ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2017 р. Справа № 5023/1938/11

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Плахов О.В., суддя Шутенко І.А.,

при секретарі Міракові Г.А.,

за участю представників сторін:

ПАТ "НАК "Нафтогаз України" - ОСОБА_1 на підставі довіреності №14-77 від 14.04.2017,

апелянта - ОСОБА_2 на підставі довіреності №38-2072/470 від 10.05.2012,

органу державної виконавчої служби - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (вх.№3298 Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 17.10.2017 у справі № 5023/1938/11

за позовом Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5", с. Подвірки

до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків

про стягнення коштів

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 23.05.2011 позовні вимоги у справі №5023/1938/11 задоволено, стягнуто з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" на користь Публічного акціонерного товариства "ТЕЦ-5" 1 391 042, 58грн 3 % річних, 7 283 618, 53грн інфляційних, 25 500, 00грн витрат по сплаті державного мита, 236, 00грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 04.07.2011 рішення господарського суду Харківської області від 23.05.2011 року у справі №5023/1938/11 в частині стягнення 1 213 429, 10грн інфляційних скасовано; прийнято нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 1 213 429, 10грн інфляційних; в іншій частині рішення господарського суду Харківської області від 23.05.2011 у справі №5023/1938/11 залишено без змін.

20.07.2011 на виконання рішення господарського суду Харківської області від 23.05.2011 та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 04.07.2011 видано відповідний наказ.

Постановою Вищого господарського суду України від 05.10.2011 постанову Харківського апеляційного господарського суду від 04.07.2011 залишено без змін.

Ухвалою суду від 04.03.2014 задоволено заяву Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" про заміну сторони правонаступником; замінено Публічне акціонерне товариство Харківська ТЕЦ-5 на його правонаступника - Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у виконавчому провадженні від 21.09.2011 №28827800 по примусовому виконанню наказу господарського суду Харківської області від 20.07.2011 року.

10.08.2017 до господарського суду Харківської області від Публічного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України" надійшла скарга на дії органу ДВС в порядку статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої скаржник просить визнати незаконними дії Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області в особі Відділу примусового виконання рішень щодо вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження №28827800; визнати недійсною постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №28827800, яку було винесено 14.07.2017 головним державним виконавцем Відділу примусового Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3

Скарга стягувача мотивована тим, що для прийняття рішення про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі положень пункту 10 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець мав встановити, чи стягується за рішенням суду заборгованість за спожитий природний газ, використаний станом на 01.07.2016 для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води перед постачальником природного газу, проте, у даному випадку заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на підставі рішення суду у даній справі, виникла не у зв'язку з несвоєчасністю розрахунків останнього за спожитий природний газ, а у зв'язку з несвоєчасністю розрахунків за теплову енергію.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.10.2017 у справі №5023/1938/11 (суддя Присяжнюк О.О.) задоволено скаргу ПАТ "НАК Нафтогаз України" на дії Управління ДВС ГТУЮ у Харківській області в особі Відділу примусового виконання рішень щодо зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження №28827800; визнано незаконними дії Управління ДВС ГТУЮ у Харківській області в особі Відділу примусового виконання рішень щодо зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження №28827800; визнано недійсною постанову про зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження №28827800, яку було винесено 14.07.2017 головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області Панюковою О.О.

Як зазначено місцевим господарським судом, правова природа виникнення заборгованості боржника у даних правовідносинах не пов'язана з постачанням останньому природного газу, відповідно на дані правовідносини не поширюється дія Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", яким внесено зміни до Закону України "Про виконавче провадження" щодо підстав для зупинення вчинення державним виконавцем виконавчих дій.

Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду від 17.10.2017, відповідач звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги ПАТ "НАК Нафтогаз України" на дії Управління ДВС ГТУЮ у Харківській області в особі Відділу примусового виконання рішень щодо зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження №28827800.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що виходячи з положень Закону України "Про виконавче провадження", зупинення виконавчих дій по виконавчих провадженнях відносно КП "Харківські теплові мережі" здійснюється не тільки у частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 01.07.2016 для виробництва теплової та енергетичної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води, це застереження відноситься тільки до виконавчих проваджень по стягненню заборгованості за природний газ; зупинення виконавчих дій здійснюється й по іншим виконавчим провадженням, де стягувачем є НАК "Нафтогаз України", ДК "Газ України", ПАТ "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії. Отже, вважає дії Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Харківській області по зупиненню виконавчого провадження №28827800 законними.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 30.10.2017 прийнято апеляційну скаргу до провадження, розгляд скарги призначено на 13.11.2017.

10.11.2017 апелянтом подано до апеляційного господарського суду додаткові пояснення до апеляційної скарги (вх.№11407), вважає, що суб'єктний склад стягувачів, передбачений пунктом 10 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" є ширшим, ніж передбачений Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", за таких підстав, вважає, що виконавче провадження, де стягувачем є НАК "Нафтогаз України", а боржником КП "Харківські теплові мережі" підлягає зупиненню.

У судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 13.11.2017 представник апелянта оголосив доводи апеляційної скарги, просить оскаржувану ухвалу суду від 17.10.2017 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги ПАТ "НАК Нафтогаз України" на дії Управління ДВС ГТУЮ у Харківській області в особі Відділу примусового виконання рішень щодо зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження №28827800.

Представник стягувача - НАК "Нафтогаз України" проти апеляційної скарги заперечує, просить ухвалу місцевого господарського суду від 17.10.2017 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Орган державної виконавчої служби своїм правом на участь у судовому засіданні не скористався, уповноваженого представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду скарги (т.2 а.с.101).

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги по суті, сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду скарги, з урахуванням строків розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, передбаченого статтею 102 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Стаття 115 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими для виконання на усій території України і виконуються в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

З 05.10.2016 набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII, який, з урахуванням пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, підлягає застосуванню при розгляді спірних правовідносин, оскільки зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області №5023/1938/11 від 20.07.2011 у межах виконавчого провадження №28827800 здійснено головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області після набрання чинності Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (далі - Закон № 1730-VIII) частину 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження", якою визначено підстави для зупинення вчинення виконавчих дій, доповнено пунктом 10, а також доповнено вказану статтю частиною четвертою.

Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 34 вказаного Закону, підставою для зупинення вчинення виконавчих дій є включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

У той же час, частиною 4 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 10 частини першої цієї статті, зупиняється у частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду.

Як вбачається з матеріалів справи та поданої скарги, причиною виникнення спірних правовідносин при виконання судового рішення стало різне тлумачення правових норм Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

При цьому одним з основних фундаментальних елементів цього принципу є юридична визначеність, згідно з якою юридичні норми мають бути чіткими, ясними і недвозначними, оскільки інше не може забезпечити їх однакове застосування та не виключає необмеженості трактування у право застосовній практиці.

На це звертав увагу і Конституційний Суд України у відповідних рішеннях від 22.09.2005 № 5-рп, 29.06.2010 №17-рп, 11.10.2011 № 10-рп.

З огляду на викладене, є помилковим тлумачення правових норм у відриві від дійсних цілей їх прийняття законодавцем.

Закон України "Про виконавче провадження" було доповнено пунктом 10 частини 1 статті 34 та частиною 4 статті 34 у звязку з прийняттям Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" №1730-VIII від 03.11.2016, тому для дійсного тлумачення вказаних норм та їх правильного застосування необхідним є звернення до прийнятого закону і зясування кола відносин, на врегулювання яких він поширюється та цілей, для досягнення яких його було прийнято.

У Законі №1730-VIII зазначається, що він визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону №1730-VIII, для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №1730-VIII, реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості - це державна відкрита, загальнодоступна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про підприємства та організації, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону. Реєстр розміщується на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.06.2017 №152 Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" включене до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії.

Стягувачем за наказом №5023/1938/11 від 20.07.2011, з урахуванням ухвали господарського суду Харківської області від 04.03.2014 у справі №5023/1938/11 про заміну сторони у виконавчому провадженні, є Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"; боржником є Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі".

Разом з тим, сфера дії Закону №1730-VIII визначена в статті 2 Закону, відовідно до якої дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №1730-VIII під терміном "спожиті енергоносії" розуміється спожиті природний газ, електрична енергія.

Відповідно до абзацу 5, 8 частини 1 статті 1 цього Закону, заборгованість, що підлягає врегулюванню, є, зокрема, кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води; постачальник природного газу - Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та її дочірня компанія "Газ України".

Із системного аналізу викладених положень Закону № 1730-VIII можна зробити висновок, що частина 4 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" є деталізуючою нормою щодо застосування пункту 10 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження".

Застосовуючи пункт 10 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" необхідно враховувати, що ними було доповнено статтю 34 Закону України "Про виконавче провадження" з метою виконання завдань та досягнення цілей, які обумовлені прийняттям Закону №1730-VIII, який, в свою чергу, поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті природний газ та електричну енергію.

Із матеріалів справи та судових рішень у даній справі вбачається, що предметом спору визначено стягнення заборгованості за поставлену теплову енергію за договором від 01.11.2006 № 365, нарахованих відсотків річних та інфляційних втрат та пені.

Так, відповідно до пункту 1.1 вказаного договору, теплова енергія визначена як вся теплова енергія, що вироблена на потужностях ВАТ "Харківська ТЕЦ-5". Згідно з пунктом 2.1 договору, предметом даного договору є продаж теплової енергії продавцем (ВАТ "Харківська ТЕЦ-5") покупцю (КП "Харківські теплові мережі").

Таким чином, правова природа виникнення заборгованості боржника у вказаних правовідносинах - це послуги з постачання теплової енергії, а не постачання останньому енергоносіїв, визначення яких надано в Законі №1730-VIII, отже, у державного виконавця не було підстав для зупинення виконавчого провадження №28827800 з примусового виконання судового рішення.

При цьому, субєктний склад сторін у договірних правовідносинах, які виникли на підставі договору від 01.11.2006 № 365, було змінено вже в процесі виконання судового рішення, шляхом заміни ВАТ "Харківська-ТЕЦ" на її правонаступника - Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на підставі договору про відступлення права вимоги від 27.12.2013 №14/6331/13.

Як свідчать матеріали справи, заборгованість, яка підлягає стягненню з боржника на підставі судових рішень у даній справі виникла не у зв'язку з несвоєчасністю розрахунків Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" за спожитий природний газ, а у зв'язку з несвоєчасністю розрахунків за вироблену теплову енергію з ВАТ "Харківська ТЕЦ-5" відповідно до договору купівлі-продажу теплової енергії №365, отже, наявність такого боргу не є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій на підставі положень п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" та ч. 4 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України, скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Згідно пункту 9.13 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

З урахуванням викладеного, судом першої інстанції обгрунтовано визнано скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії державного виконавця такою, що підлягає задоволенню щодо визнання незаконними дій Управління ДВС ГТУЮ у Харківській області в особі Відділу примусового виконання рішень щодо зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження №28827800 та визнано недійсною постанову про зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження №28827800, яку було винесено 14.07.2017 головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області Панюковою О.О.

На підставі викладеного, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду не може вважати обґрунтованими доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, про відсутність підстав для задоволення скарги на дії органу державної виконавчої служби, а тому вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвалу господарського суду Харківської області від 17.10.2017 у справі №5023/1938/11 слід залишити без змін.

Відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст.ст. 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 17.10.2017 у справі №5023/1938/11 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 16.11.2017

Головуючий суддя Здоровко Л.М.

Суддя Плахов О.В.

Суддя Шутенко І.А.