідача в період з 06.02.2017р. по 10.04.2017р. Відповідач самостійно визначає дату поставки кожної окремої партії товару в межах періоду поставки.

Згідно з п.4.1 договору Позивач зобов'язався сплатити попередню оплату в розмірі 100% від загальної вартості товару за договором в сумі 5437250 грн до 03.02.2017р.

Відповідно до п.5.1 договору у випадку несвоєчасної поставки товару Позивачу, Відповідач сплачує Позивачу неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення поставки.

На виконання умов договору Відповідач виставив Позивачу рахунок від 27.01.2017р. №В18 на сплату суми попередньої оплати за КАС-32 у сумі 5437250 грн.

02.02.2017р. Позивач перерахував Відповідачу на його рахунок в установі банку попередньої оплати за КАС-32 у сумі 5437250 грн згідно з виставленим Відповідачем рахунком від 27.01.2017р. №В18, що підтверджується платіжним дорученням від 02.02.2017р. №219.

На виконання умов договору за видатковими накладними: від 23.02.2017р. №В98 на суму 923914,25 грн, від 24.02.2017р. №В99 на суму 198919,70 грн, від 27.02.2017р. №В165 на суму 165877,95 грн, від 27.02.2017р. №В100 на суму 198501,45 грн, від 28.02.2017р. №В120 на суму 180851,30 грн, від 06.03.2017р. №В175 на суму 182106,05 грн, від 06.03.2017р. №В184 на суму 363626,55 грн, від 07.03.2017р. №В179 на суму 206615,50 грн, від 15.03.2017р. №В277 на суму 174995,80 грн Відповідач поставив Позивачу товар - КАС-32 у кількості 310,27 тонн загальною вартістю 2595408,55 грн.

28.04.2017р. Позивач надіслав Відповідачу претензію №397 від 27.04.2017р., у якій заявив про відмову від договору №В18 та пред'явив вимоги про повернення попередньої оплати у сумі 2841841,45 грн та сплату пені у сумі 33012,08 грн, передбачену п.5.1 договору за період прострочення поставки товару з 10.04.2017р. по 25.04.2017р. Вказану претензію Відповідач отримав 04.05.2017р., що підтверджується повідомлення про вручення поштового відправлення.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст.530 Цивільного кодексу України у разі, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.3 ст.538 Цивільного кодексу України у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Як підтверджується матеріалами справи, між Позивачем та Відповідачем був укладений договір поставки №В18 від 27.01.2017р., на виконання якого Позивач здійснив попередню оплату товару на суму 5437250 грн. У свою чергу Відповідач виконав умови договору частково та поставив Позивачу товар у загальній кількості 310,27 тонн на суму 2595408,55 грн.

Як вірно встановлено місцевим судом відповідно до п.3.3 договору строк поставки попередньо оплаченого товару закінчився 10.04.2017р. Таким чином, Відповідач не здійснив поставку товару у кількості 339,73 тонни на загальну суму 2841841,45 грн.

Отже, Позивач в силу спеціальної норми, яка передбачена ч.2 ст.693 Цивільного кодексу України, вправі вимагати від Відповідача на свій вибір передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Позивач звернувся до Відповідача з претензією №397 від 27.04.2017р., у якій заявив про відмову від договору №В18 та пред'явив вимоги про повернення попередньої оплати у сумі 2841841,45 грн та сплату пені у сумі 33012,08 грн, передбачену п.5.1 договору за період прострочення поставки товару з 10.04.2017р. по 25.04.2017р. Таким чином, Позивач відмовився від виконання Відповідачем умов договору щодо поставки товару у кількості 339,73 тонни на загальну суму 2841841,45 грн через прострочення Відповідачем такої поставки.

За вказаних обставин, місцевий суд дійшов вірного висновку, що заявлена Позивачем у даному спорі вимога до Відповідача про стягнення 2841841,45 грн попередньої оплати є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Апеляційний суд не приймає доводи Відповідача, що зобов'язання Відповідача за договором поставки в частині поставки товару загальною кількістю 339,73 грн та розрахунків за такий товар є припиненими, а тому до вимог Позивача не може бути застосовано ст.693 Цивільного кодексу України та підлягає застосуванню ст.1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Як вірно встановлено місцевим судом, за змістом зобов'язань сторін договору останній є договором поставки, із якого у Позивача виникло грошове зобов'язання щодо здійснення попередньої оплати товару, а у Відповідача - щодо поставки Позивачу попередньо оплаченого товару в установлені цим договором строки. Вказане грошове зобов'язання Позивача у розумінні ч.1 ст.538 Цивільного кодексу України по відношенню до зобов'язання Позивача щодо поставки товару є зустрічним.

Судом встановлено, що Позивач належним чином виконав свої грошові зобов'язання за договором щодо здійснення попередньої оплати товару в сумі 5437250 грн. Таким чином, місцевий суд дійшов вірного висновку, що одержана Відповідачем попередня оплата у сумі 5437250 грн є коштами, набутими Відповідачем на підставі договору, тобто за наявності достатньої правової підстави.

Крім того, положення ст.1212 Цивільного кодексу України застосовуються лише у випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25.02.2015р. у справі №910/1913/14. У даному випадку спеціальний спосіб захисту права Позивача на повернення суми попередньої оплати передбачає ч.2 ст.693 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, враховуючи вказані норми, п.5.1 договору та здійснивши перерахунок пені, заявленої Позивачем, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду щодо задоволення вимог в частині стягнення пені у сумі 32856,35 грн за період з 11.04.2017р. по 26.04.2017р.

Крім того, як вірно зазначено місцевим судом, прийняття судом відмови Позивача від позову в частині вимог про стягнення інфляційних нарахувань в сумі 62853,01 грн та 3% річних в сумі 18218,93 грн відповідно до п.4 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України є підставою для припинення провадження у справі у цій частині позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції згідно з ст.104 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Украгро НПК" на рішення Господарського суду Черкаської області від 21.09.2017р. у справі №925/844/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 21.09.2017р. у справі №925/844/17 залишити без змін.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов