номер провадження справи 31/19/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10.11.2017 Справа № 908/588/15-г

Суддя господарського суду Запорізької області Боєва Олена Сергіївна, розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Райффайзен ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення по справі № 908/588/15-г

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Райффайзен ОСОБА_1 (04073, м. Київ, проспект Московський, 9 корпус 5, офіс 101)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво Альтком (87525, м. Маріуполь Донецької області, вул. Бахчиванджи, буд. 2)

про витребування майна з чужого незаконного володіння

Заінтересована особа: Приморський відділ державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (87517, м. Маріуполь Донецької області, пр. Дніпропетровський, буд. 15)

Представники сторін:

від позивача (заявника) ОСОБА_2, довіреність № 19-12/16-28 від 19.12.2016р.;

від відповідача: не зявився;

від заінтересованої особи: не зявився

ВСТАНОВИВ:

31.10.2017р. в господарський суд Запорізької області від ТОВ Райффайзен ОСОБА_1 (позивача у справі) надійшла заява (вих. № 588-10/17 від 26.10.2017р.) про зміну способу виконання рішення по справі № 908/588/15-г, відповідно до прохальної частини якої, заявник просив постановити ухвалу у даній справі, якою витребувати з незаконного володіння ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» та передати ТОВ «Райффайзен ОСОБА_1» наступне майно: вантажний автомобіль MAN 26413, № кузова WMAH050ZZZ3G шасі 164469.

Ухвалою суду від 01.11.2017р. заява прийнята до розгляду, судове засідання призначено на 10.11.2017р., викликано в засідання представників сторін та державної виконавчої служби.

08.11.2017р. до господарського суду від ТОВ «Райффайзен ОСОБА_1» надійшло уточнення до заяви, в якому заявник зазначає про технічну помилку допущену у заяві про зміну способу виконання рішення, та просить постановити ухвалу, якою змінити спосіб виконання рішення суду, витребувати з незаконного володіння ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» предмет лізингу у справі № 908/588/15-г та повернути його ТОВ «Райффайзен ОСОБА_1». Заява (уточнення) позивача (заявника) прийнята судом до розгляду, оскільки не суперечить приписам ст. 22 ГПК України, при цьому, суд зазначає, що по суті вимоги заявника не змінилися.

09.11.2017р. на електронну поштову скриньку суду від Приморського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь надійшло заперечення на заяву, відповідно до якого останнє вважає, що заява не підлягає задоволенню, оскільки це буде суперечити договірним зобовязанням, на підставі яких винесено рішення та Закону України «Про виконавче провадження». Просить у задоволенні заяви відмовити, розглянути заяву без участі представника державної виконавчої служби.

Представник відповідача у справі в судове засідання не зявився, витребувані документи, в тому числі письмовий відзив по суті заяви, не надав, про час і місце розгляду заяви повідомлений належним чином.

Згідно з п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвала господарського суду від 01.11.2017р. (з інформацією про час та місце судового розгляду заяви) була своєчасно направлена судом на усі відомі адреси учасників судового процесу та заінтересованих осіб, в тому числі ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» на адресу: 87525, м. Маріуполь Донецької області, вул. Бахчиванджи, буд. 2. Станом на 10.11.2017р. ухвала від відповідача на адресу суду не поверталась.

За таких обставин, учасники судового процесу та заінтересовані особи вважаються повідомленими належним чином про час і місце судового розгляду справи.

Враховуючи обмеженість розгляду заяви визначеними законом процесуальними строками та достатність матеріалів справи для її розгляду, суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви за відсутності представників відповідача та органу державної виконавчої служби.

Представник стягувача в судовому засіданні 10.11.2017 року підтримав вимоги, викладені у заяві з урахуванням уточнень, які надійшли до суду 08.11.2017р., та просив її задовольнити.

Розглянувши заяву, проаналізувавши матеріали та обставини справи, суд знаходить підстави для її задоволення, виходячи з наступного.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 18.03.2015р. у справі №908/588/15-г задоволено позовні вимоги ТОВ Райффайзен ОСОБА_1 про витребування з незаконного володіння ТОВ Шляхове будівництво Альтком та передачу ТОВ Райффайзен ОСОБА_1 вантажного автомобіля MAN 26413, № кузова WMAH050ZZZ3G шасі 164469. Стягнуто з ТОВ Шляхове будівництво Альтком на користь ТОВ Райффайзен ОСОБА_1 суму 4357 грн. 46 коп. витрат зі сплати судового збору.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 08.06.2015р. рішення господарського суду Запорізької області від 18.03.2015 у справі № 908/588/15-г скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 30.09.2015р. у справі № 908/588/15-г постанову Донецького апеляційного господарського суду від 08.06.2015р. скасовано. Рішення господарського суду Запорізької області від 18.03.2015р. змінено та викладено абзац другий резолютивної частини у наступній редакції: Зобовязати ТОВ Шляхове будівництво Альтком повернути ТОВ Райффайзен ОСОБА_1 майно вантажний автомобіль MAN 26413, № кузова/шасі WMAH050ZZZ3G164469. В решті рішення господарського суду Запорізької області від 18.03.2015р. залишено без змін.

20.10.2015р. на виконання постанови Вищого господарського суду України від 30.09.2015р. видано відповідний наказ про зобовязання ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» повернути ТОВ Райффайзен ОСОБА_1 вищевказаний вантажний автомобіль.

Відповідно до ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на усій території України і виконуються у порядку, встановленим Законом України Про виконавче провадження.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 року № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною ч.1 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 10 Закону України Про виконавче провадження визначено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у т.ч. коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції від 04.05.2016 відкрито виконавче провадження № 51003152 з примусвого виконання наказу господарського суду Запорізької області у справі № 908/588/15-г щодо зобовязання ТОВ Шляхове будівництво Альтком повернути вантажний автомобіль MAN 26413 на користь ТОВ «Райффазен ОСОБА_1». Пунктом 2 вказаної постанови боржнику надано 7 днів з моменту винесення постанови для добровільного виконання наказу господарського суду Запорізької області від 20.10.2015 р.

12.05.2016 здійснено перевірку виконання виконавчого провадження, відповідно до якої складено акт державного виконавця, в якому встановлено, що рішення суду боржником у строк для добровільного виконання не виконано. 23.05.2016 р. винесено постанову про накладення штрафу на боржника.

24.05.2016р. державним виконавцем здійснено повторну перевірку виконання зведеного виконавчого провадження, складено акт, в якому встановлено, що рішення суду боржником у строк для добровільного виконання не виконано. 02.06.2016 р. винесено постанову про накладення штрафу боржника.

01.03.2017р. до Приморського ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області Приморським ВДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області надіслано подання про притягнення до кримінальної відповідальності керівництва ТОВ Шляхове будівництво Альтком.

07.07.2017р. заступником начальника відділу Приморським ВДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №51003152 на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». В постанові зазначено, що державним виконавцем вжито всі заходи, передбачені ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», але рішення не може бути виконано без участі боржника.

Не погоджуючись з винесеною постановою від 07.07.2017 про закінчення виконавчого провадження № 51003152 ТОВ Райффайзен ОСОБА_1 оскаржило дії державної виконавчої служби в судовому порядку. Ухвалою господарського суду Запорізької області від 17.10.2017р. скаргу ТОВ Райффайзен ОСОБА_1 відхилено.

Пунктами 1, 2 розділу 9 Виконання рішень немайнового характеру Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5) передбачено, що виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, здійснюється в порядку, визначеному статтею 63 Закону.

У разі невиконання боржником рішення у встановлений виконавцем строк на боржника накладається штраф відповідно до статті 75 Закону та застосовуються інші заходи, передбачені Законом.

Статтею 63 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч. 6 ст. 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом 3 робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження, виконавець зобовязаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту встановленого ст. 16 Цивільного кодексу України.

В пункті 4 частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України передбачено такий спосіб захисту, як відновлення становища, яке існувало до порушення. Зокрема, до вказаного способу захисту належить витребування майна (повернення майна, як рухомого так і нерухомого) з чужого незаконного володіння, яким керувався суд задовольняючи позов про витребування майна від боржника на користь стягувача.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, господарський суд за власною ініціативою, за заявою сторони виконавчого провадження, за заявою виконавця, поданою на підставі заяви сторони виконавчого провадження, або за заявою державного виконавця, поданою з власної ініціативи, у випадку, передбаченому Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, суд, який видав виконавчий документ, може змінити спосіб та порядок виконання рішення, ухвали, постанови у порядку, передбаченому частиною першою цієї статті.

У пункті 7.1.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», зазначено, що під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленим. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості.

Судом встановлено, що спосіб виконання рішення у справі № 908/588/15-г, визначений у виконавчому документі, виданому на виконання постанови Вищого господарського суду України, яка набрала законної сили з моменту її прийняття 30.09.2015р., передбачає добровільне його виконання за участі боржника шляхом повернення майна.

Як вбачається із матеріалів виконавчого провадження № 51003152, копія якого містяться у матеріалах справи № 908/588/15-г, добровільно судове рішення божником не виконувалося.

Разом з тим, в даному випадку судове рішення може бути виконане в інший порядок, з урахуванням положень статей 10, 60 Закону України Про виконавче провадження, пунктів 23, 24 Розділу VIII Інструкції № 512/5, тобто без участі боржника.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 10 Закону України Про виконавче провадження передбачений такий захід примусового виконання рішень як вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених в рішенні.

Частиною 1 ст. 60 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що під час виконання рішень про передачу стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі, виконавець вилучає такі предмети у боржника і передає їх стягувачу, про що складає акт передачі. У разі знищення предмета, що мав бути переданий стягувачу в натурі, виконавець складає акт про неможливість виконання рішення, що є підставою для закінчення виконавчого провадження, а в разі встановлення факту відсутності предмета, що мав бути переданий стягувачу, повертає виконавчий документ стягувачу.

Відповідно до п.п. 23, 24 Розділу VIII Інструкції № 512/5, виконавець в присутності понятих вилучає у боржника предмети, зазначені у виконавчому документі і передає їх стягувачу або його представнику, про що складає акт передачі. Акт складається у трьох примірниках. Один примірник акта залишається у виконавчому провадженні, інші - вручаються стягувачу та боржникові або їх представникам під підпис. В акті зазначаються реквізити виконавчого документа та номер виконавчого провадження, прізвища, імена та по батькові виконавця, сторін виконавчого провадження та інших осіб, які беруть участь у передачі майна, короткий опис майна. Акт підписуються виконавцем та сторонами виконавчого провадження, а також іншими особами, які беруть участь у передачі майна. У разі відмови сторін виконавчого провадження від підпису про це зазначається в акті. У разі відсутності боржника та якщо рішення може бути виконано без його участі, виконання рішення проводиться за участю стягувача або його представника та двох понятих.

Конституційний Суд України у п.2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 року №18-рп/2012 зазначив, що виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

У пункті 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 року у справі №11-рп/2012 зазначено, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Статтею 17 Закону України Про виконання та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У зв'язку з ратифікацією Конвенції, протоколів до неї та прийняттям Верховною Радою України Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини господарським судам у здійсненні судочинства зі справ, віднесених до їх підвідомчості, слід застосовувати судові рішення та ухвали Суду з будь-якої справи, що перебувала в його провадженні (абз.3 п.2 інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/1427 від 18.11.2003 року Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 20.06.2004 року у справі Півень проти України суд вказав, що право на судовий розгляд, гарантований ст.6 Конвенції, захищає також виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 року по справі Шмалько проти України (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст.6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невідємна частина судового розгляду.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 року у справі Горнсбі проти Греції Європейський суд наголосив, що відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 Конвенції, виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Суд звертає увагу, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 р. №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 р. № 11-рп/2012).

Крім того, є необхідним зазначити, що положеннями ст. 121 ГПК України зміна способу та порядку виконання судового рішення не ставиться в залежність від стадії його виконання.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Райффайзен ОСОБА_1 задовольнити, змінити спосіб виконання рішення у справі № 908/588/15-г, із зобовязання повернути предмет лізингу на інший спосіб виконання рішення суду, а саме: витребувати з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво Альтком та передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_1» наступне майно: вантажний автомобіль MAN 26413, № кузова/шасі WMAH050ZZZ3G164469.

Відповідно до п. 7.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України ухвала про відстрочку або розстрочку виконання рішення, зміну способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови підлягає виконанню на підставі пункту 2 статті 3 Закону України Про виконавче провадження, тому відповідний наказ у такому випадку не видається.

Керуючись ст.ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Райффайзен ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення у справі № 908/588/15-г задовольнити.

2. Змінити спосіб виконання рішення у справі № 908/588/15-г, а саме:

Витребувати з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво Альтком (87525, м.Маріуполь Донецької області, вул. Бахчиванджи, буд. 2, ) вантажний автомобіль MAN 26413, № кузова/шасі WMAH050ZZZ3G164469, та передати його Товариству з обмеженою відповідальністю Райффайзен ОСОБА_1 (04073, м. Київ, проспект Московський, буд. 9, корпус 5, офіс 101, ).

3. Дана ухвала є виконавчим документом та набирає чинності з моменту її винесення 10.11.2017р. Ухвала може бути предявлена до виконання протягом трьох років з дня її винесення до 10.11.2020 року.

Суддя О.С. Боєва