РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2017Справа №910/16470/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АБСОЛ ТРЕЙД"

до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК"

про присудження до виконання обов'язку в натурі

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від позивача: Соколов В.М. - за довіреністю від 04.08.2017 року;

від відповідача: Діденко І.В. - за довіреністю №7590-К-Н-О від 27.12.2016 року.

Обставини справи :

Товариство з обмеженою відповідальністю "АБСОЛ ТРЕЙД" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" про присудження до виконання обов'язку в натурі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем виконано Договір поруки №4А13476Д/П від 04.11.2016 року, а тому до позивача від відповідача перейшло право вимоги до Боржника за кредитними договорами, однак відповідач відмовляється передати позивачу оригінали кредитних договорів та всіх інших документів, що засвідчують перехід права вимоги до боржника.

З цих підстав, позивач просив задовольнити позов та присудити до виконання обов'язку Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» в натурі, а саме: передати Товариству з обмеженою відповідальністю «АБСОЛ ТРЕЙД», оригінали Кредитних договорів №4А13476Д від 08.08.2013р., №4А13477И від 09.08.2013р., №4А13486 від 14.08.2013р. та усіх інших документів, що підтверджують перехід Товариству з обмеженою відповідальністю «АБСОЛ ТРЕЙД» права вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «АБСОЛ ТРЕЙД» за вищезазначеними Кредитними договорами (платіжні доручення, квитанції тощо), та всі інші документи, які свідчать про їх виконання, на підставі договору поруки №4А13476Д/П від 04.11.2016р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.09.2017 року порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 17.10.2017 року.

В судовому засіданні 17.10.2017 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву (вх. №01-372/8092/17).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2017 року відкладено розгляд справи на 25.10.2017 року.

В судовому засіданні 25.10.2017 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив суд в їх задоволенні відмовити.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 25.10.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

04.11.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АБСОЛ ТРЕЙД" (далі по тексту - позивач, поручитель, ТОВ "АБСОЛ ТРЕЙД") та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (далі по тексту - відповідач, Банк, ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", кредитор) укладено Договір поруки №4А13476Д/П (далі по тексту - Договір).

Відповідно до п.1. Договору предметом цього договору є надання поруки ПОРУЧИТЕЛЕМ перед КРЕДИТОРОМ за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «АНАБІС» (код за ). (далі - БОРЖНИК) своїх зобов'язань за:

- кредитним договором від 08.08.2013 року №4А13476Л (далі - Кредитний договір 1), а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до Кредитного договору 1;

- кредитним договором від 09.08 2013 року №4А13477И (далі - Кредитний договір 2), а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах га в терміни, відповідно до Кредитного договору2;

- кредитним договором від 14.08.2013 року №4А13486И (далі - Кредитний договір 3), а саме з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до Кредитного договору 3.

Надалі за текстом Кредитний договір 1,2,3 - Кредитний договір/Кредитні договори.

ПОРУЧИТЕЛЬ відповідає перед КРЕДИТОРОМ за виконання обов'язку БОРЖНИКА за Кредитним договором з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до Кредитного договору (п.2 Договору).

Згідно з п.3. Договору ПОРУЧИТЕЛЬ з умовами Кредитного договору ознайомлений

Відповідно до п. 4 Договору у випадку невиконання БОРЖНИКОМ зобов'язань за Кредитним договором. БОРЖНИК і ПОРУЧИТЕЛЬ відповідають перед КРЕДИІОРОМ, як солідарні боржники у сумі заборгованості за кредитом та у сумі відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до Кредитного договору.

У випадку невиконання БОРЖНИКОМ обов'язку п.1 цього Договору, КРЕДИТОР направляє на адресу ПОРУЧИТЕЛЯ письмову вимогу із зазначенням порушеного зобов'язання (п. 5 Договору).

Згідно з п. 6 Договору ПОРУЧИТЕЛЬ зобов'язаний виконати обов'язок, зазначений в письмовій вимозі КРЕДИТОРА, впродовж 5 (п'яти) календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в п. 5 цього договору

Відповідно до п. 8 Договору до ПОРУЧИТЕЛЯ, що виконав обов'язки БОРЖНИКА за Кредитним договором, переходять всі права КРЕДИТОРА за Кредитним договором і договору(ам) застави (іпотеки), укладеним в цілях забезпечення виконання зобов'язань БОРЖНИКА перед КРЕДИТОРОМ за Кредитним договором у частині виконаного зобов'язання.

Цей договір укладено/підписано із використанням електронного цифрового підпису (печатки) з посиленим сертифікатом ключа Акредитованого Центру Сертифікаті Ключів ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в порядку, передбаченому Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Законом України «Про електронний цифровий підпис», а також на підставі УГОДИ про використання електронного цифрового підпису з посиленим сертифікатом ключа від 01.04.2016 року, укладеної Сторонами (п. 17 Договору).

В позовній заяві позивач зазначив, що станом на 08.11.2016 року позивачем виконані умови договору, кредит повернений, відсотки сплачені, що підтверджується наступними платіжними дорученнями:

- №344 від 08.11.2016р. на суму 1 408 909 316,15 грн. (призначення платежу - виконання обов'язків по кредитному договору №4А13476Д від 08.08.2013р. згідно договору поруки №4А13476/1/П 04.11.2016);

- №345 від 08.11.2016р. на суму 45 392 092,41 грн. (призначення платежу - виконання обов'язків по кредитному договору №4А13477И від 09.08.2013р. згідно договору поруки №4АІ3476Д/П від 04.11.2016р.);

- №346 від 08.11.2016р. на суму 97 440 488,12 грн. (призначення платежу - виконання обов'язків по кредитному договору № 4А13486 від 14.08.2013р. згідно договору поруки № 4А13476Д/П від 04.11.2016).

Згідно з пунктом 8 договору поруки, до поручителя, що викопав обов'язки боржника за кредитним договором, переходять всі права кредитора за кредитним договором і договору(ам) застави (іпотеки), укладеним в цілях забезпечення виконання зобов'язань боржника перед кредитором за кредитним договором у частині виконаного зобов'язання.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що позивачем виконано Договір поруки №4А13476Д/П від 04.11.2016 року, а тому до позивача від відповідача перейшло право вимоги до Боржника за кредитними договорами, однак відповідач відмовляється передати позивачу оригінали кредитних договорів та всіх інших документів, що засвідчують перехід права вимоги до боржника.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.11 ЦК України та ст.174 ГК України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських зобов'язань).

Згідно з приписами ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, у яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов'язку.

В силу положень ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків та є обов'язковим для виконання сторонами (ст.ст. 11, 610, 626, 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Положеннями статей 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 нього Кодексу.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту (ч. 2 ст. 345 ГК України).

Згідно з ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України та ст. 180 ГК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Статтею 599 ЦК України, передбачено, що Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Правовий аналіз норм частин першої та другої статті 556 ЦК України дає підстави для висновку про те, що наслідки, передбачені в цій нормі, настають лише в разі повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов'язання. Цей висновок узгоджується з положенням пункту 3 частини першої статті 512 ЦК України, яке передбачає подібний спосіб заміни кредитора в зобов'язанні внаслідок виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).

Отже, якщо поручитель виконав зобов'язання, забезпечене порукою, в повному обсязі, до нього переходять усі права кредитора. В такому випадку можливо стягнути кошти в порядку регресу.

Часткове ж виконання поручителем зобов'язань за кредитним договором не породжує перехід до нього прав кредитора за цим договором. Мається на увазі, що в повному обсязі ні боржником, ні поручителем зобов'язання не виконані, а кредитна заборгованість погашена лише частково. Це означає, що поручитель, який сплатив не в повному обсязі кошти (не повністю виконав кредитне зобов'язання), не може разраховувати стягнути кошти в порядку регресу в суді на його користь.

Позивач зазначає, що між ним та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено договір поруки, відповідно до п. 17 укладено з використанням електронно-цифрового підпису.

Відповідно до ст. З Закону України "Про електронний цифровий підпис" електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Частинами 1-3 ст. 4 Закону України "Про електронний цифровий підпис" передбачено, що електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб'єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувана та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

Згідно зі ст. 6 Закону України "Про електронний цифровий підпис" Сертифікат ключа містить такі обов'язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувана - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов'язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника.

Отже, для підтвердження укладання Договору поруки Позивач повинен був додати роздруківку з ключами (ЕЦП).

Що стосується поруки, та заміни кредитора за основним зобов'язанням та набуття права на похідне забезпечення, то слід зазначити наступне.

Порука є одним із способів забезпечення зобов'язань, у тому числі в сфері банківсько-кредитних відносин.

Відповідно до ч. 1 статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не передбачено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно з положеннями ч. 1, 2 статті 556 ЦКУ до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора в цьому зобов'язанні, у тому числі й ті, які забезпечували його виконання, а кредитор після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, повинен вручити йому документи, що підтверджують цей зобов'язання боржника.

Наслідки, передбачені зазначеної нормою, наступають лише у випадку повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов'язання.

Правовий аналіз норм частин першої та другої статті 556 ЦК України дає підстави для висновку про те, що наслідки, передбачені в цій нормі, настають лише в разі повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов'язання. Цей висновок узгоджується з положенням пункту 3 частини першої статті 512 ЦК України, яке передбачає подібний спосіб заміни кредитора в зобов'язанні внаслідок виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).

Часткове виконання поручителем зобов'язань за кредитним договором не породжує перехід до нього прав кредитора за цим договором.

Звертаючись з позовом до суду, позивач просить зобов'язати відповідача виконати Договір в натура та передати позивачу на виконання умов Договору оригінали кредитних договорів та усіх інших документів, що підтверджують перехід до ТОВ «АБСОЛ ТРЕЙД» права вимоги до ТОВ «АБСОЛ ТРЕЙД» за кредитними договорами.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано суду письмової вимоги відповідача про виконання Договору, як то передбачено пунктом 5 Договору, а також не надано угоди про використання електронного цифрового підпису, на яку йдеться посилання в пункті 17 Договору та не додано роздруківку з ключами (ЕЦП) для підтвердження факту укладання Договору, а також не надано доказів повного виконання Кредитних Договорів в зв'язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження свої позовних вимог, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, суддя -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог - відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя М.М. Якименко

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 13.11.2017 року.