ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" листопада 2017 р.Справа № 916/2328/17

За позовом: Публічного акціонерного товариства „Аграрний фонд

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Одеський коровай

про стягнення 177430,07 грн.

Суддя Д'яченко Т.Г.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, представник за довіреністю

від відповідачів: ОСОБА_2, представник за довіреністю

СУТЬ СПОРУ: Позивач Публічне акціонерне товариство „Аграрний фонд звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „Одеський коровай, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, про стягнення 177430,07 грн.

Відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю „Одеський коровай письмово відзиву на позовну заяву надано не було.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судових засіданнях пояснення представників позивача та відповідача, суд встановив.

16 лютого 2017 року між Публічним акціонерним товариством „Аграрний фонд (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Одеський коровай (Покупець) було укладено Біржовий контракт аграрної біржі №291 АБ (надалі Контракт), за умовами якого Продавець зобовязується передати у власність Покупця товар, вказаний в цьому Контракті, а Покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього грошову суму, передбачену цим Контрактом.

Предметом цього Контракту є наступний товар: борошно пшеничне першого ґатунку, що відповідає ДСТУ 46.004-99 (надалі товар), кількість товару, що продається за цим Контрактом становить 30,000 тон, тип контракту спот. (п.п. 1.2., 1.3., 1.4. Контракту).

Відповідно до п. 2.1. Контракту, ціна цього Контракту складається з ціни товару, що продається згідно цього Контракту.

Згідно до п. 2.2. Контракту, ціна однієї тонни (одиниці) товару: 5016,67 грн., без ПДВ, крім того ПДВ 1003,33 грн., загалом становить з ПДВ 6020 грн. Загальна сума товару, що продається згідно цього контракту встановлюється Сторонами: 150500 грн. без ПДВ, крім того ПДВ 30100 грн., загалом разом з ПДВ 180600 грн. (п. 2.3.Контракту).

Умовами п. 4.1. Контракту визначено, що Покупець повинен протягом 14 календарних днів, після укладання та реєстрації Контракту на Аграрній біржі, сплатити за товар.

Відповідно до п. 5.1. Контракту, товар надається в розпорядження Покупця без будь-якої упаковки та тари на умовах EXW (Інкотермс 2010) за місцезнаходженням товару, а саме: на складі Державне підприємство „Куліндорівський комбінат хлібопродуктів Державного резерву України (код 05519327).

Згідно до п. 5.2. умов Контракту, продавець протягом трьох робочих днів з моменту укладання та реєстрації на Аграрної біржі цього Контракту, передає Покупцю дозвіл-довіреність на переоформлення товару.

Приймання продукції за кількістю та якістю здійснюється в день поставки та оформлюється видатковою накладною. Датою поставки є дата видаткової накладної (п. 5.3. Контракту).

Відповідно до п. 6.1. Контракту, Продавець зобовязаний передати Товар в кількості, вказаній в п. 1.3. цього Контракту за вирахуванням норм виправданих втрат (в тому числі природних втрат та убутку за рахунок поліпшення якості), а Покупець - прийняти товар згідно умов цього Контракту.

Умовами п. 6.2. Контракту визначено, що Покупець зобовязаний оплатити товар згідно цього Контракту.

Відповідно до п. 7.1. Контракту, цей Контракт набирає чинності після підписання уповноваженими представниками Сторін, скріплення печатками Сторін та його реєстрації Аграрною біржею.

За невиконання або неналежне виконання узятих на себе зобовязань за цим Контрактом Сторони несуть відповідальність у порядку та на умовах згідно законодавства України та цим Контрактом. (п. 8.2. Контракту).

Умовами п. 8.4. Контракту визначено, що за порушення Покупцем строків оплати товару відповідно до п. 2.3. та 4.1. цього Контракту, Покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за яких нараховується пеня, за кожен день такого прострочення та штраф в розмірі 7% від загальної ціни товару.

На виконання умов укладеного між сторонами Біржового контракту аграрної біржі №291 АБ від 16 лютого 2017 року, позивачем - Публічним акціонерним товариством „Аграрний фонд на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Одеський коровай було здійснено продаж товару борошно пшеничне 1-го ґатунку 2017р. на суму 180600 грн., що підтверджується видатковою накладною №576 від 16.02.2017р., яка підписана обома сторонами, скріплена печатками підприємства та копія якої міститься в матеріалах справи.

В порушення умов укладеного Біржового контракту аграрної біржі №291 АБ від 16 лютого 2017 року Товариством з обмеженою відповідальністю „Одеський коровай було частково сплачено вартість отриманого товару у розмірі 50000 грн. 26.06.2017р., у звязку з чим за відповідачем рахується борг у розмірі 130600 грн., який станом на момент розгляду справи є несплаченим з боку Покупця.

У звязку з неналежним виконанням з боку Товариства з обмеженою відповідальністю „Одеський коровай договірних зобовязань, позивачем здійснено нарахування пені у розмірі 21139,33 грн., 3% річних у розмірі 2587,25 грн., інфляційних втрат у розмірі 10461,49 грн. та заявлено до стягнення штраф у розмірі 12642 грн.

Позовні вимоги позивача у справі - Публічного акціонерного товариства „Аграрний фонд обґрунтовано неналежним виконанням з боку відповідача прийнятих на себе зобовязань за умовами Біржового контракту аграрної біржі №291 АБ від 16 лютого 2017 року та направлено на стягнення загальної суми боргу у розмірі 177430,07 грн.

Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до частини першої статті 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних вимогах звичайно ставляться.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Судом встановлено, що правовідносини між Публічним акціонерним товариством „Аграрний фонд та Товариством з обмеженою відповідальністю „Одеський коровай виникли на підставі укладеного між ними 16 лютого 2017 року Біржового контракту аграрної біржі №291 АБ.

Біржовий контракт аграрної біржі №291 АБ від 16 лютого 2017 року було зареєстровано на Аграрній біржі 16.02.2017р. за №291 АБ.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.656 Цивільного кодексу України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

За положеннями ст.662 Цивільного кодексу України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 статті 692 Цивільного кодексу України встановлює, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт неналежного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю „Одеський коровай прийнятих на себе зобовязань за умовами Біржового контракту аграрної біржі №291 АБ від 16 лютого 2017 року щодо повної сплати вартості отриманого товару, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, у звязку з чим суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за Біржовим контрактом аграрної біржі №291 АБ від 16 лютого 2017 року у розмірі 130600 грн. - є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню судом.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, субєкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 229 Господарського Кодексу України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами. Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 230 Господарського Кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позивачем було здійснено нарахування пені. Розрахунок пені проведено за період з 03.03.2017р. по 25.06.2017р. на суму боргу у розмірі 50000 грн. та за період з 03.03.2017р. по 01.09.2017р. на суму боргу 130600 грн. Відповідно до такого розрахунку за відповідачем рахується пеня у розмірі 21139,33 грн.

Також, позивачем відповідно до п. 8.4. Контракту заявлено до стягнення штраф у розмірі 7% від загальної ціни товару, який становить грошову суму у розмірі 12642 грн.

Суд, перевіривши нараховану пеню та заявлений до стягання штраф вважає такі розрахунки вірними, а вимоги про їх стягнення з відповідача правовірними.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначено у п. 1.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань, грошовим, за змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Стягнення процентів річних є заходом відповідальності за порушення грошового зобов'язання і одночасно способом захисту майнового права та інтересу кредитора, тобто зобов'язанням сплатити кошти (п. 6.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013р. „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань).

Позивачем було здійснено нарахування інфляційних втрат та 3% річних.

Розрахунок інфляційних втрат проведено за період з 03.03.2017р.ю по 25.06.2017р. на суму боргу 50000 грн. та за період з 03.03.2017р. по 01.09.2017р. на суму боргу 130600 грн. Борг зі сплати інфляційних втрат становить грошову суму у розмірі 10461,49 грн.

Розрахунок 3% річних проведено за період з 03.03.2017р.ю по 25.06.2017р. на суму боргу 50000 грн. та за період з 03.03.2017р. по 01.09.2017р. на суму боргу 130600 грн. Борг зі сплати 3% річних становить грошову суму у розмірі 2587,25 грн.

Суд, перевіривши розрахунки нарахованих інфляційних втрат та 3% річних, вважає їх вірними, а вимоги про стягнення нарахованих сум - правомірними.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства „Аграрний фонд зі стягненням з Товариства з обмеженою відповідальністю „Одеський коровай заборгованості у загальному розмірі 177430,07 грн., яка складається з основного боргу у розмірі 130600 грн., пені у розмірі 21139,33 грн., штрафу у розмірі 12642 грн., інфляційних втрат у розмірі 10461,49 грн. та 3% річних у розмірі 2587,25 грн.

На підставі ст. ст. 44, 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору в сумі 2661,45 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Одеський коровай (65078, м.Одеса, вул. Генерала Петрова, 14; код 39300003) на користь Публічного акціонерного товариства „Аграрний фонд (01001, м. Київ, вул. Б. Грінченка, 1; код 38926880) основний борг у розмірі 130600 (сто тридцять тисяч шістсот) грн., пеню у розмірі 21139 (двадцять одна тисяча сто тридцять девять) грн. 33 коп., штраф у розмірі 12642 (дванадцять тисяч шістсот сорок дві) грн., інфляційні втрати у розмірі 10461 (десять тисяч чотириста шістдесят одна) грн. 49 коп., 3 %річних у розмірі 2587 (дві тисячі пятсот вісімдесят сім) грн. 25 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2661 (дві тисячі шістсот шістдесят одну) грн. 45 коп.

Повний текст рішення складено та підписано 15 листопада 2017 р.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д'яченко