ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2017р. Справа № 917/1548/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СМК Дірект Сістем", вул. Тургенівська 38, м. Київ, 01054

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

про стягнення 11474,76 грн.

Суддя Семчук О.С.

Представники:

від позивача: Дубина Д.С. довіреність № 4030 від 02.10.2017р.

від відповідача: не з"явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СМК Дірект Сістем", звернулось до господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення 11474,76 грн.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 21.09.2017р. порушено провадження у справі, розгляд якої справи призначено на 05.10.2017р.

Відповідач в судове засідання не з'явився, вимоги ухвали суду від 21.09.2017р. не виконав. Копія ухвали суду, що направлялася на адресу відповідача, яка зазначена в позовній заяві, повернулася до суду не врученою з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання".

У зв'язку із неявкою в судове засідання представника відповідача та неподанням витребуваних доказів, ухвалою від 05.10.2017р. суд відклав розгляд справи на 02.11.2017р.

01.11.2017р. від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою від 02.11.2017р. клопотання відповідача задоволено, розгляд справи відкладено на 15.11.2017р.

В судове засідання 15.11.2017р. відповідач не з'явився.

В матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем копії ухвали суду від 02.11.2017р., вказана копія ухвали, направлена на адресу відповідача, зазначену у позові, до суду не повернулася.

Згідно п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі - Постанова № 18), особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Адреса відповідача зазначена у позовній заяві відповідає місцезнаходженню відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Отже, відповідач належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання.

Згідно зі ст. 77 ГПК України неявка представників сторін у судове засідання кваліфікується підставою для відкладення розгляду справи у випадку, якщо через таку неявку неможливо розглянути певну справу.

Неявка представника відповідача у судове засідання не унеможливлює розгляд справи, відтак не є підставою для відкладення розгляду справи за ст.77 ГПК України.

У п. 3.9.2 Постанови № 18 зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідач відзиву на позов не надав.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, керуючись ст. 75 ГПК України, суд розглядає справу і вирішує спір за наявними у справі матеріалами.

Представник позивача в судовому засіданні 15.11.2017р. підтримав позовні у повному обсязі з підстав викладених у позові.

В судовому засіданні 15.11.2017р. суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі усної домовленості між сторонами, у період з квітня 2017 року - травень 2017 року Товариством з обмеженою відповідальністю "СМК Дірект Сістем" (позивач по справі) було здійснено ряд поставок товару Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (відповідач по справі) на загальну суму 11 474,76грн.

Факт поставки та отримання товару підтверджується наявними у матеріалах справи двостороннє підписаними та скріпленими печатками, видатковими накладними № 11910 від 19.04.2017 р., № 12387 від 24.04.2017р., № 14080 від 05.05.2017р., № 15085 від 13.05.2017р.

Строків розрахунків між сторонами документально зафіксовано не було.

Заперечень щодо факту отримання товару або доказів сплати заборгованості від відповідача до суду не надходило.

Як стверджує позивач, відповідач за отриманий товар не розрахувався, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 11 474,76грн.

18.08.2017року позивачем направлено на адресу відповідача претензією про сплату суми заборгованості за отриманий товар.

Однак, вказана претензія була залишена відповідачем без реагування, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір суд виходить з наступного.

Приймаючи до уваги, що матеріалами справи підтверджуються обставини щодо поставки позивачем товару та його прийняття відповідачем, виходячи із приписів ст. 202 Цивільного кодексу України, суд приходить до висновку, що сторонами вчинено дії, спрямовані на набуття цивільних прав та обов'язків.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

За статтею 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Статтею 181 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Частиною 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Зміст вказаного правочину (предмет, ціна) зафіксований вищезазначеними видатковими накладними № 11910 від 19.04.2017 р., № 12387 від 24.04.2017р., № 14080 від 05.05.2017р., № 15085 від 13.05.2017р.

Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію (далі - Закон).

Відповідно до ст. 9 Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити:

- назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Видаткові накладні, у розумінні норм Закону, є первинними бухгалтерськими документами, що підтверджують проведення господарської операції, і, відповідно, можуть підтвердити чи спростувати факт отримання товару.

Враховуючи вищевказане, вбачається той факт, що дії сторін, а саме передача продавцем товару покупцю за видатковими накладними та прийняття товару покупцем свідчать про виникнення між ними правовідносин поставки.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2 ст. 530 ЦК України).

Претензія позивача від 17.08.2017 року вих. № 3935 була направлена відповідачу 18.08.2017р., що підтверджується квитанцією пошти.

Відповідно до частини 1 статті 222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

За таких обставин, факт отримання товару відповідачем і видаткові накладні, надані позивачем на підтвердження своїх вимог, є підставою для виникнення обов'язку у відповідача здійснити розрахунок за отриманий товар.

Оцінюючи вищенаведені докази у справі, враховуючи наведені норми чинного законодавства, суд вважає доведеним право позивача на стягнення з відповідача 11474 грн. 76 коп. боргу з оплати за проданий товар.

Відповідно до статті 32 ГПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Стаття 33 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі статтею 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідач своїм правом на участь у судовому розгляді справи не скористався, письмових пояснень не надав, проти позову не заперечив, доказів сплати заборгованості суду не надав.

Враховуючи вищевикладене позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати, згідно ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; реєстраційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СМК Дірект Сістем" (вул. Тургенівська 38, м. Київ, 01054; ) 11474 грн. 76 коп. заборгованості, 1600 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16.11.2017року

Суддя О.С. Семчук