ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року Справа № 924/44/17
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - суддіГрека Б.М., - (доповідача у справі),
суддів :Корсака В.А., Палія В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційних скарг Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4
на постановуРівненського апеляційного господарського суду від 12.07.2017 р.
у справі№924/44/17
господарського судуХмельницької області
за позовомПриватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав"
доФізичної особи - підприємця ОСОБА_4
простягнення суми

за участю представників від:
позивачаСербуль О.Ю.
відповідачаНе з'явилися;
В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь Приватної організації "Українська ліга авторських та суміжних прав" 21 150 грн. основної заборгованості по договору №КБР-08/03/13 від 01.03.2013 р. за період з 01.03.2013 р. по 27.12.2016 р., 9 469,57 грн. інфляційних втрат, 1 220,65 грн. 3% річних, 3 107,04 грн. пені.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 20.04.2017 р. (судді: І.В. Заярнюк, В.В. Димбовський, В.О. Шпак), яке залишене без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 12.07.2017 р. (судді: Маціщук А.В., Розізнана І.В., Гулова А.Г.) частково задоволено позов приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав" до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 про стягнення 34 947,26 грн. боргу з урахуванням індексу інфляції, відсотків річних та пені - відповідно до рішення суду стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 21 150 грн. боргу з урахуванням 9 469,57 грн. інфляційних нарахувань, 1 218,83 грн. 3% річних та 3 099,61 грн. пені. Відмовлено у задоволенні позову в частині стягнення 1,82 грн. 3% річних та 7,43 грн. пені.

Не погоджуючись із постановою та рішенням судів, Фізична особа - підприємець ОСОБА_4 звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову, рішення скасувати повністю та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи та встановлено господарськими судами, 01.03.2013 р. приватною організацією "Українська ліга авторських та суміжних прав"(УЛАСП), яка здійснює колективне управління майновими правами суб'єктів авторського права та суміжних прав, та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 як користувачем укладений договір № КБР-08/03/13, за умовами якого користувач здійснює використання в комерційній діяльності музичних творів шляхом їх публічного виконання, а УЛАСП надає користувачу на умовах, визначених цим договором, дозвіл на таке використання, в тому числі усі необхідні майнові права для використання творів, а також здійснює збір винагороди (роялті). Користувач зобов`язаний виплачувати винагороду (роялті) на поточний рахунок УЛАПС відповідно до умов цього договору та закону (п. 2.1).

Відповідно до п. 2.3 користувач зобов'язується перерахувати на поточний рахунок УЛАПС винагороду (роялті), узгоджену сторонами у відповідних додатках до цього договору, але не пізніше ніж за 5 днів до початку місяця, за який здійснюється платіж. Не зважаючи на дату укладання договору, користувач здійснює виплату винагороди (роялті) за весь місяць (календарний період), в якому було укладено договір. Платіж здійснюється не пізніше трьох днів після підписання цього договору.

Згідно з п.2.5. сторони підтверджують сплату та збір винагороди (роялті) шляхом підписання щоквартального акту про виплату роялті. У разі необхідності підтвердження виплати винагороди (роялті) щомісячно, обов`язок щодо складання відповідного акту покладається на користувача.

Умовами п.2.6. сторони передбачили відповідальність користувача за прострочення виконання грошового зобов'язання за цим договором у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у відповідний період, за кожен день такого прострочення. Відповідно до п.2.7. у разі затримки платежів більш ніж на три місяці, УЛАПС може визначити розмір заборгованості та штрафних санкцій, виходячи з приписів постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2003 р. №71, 72.

Згідно з п. 3.3 договору користувач зобов'язується протягом п'яти днів письмово повідомити УЛАСП про припинення використання творів в закладах користувача, зазначених у додатках до цього договору. У разі несвоєчасного повідомлення про настання зазначених вище обставин, користувач зобов'язується сплатити винагороду, узгоджену сторонами у відповідних додатках, у повному обсязі і за весь період.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2013 р., а в частині невиконання фінансових зобов'язань, фінансових санкцій та будь-яких інших зобов'язань - до повного їх виконання. У випадку, якщо жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про припинення дії договору протягом місяця до настання зазначеної дати, дія договору вважається продовженою на той самий строк і на тих самих умовах (п.п. 5.1, 5.2).

Згідно п. 5.6. цей договір є підставою для здійснення розрахунків.

Договір підписаний представником приватної організації "Українська ліга авторських та суміжних прав" (УЛАСП) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4/користувачем і скріплений їх печатками.

01.03.2013 р. сторони склали додаток № 1 і додаток № 2 до договору № КБР-08/03/13 від 01.03.2013 р.

Відповідно до додатку № 1 приватна організація "Українська ліга авторських та суміжних прав" та фізична особа-підприємець ОСОБА_4/користувач узгодили перелік закладів, в яких користувач здійснює використання творів, та визначили таким закладом кафе по вул. Проскурівська, 66/1.

Відповідно до додатку № 2 до договору № КБР-08/03/13 від 01.03.2013 р. сторони погодили розмір щомісячної винагороди (роялті) за використання творів у сумі 450 грн.

Додатки №1, №2 до договору № КБР-08/03/13 від 01.03.2013 р. підписані сторонами та скріплені їх печатками.

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення 21150,00 грн. боргу як невиконання платежів (роялті) за договором № КБР-08/03/13 від 01.03.2013 р. за період з 01.03.2013 р. по 27.12.2016 р., а також - 9469,57 грн. інфляційних нарахувань, 1220,65 грн. 3% річних, 3107,04 грн. пені.

Задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідач підприємець ОСОБА_4 грошові зобов`язання за договором № КБР-08/03/13 від 01.03.2013 р. не виконував у строки передбачені договором.

Вищий господарський суд України не може погодитись з висновками судів попередніх інстанцій та вважає їх передчасними, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, є зокрема, договори та інші правочини. Згідно з частиною 1 статті 174 Господарського кодексу України підставою виникнення господарських зобов'язань є господарський договір.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 418 Цивільного кодексу України право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об'єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим Законом. Відповідно до ст.420 ЦК України до об'єктів права інтелектуальної власності, зокрема, належить виконання.

Відповідно до статті 422 ЦК України право інтелектуальної власності виникає (набувається) з підстав, встановлених цим Кодексом, іншим законом чи договором.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Приймаючи рішення суди попередніх інстанцій не звернули уваги, що в матеріалах справи відсутні будь які дії як позивача так і відповідач направлені на існування договірних зобов'язань за відповідним договором.

Крім того, наявна в матеріалах справи копія договору, не може вважатись належною, оскільки через погану якість копії, з неї неможливо з'ясувати напис на печатці користувача.

При цьому, як вбачається з протоколів судових засідань, судом апеляційної інстанції не було витребувано оригінал договору та перевірено його існування.

Отже, враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, судам при новому розгляді для з'ясування наявності договірних правовідносин між сторонами та дійсності договору необхідно призначити судову експертизу.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору (п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.2012 р.).

Таким чином, оскільки суди не встановили тих фактичних обставин справи, від яких залежить її правильне вирішення, постановлені у справі рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 12.07.2017 р. та рішення господарського суду Хмельницької області 20.04.2017 р. у справі № 924/44/17 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий - суддя Б. М. Грек

Судді В.А. Корсак

В.В. Палій