РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2017 Справа №910/13177/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз збут"

до Підприємства з іноземними інвестиціями "АМІК УКРАЇНА"

про стягнення 7 755,25 грн.

Суддя Трофименко Т. Ю .

Представники учасників судового процесу:

Від позивача: Богдан С.В. за довіреністю № 007Др-24-1216 від 30.12.16 р.

Від відповідача: Журавльов О.С. за довіреністю № 107 від 13.05.15 р.

Обставини справи:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз збут" (далі - позивач, постачальник) до Підприємства з іноземними інвестиціями "АМІК УКРАЇНА" (далі -відповідач, споживач) про стягнення 7 755,25 грн. за неналежне виконання умов договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 01.01.2016 № 11410UGRFWG016 (далі - договір), з яких: 7 195,84 грн. основної заборгованості; 313,47 грн. пені; 37,26 грн. 3% річних та 208,68 грн. втрат від інфляції.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що відповідач в порушення норм законодавства України та укладеного між сторонами договору неналежним чином виконав взяті на себе зобов'язання з оплати поставленого газу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.08.2017 порушено провадження у справі № 910/13177/17 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 11.09.2017, зобов'язано сторін надати певні документи.

07.09.2017 відповідач через відділ діловодства суду подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із неможливістю забезпечити явку повноважного представника.

Представники відповідача у судове засідання 11.09.2017 не з`явились; про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Представник позивача у судовому засіданні 11.09.2017 не заперечував проти клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, тому розгляд справи було відкладено до 25.09.2017 та зобов'язано представників сторін надати певні документи.

25.09.2017 в судовому засіданні були присутні представник позивача та відповідача, суд перейшов до розгляду справи по суті, заслухавши пояснення представника позивача та заперечення представника відповідача суд оголосив перерву в судовому засіданні до 27.09.2017.

Через відділ діловодства суду 27.09.2017 від позивача надійшли пояснення по справі.

У судовому засіданні 27.09.2017 відповідачем подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

27.09.2017 ухвалою суду продовжено строк розгляду справи та відкладено до 23.10.2017, зобов'язано представників сторін надати певні документи.

В судове засідання 23.10.2017 з'явився представник позивача та відповідача. Представник відповідача в судовому засіданні подав відзив, в якому заперечив проти задоволення даного позову у зв'язку з тим, що виставлений позивачем рахунок на оплату № 00007471 від 03.04.2017 ним було сплачено 05.04.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.10.2017 відкладено розгляд справи на 08.11.2017.

Через відділ діловодства суду 08.11.2017 від позивача надійшли заперечення на відзив, в яких зазначив, що заборгованість відповідача перед позивачем була погашена після подачі позовної заяви до суду 09.08.2017.

Представники сторін в судове засідання 08.11.2017 з'явилися та надали усні пояснення по суті спору, відповідно до яких представник позивача просив задовольнити позовні вимоги, а представник відповідача заперечив проти задоволення позову у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджується матеріалами справи, 01.01.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківгаз збут" та Підприємством з іноземними інвестиціями "АМІК УКРАЇНА" було укладно договір № 11410UGRFWGP016 на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів (промислові споживачі та інші суб'єкти господарювання), відповідно до якого постачальник зобов'язується передати у власність споживачу у 2016 році природний газ (далі - газ), а споживач зобов'язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором (п. 1.1).

Відповідно до п. 1.2 постачання газу здійснюється за умови: наявності діючого між споживачем та оператором ГРМ договору розподілу газу (2.2.1), відсутності заборгованості у споживача за минулі періоди перед постачальником (або оплати відповідно до графіка погашення заборгованості) та оплати поточних платежів (2.2.2), відсутності простроченої заборгованості споживача за поставлений природний газ перед іншими постачальником газу (за його наявності), що має підтверджуватися письмовою довідкою такого постачальника або складеним з ним актом звірки взаєморозрахунків (2.2.3).

Відповідно до п 2.9 договору визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу між сторонами здійснюється в наступному порядку: за підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов'язаний надати постачальнику копію відповідного акта про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між оператором ГРМ та споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ (2.9.1); на підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГРМ постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником постачальника (2.9.2); споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов'язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником споживача та скріплений печаткою споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу (2.9.3); у випадку відмови від підписання акта приймання-передачі газу споживачем, обсяг постачання (споживання) газу встановлюється постачальником в односторонньому порядку, на підставі даних оператора ГРМ. Споживач в такому разі не позбавлений права звернутись до суду за вирішенням спору з приводу обсягів спожитого газу. До прийняття рішення судом та набрання таким рішенням законної сили, обсяг спожитого газу та вартість послуг з його постачання встановлюється відповідно до даних постачальника (2.9.4); у випадку не повернення споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу або ненадання письмової обґрунтованої відмови від його підписання до 10 числа місяця наступного за звітним, такий акт вважається підписаним споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних оператора ГРМ (2.9.5).

Ціна газу становить 6 896, 70 грн. за 1000 куб. м., крім того ПДВ 1379, 34 грн., всього з ПДВ 8 276, 04 грн. (п. 3.2.). Ціна, зазначена в п. 3.2 договору, може змінюватися протягом дії договору. Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього договору (п. 3.3). Сторони домовилися, що ціна газу, розрахована відповідно до п. 3.2 та 3.3 цього договору, застосовується сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за цим договором (3.4). Загальна сума договору складається із місячних сум вартості газу поставленого споживачеві за даним договором (п. 3.6).

Відповідно до п. 4.2 договору, оплата газу здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в наступному порядку: 100 % місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці (4.2.1). У разі збільшення в установчому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду споживач здійснює оплату вартості додатково заявлених обсягів газу в п'ятиденний строк після збільшення цього обсягу (4.2.2). Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п. 3.6 договору) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу (4.2.3). Датою оплати (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів на банківський рахунок постачальника (4.3). У разі відсутності графіка погашення заборгованості постачальник має право грошові кошти, отримані від споживача за газ в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості споживача відповідно до черговості її виникнення (п. 4.5). Звірка розрахунків здійснюється сторонами протягом десяти днів з дати пред'явлення вимоги про це однієї із сторін на підставі відомостей про фактичну оплату вартості газу споживачем та актів приймання-передачі газу (п. 4.7).

Відповідно до підпункту 6.2.1. пункту 6.2 договору, у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п. 11.1 цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представника сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання газу з 01 січня 2016 року до 31 грудня 2016 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення. Відповідно до п. 11.2 договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому, сторони мають внести зміни до договору щодо планових обсягів постачання газу на продовжний строк. Одностороння відмова від виконання умов договору не допускається (11.3).

Додатковою угодою № 3 від 30.12.2016 до договору № 11410UGRFWGP016 на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів (промислові споживачі та інші суб'єкти господарювання) від 01.01.2016 викладено п. 1.1, 1.2, 1.3 в іншій редакції, а пунктом 11.1 визначили, що цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представника сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання газу з 01.01.2017 до 31.12.2017, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Додатковою угодою № 6 від 01.03.2017 до договору № 11410UGRFWGP016 на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів (промислові споживачі та інші суб'єкти господарювання) від 01.01.2016 викладено підпункт 2.9.2 п. 2.9 та п. 3.2 в новій редакції, зокрема відповідно до п. 3.2 ціна газу становить 8 579, 60 грн. за 1000 куб. м., крім того ПДВ 1 715, 92 грн., всього з ПДВ 10 295, 52 грн.

Як зазначає позивач, ним відповідно до умов договору було надано відповідачу послуги з постачання природного газу за період квітень 2017 року у кількості 0, 765 тис. м. куб. на загальну суму 7 195, 84 грн., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу № ХО300016100 від 30.04.2017 до договору № 11410UGRFWGP016 на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів (промислові споживачі та інші суб'єкти господарювання) від 01.01.2016, що підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками. Разом з тим позивач зазначає, що на момент утворення заборгованості за квітень 2017 відповідачем переплати здійснено не було, що підтверджується рухом коштів та нарахувань оборотно-сальдової відомості по рахунку 361 за січень 2016 року по листопад 2017 року та банківською випискою, якою підтверджується надходження коштів від відповідача 09.08.2017 у розмірі 7 195, 84 грн. з зазначенням призначення платежу, а саме оплати кредитної заборгованості природного газу за квітень 2017 року по договору № 11410UGRFWG016 від 01.01.2016.

Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву заперечив проти задоволення позовних вимог у зв'язку з тим, що виставлений позивачем рахунок на оплату № 00007471 від 03.04.2017 ним було сплачено 05.04.2017 згідно з платіжним дорученням № 3130647 у сумі 7 721, 64 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач всупереч умовам договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 01.01.2016 № 11410UGRFWG016 неналежним чином виконав свої зобов'язання по перерахуванню оплати поставленого газу, з яких основної заборгованості 7 195,84 грн., за періоди з 11.05.2017 по 11.05.2017, 12.05.2017 по 25.05.2017, 26.05.2017 по 12.07.2017 пені у сумі 313, 47 грн., трьох відсотків річних у розмірі 37, 26 грн. та 208,68 грн. втрат від інфляції, що разом становить 7 755, 25 грн. Отже, спір у справі виник у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань щодо повноти та вчасності оплати послуг за договором.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

У відповідності до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 266 ГК України предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.

Згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України передбачає, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як свідчать матеріали справи, позивачем у відповідності до п. 2.9.2. договору складено та підписано зі свого боку акт приймання-передачі природного газу № ХО300016100 від 30.04.2017 за період квітень 2017 року у кількості 0, 765 тис. м. куб. на загальну суму 7 195, 84 грн. та направлено для підписання споживачу. В свою чергу, даний акт був підписаний уповноваженою особою відповідача та скріплений печаткою. Доказів щодо споживання газу в меншому об'ємі відповідачем суду не надано.

Відповідно до підпункту 4.2.3 пункту 4.2. остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п. 3.6 договору) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання

Отже, з урахуванням п. 4.2.3. договорів виконання грошового зобов'язання відповідача по сплаті за отриманий товар за договором на момент розгляду справи настав.

Згідно з п. 4.3 договору датою оплати (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів на банківський рахунок постачальника. Виходячи з даного пункту договору суд зазначає, що датою зарахування коштів на рахунок позивача є 09.08.2017 у розмірі 7 195, 84 грн., що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю та банківською випискою позивача.

Твердження відповідача про те, що виставлений позивачем рахунок на оплату № 00007471 від 03.04.2017 ним було сплачено 05.04.2017 згідно з платіжним дорученням № 3130647 у сумі 7 721, 64 грн. не беруться судом до уваги, адже дані кошти були зараховані на рахунок позивача 09.08.2017.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було сплачено заборгованість за договором на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 01.01.2016 № 11410UGRFWG016 після порушення провадження у справі у розмірі 7 721, 64 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3130647 від 05.04.2017.

Відповідно до п. 1-1 п. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі (абз. 3 п. 4.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судвми першої інстанції").

Суд, враховуючи сплату відповідачем позивачу заборгованості з постачання природного газу за квітень 2017 року у розмірі 7 721, 64 грн., тобто після порушення провадження у справі, приходить до висновку, що на час розгляду справи в між сторонами відсутній предмет спору в частині стягнення 7 195, 84 грн. основної суми боргу, а тому провадження у цій частині підлягає припиненню на підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 313, 47 грн. пені, 37, 26 грн. трьох відсотків річних та 208,68 грн. втрат від інфляції.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений договором строк свого обов'язку по сплаті коштів за поставлений товар не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

В силу ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідальність у вигляді пені передбачена сторонами у підпункті 6.2.1. пункту 6.2 договору, у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Згідно зі статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. (Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові № 48/23 від 18.10.2011 р. та Верховний Суд України у постанові № 3-12г10 від 08.11.2010 р.).

Судом перевірено розрахунок позивача в частині стягнення пені, 3 % річних, інфляційних втрат та визнано його арифметично вірним. Таким чином, враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 313, 47 грн. відповідно до підпункту 6.2.1 пункту 6.2 договору, 37, 26 грн. 3 % річних та 208,68 грн. втрат від інфляції.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Таким чином, позовні вимоги позивача визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 80, 82-85 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Припинити провадження у справі в частині стягнення з Підприємства з іноземними інвестиціями "АМІК УКРАЇНА" 7 195, 84 грн. на підставі п.1-1. ч.1 ст. 80 ГПК України.

Стягнути з Підприємства з іноземними інвестиціями "АМІК УКРАЇНА" (04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, 68, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз збут" (61004, м. Харків, вул. Москалівська, 57/59, ) 313 (триста тринадцять) грн. 47 коп. пені, 37 (тридцять сім) грн. 26 коп. трьох відсотків річних, 208 (двісті вісім) грн.68 коп. втрат від інфляції та витрати по сплаті судового збору у розмірі 115 (сто п'ятнадцять) грн. 41 коп.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 13.11.2017р.

Суддя Трофименко Т.Ю.