ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2017 р.Справа № 922/3272/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Косма К.І.

розглянувши справу

за позовом Приватного підприємства "Павлівське"
до Харківського обласного Територіальне відділення Антимонопольного комітету України, м. Харків
про визнання недійсним рішення
за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - ОСОБА_1 (дов.№31 від 01.08.17), ОСОБА_2 (дов.№28 від 01.08.17).

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Павлівське" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, в якому просить визнати недійсним рішення Адміністративної колегії Харківського обласного відділення АМК України від 04.10.2016 № 82-р/к по справі 3/12-153-15 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу", яким визнано, що Приватне сільськогосподарське підприємство "Павлівське" порушило законодавство у сфері захисту економіки у вигляді неподання інформації та накладено штраф у розмірі 27200,00 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.09.2017 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 18.10.2017 об 10:00.

17.10.2017 представником відповідача до суду був наданий відзив на позов із запереченнями (за вх.№ 33668), в якому відповідач, зокрема, зазначив про пропущення позивачем присічного строку на оскарження рішення. Відзив долучений до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду від 18.10.2017 року , розгляд справи відкладено до 09.11.2017 року.

08.11.2017 року від Приватного підприємства "Павлівське" с. Мала Павлівка, сумська область (позивача) електронною поштою надійшло клопотання (вх.№36766) про відкладення розгляду справи та продовження строку розгляд справи на п'ятнадцять днів, з метою підготовки правового обґрунтування позову з врахуванням відзиву відповідача.

Ухвалою господарського суду від 09.11.2017р. задоволено клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи. Задоволено клопотання представника про продовження строку розгляду справи. Продовжити строк розгляду спору на підставі ч.3 ст.69 ГПК України, до 11.12.2017року включно. Розгляд справи відкладено на "22" листопада 2017 р. о 12:00 .

Представник позивача в судове засідання 22.11.2017 року не з'явився, через канцелярію господарського суду (вх.№38040 від 20.11.2017року) надав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе клопотання задовольнити, оскільки брати участь у судовому засіданні, відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, є правом сторони а не обов'язком, а обов'язковість явки в судове засідання представника позивача судом не визнавалась.

Відповідач, скориставшись правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позовні вимоги відхилив повністю з огляду на пропуск позивачем строків на оскарження Рішення № 82-р/к.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. З ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому доходить висновку про можливість розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Як встановлено судом та підтверджено доданими до матеріалів справи доказами, рішенням адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 04.10.2016 №82-р/к визнано що ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ПАВЛІВСЬКЕ» (ідентифікаційний код - 32364757), не надавши інформацію, передбачену вимогою голови Відділення від 12.08.2015 № 02-26/3-3729, у встановлений ним строк, вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки.

За порушення законодавства про захист економічної конкуренції, наведене в пункті 1 резолютивної частини цього Рішення № 82-р/к, відповідно до статті 52 Закону України «Про. захист економічної конкуренції» накладено на ПП "ПАВЛІВСЬКЕ" штраф в розмірі 27 200 (двадцять сім тисяч двісті) гривень.

Спір між сторонами судового процесу, як стверджує позивач, виник в результаті того, що оскаржуване рішення підлягає визнанню судом недійсним, оскільки суперечить положенням Господарського кодексу України, Закону України "Антимопольний комітет України" та Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з урахуванням такого.

Приписами ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлено, що заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Пунктом 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" від 26.12.2011 № 15, зокрема, визначено, що у застосуванні згаданого припису частини першої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а також частини другої статті 47 цього Закону господарським судам слід враховувати таке.

За цими приписами передбачені ними строки оскарження рішень органу Антимонопольного комітету України не може бути відновлено.

Таким чином, зазначені строки є присічними. Встановлена Цивільним кодексом України позовна давність до відповідних правовідносин не застосовується, так само як і в оскарженні розпоряджень Антимонопольного комітету України та його органів.

Аналогічним чином вирішується й питання щодо строків оскарження рішень органів Антимонопольного комітету України, прийнятих у справах про недобросовісну конкуренцію.

Закінчення присічного строку, незалежно від причин його пропуску заінтересованою особою, є підставою для відмови в позові про визнання недійсним рішення (розпорядження) Антимонопольного комітету України та його органів.

Оскаржуване рішення направлене Комітетом відповідачу супровідним листом від 11.10.2016 за №02-26/3-2871 та відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення №356 отримано позивачем 29.10.2016, уповноваженою особою Турчин, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення .

Таким чином, перебіг строку для оскарження рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 04.10.2016 №82-р/к закінчився 29.12.2016р.

Із даною позовною заявою позивач звернувся до суду 26.09.2017 року.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем пропущено встановлений приписами ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" присічний двомісячний строк для оскарження Рішення № 78, який не може бути відновлено та закінчення якого незалежно від причин його пропуску заінтересованою особою, є підставою для відмови в позові.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, у відповідності до приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49 ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 23.11.2017 р.

Суддя ОСОБА_3