ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2017 р.Справа № 922/3315/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши справу

за позовом КП "Міськелектротранссервіс", м. Харків
до ФОП ОСОБА_1, м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - Тимош О.М.

відповідача - не з*явився

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Міськелектротранссервіс" (надалі - позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором №412 від 01.09.2016 р. в розмірі 2 997,55 грн., пені - 446,26 грн., трьох відсотків річних - 62,78 грн. та інфляційних втрат - 155,83 грн. Позивач також просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Вимоги позивача мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором №412 від 01.09.2016 р. про надання в користування місць, що перебувають на балансі КП "Міськелектротранссервіс", для розташування спеціальних конструкцій, в частині здійснення платежів за користування наданими місцями.

Ухвалою суду від 02.10.2017 р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі. Розгляд справи відкладався 17.10.2017 р. та 01.11.2017 р. у зв'язку з неявкою відповідача.

В призначеному на 20.11.2017 р. судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором №412 від 01.09.2016 р., нараховані пеню, відсотки річні та інфляційні втрати.

Відповідач у призначене судове засідання не з'явився.

З матеріалів справи вбачається, що ухвали суду були надіслані відповідачу за адресою, яка вказана у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, але не були отримані у зв'язку з закінченням терміну зберігання, про що свідчать довідки ПАТ «Укрпошта».

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що ним вжито всі заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, тому вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника відповідача за наявними в справі матеріалами, як передбачено статтею 75 Господарського процесуального кодексу України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

Між Комунальним підприємством «Міськелектротранссервіс» (за договором - Утримувач), в особі першого заступника директора ОСОБА_3, та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (Користувач) було укладено договір №412 від 01.09.2016 р. (надалі - Договір) про надання в користування місць, що перебувають на балансі КП «Міськелектротранссервіс» (додаток №1 до Договору), для розташування спеціальних конструкцій згідно акту прийому-передачі по Договору строком з 01.09.2016 р. по 31.12.2016 р.

Строк дії Договору закріплено в п. 2.1 та становив з 01.09.2016 р. по 31.12.2016 р. Додатковою угодою №412 від 31.12.2016 р. дію Договору припинено.

За актом прийому-передачі місць, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій від 01.09.2016 р. (а.с. 9), Утримувач передав, а Користувач прийняв згідно з договором про надання в користування місць, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій №412 від 01.09.2016 р. місця згідно Додатку №1 у кількості 1 одиниця за адресою: АДРЕСА_2, вид та розмір спеціальних конструкцій - кронштейн на опорі 1,8х1,2х2.

За актом від 31.12.2016 р. вказані місця було повернуто Користувачем Утримувачу (а.с. 20).

Згідно умов укладеного Договору Користувач зобов'язується при укладенні Договору сплатити Утримувачу суму в розмірі 442,10 грн. за кожну одиницю за оформлення документації для Договору (п. 3.4.3).

Відповідно до п. 3.4.9, п. 4.1, п.4.6 Користувач зобов'язується здійснювати платежі за користування місцями шляхом перерахування 466,56 грн. на поточний рахунок Утримувача авансом до 25 числа місяця, що передує місяцю, за який здійснюється оплата.

Однак, всупереч викладеним умовам Договору, відповідачем не було здійснено передбачені платежі, що спричинило утворення заборгованості в розмірі 2997,55 грн. та стало підставою для звернення позивача до господарського суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи надані позивачем належні докази на підтвердження виникнення договірного зобов'язання та неподання відповідачем доказів на підтвердження належного виконання такого зобов'язання, суд має всі підстави вважати, що відповідачем було порушено взяті на себе за Договором зобов'язання.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За несплату, несвоєчасну або неповну сплату платежів, передбачених розділом 4 Договору, Користувач сплачує Утримувачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого (або не повністю сплаченого) платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Укладаючи Договір, у п. 6.6 сторони погодили, що у випадках, передбачених пунктами 6.1-6.4 Договору, нарахування штрафних санкцій через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано не припиняється.

Враховуючи викладене, позивачем було нараховано 446,26 грн. пені за прострочення виконання зобов'язання.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 4.1. Постанови ПВГСУ «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши розрахунок позивача по нарахуванню 3% річних у сумі 62,78 грн., інфляційних втрат - 155,83 грн. та 446,26 грн. пені, суд вважає їх обґрунтованими, а вимоги по їх стягненню такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи зазначені положення діючого законодавства України, встановлені обставини, наявність в матеріалах справи належних та достатніх доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, суд задовольняє вимоги позивача у повному обсязі.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, у разі задоволення позовних вимог, покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (61128, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код особи НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.) на користь Комунального підприємства "Міськелектротранссервіс" (61001, Харківська обл., місто Харків, Комінтернівський район, ВУЛИЦЯ АКТЮБІНСЬКА, будинок 24, ідентифікаційний код особи 37761936, р/р 5462 в Філії АТ «Укрексімбанк» у м. Харкові, МФО 322313) заборгованість за договором №412 від 01.09.2016 р. в розмірі 2997,55 грн., пеню - 446,26 грн., три відсотки річних - 62,78 грн., інфляційні втрати - 155,83 грн. та 1600,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 20.11.2017 р.

Суддя Л.С. Лаврова