донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

14.11.2017р. справа №905/1959/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4

від позивача:ОСОБА_5 предст. за дов. б/н від 06.11.2017р., ОСОБА_6 предст. за дов. б/н від 03.07.2017р.
від відповідача: ОСОБА_7- предст. за дов. №201216-230/11п від 20.12.2016р.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» м.Краматорськ, Донецька область

на рішення господарського судуДонецької області
від05.10.2017 року
у справі№905/1959/17 (суддя Левшина Я.О.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрокомплект 2014» м.Дніпро
до відповідачаПублічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» м.Краматорськ, Донецька область
простягнення заборгованості у розмірі 128 841,84грн.

ВСТАНОВИВ:

21.08.2017р. позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпрокомплект 2014» м.Дніпро, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» м.Краматорськ, Донецька область про стягнення заборгованості у розмірі 128 841,84грн. (а.с.3-4).

Рішенням господарського суду Донецької області від 05.10.2017р. у даній справі позов задоволений у повному обсязі (а.с.126-128).

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» м.Краматорськ, Донецька область на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрокомплект 2014» м.Дніпро заборгованість у розмірі 128 841,84грн., судовий збір в сумі 1932,64грн.

В обґрунтування прийнятого рішення місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що позивачем доведений факт передачі продукції відповідачу та її несплати у встановлені договором терміни, а відтак вимога щодо стягнення боргу є обґрунтованою та документально підтвердженою.

Відповідач, Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго» звернувся із апеляційною скаргою на зазначене судове рішення, в якій, посилаючись на невірно застосовані норми процесуального та матеріального права, невірність висновків суду, викладених у рішенні, що мають значення для справи, просив скасувати рішення господарського суду Донецької області від 05.10.17р. по справі №905/1959/17 та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити у повному обсязі (а.с. 133-135).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач послався на те, що позивачем не було надано доказів замовлення продукції відповідачем та він не отримував жодної партії товару відповідно до укладеного договору, а підпис, який міститься у видатковій накладній, не є підписом представника відповідача.

Також, апелянт вказує на те, що у березні 2017р. у відношенні ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» невідомими особами здійснені протиправні дії, що мають ознаки кримінального злочину, які призвели до неможливості здійснення товариством виробничої, фінансово-господарської діяльності, а також втрати адміністрацією товариства можливості виконання адміністративно-господарських функцій і розпорядження майном.

Крім того, апелянт вказує на те, що судом першої інстанції не взято до уваги, що позивачем не надано доказів надання або надсилання рахунку відповідачем, а відтак позивач не має права стверджувати, що строк оплати настав.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 30.10.2017р. по справі №905/1959/17 порушено апеляційне провадження (головуючий суддя Радіонова О.О., судді Татенко В.М., Чернота Л.Ф.) за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» на рішення господарського суду Донецької області від 05.10.2017р. по справі №905/1959/17 та призначено до розгляду на 14.11.2017р. о 10-00 год.

14.11.2017р. через канцелярію суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від позивача №б/н від 10.11.2017р., який колегією суддів розглянутий, прийнятий до уваги та залучений до матеріалів справи (а.с.147-153).

14.11.2017р. через канцелярію суду надійшли письмові пояснення від апелянта, які колегією суддів розглянуті, прийняті до уваги та залучені до матеріалів справи (а.с.154-155).

Представники позивача у судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги, підтримали доводи, викладені у відзиву на апеляційну скаргу та просили залишити без змін рішення суду першої інстанції, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач у судове засідання з"явився, наполягав на задоволенні апеляційної скарги та скасуванні рішення господарського суду Донецької області від 05.10.2017р. по вказаній справі.

Відповідно до частини другої статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду встановила наступне.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпрокомплект 2014» є юридичною особою (ідентифікаційний код 39422191), що підтверджено копією відомості з ЄДРПОУ та Статутом (а.с. 11-22, 25-26).

Відповідач, Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго» є юридичною особою (ідентифікаційний код 00131268).

07.12.2016р. сторонами укладений договір поставки №815-ДОЭ-ДЦ, за умовами якого постачальник зобов»язується поставити (передати у власність) покупця продукцію/або обладнання виробничо-технічного призначення, в асортименті, кількості, в строки, за ціною і з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в специфікації, а покупець взяв на себе зобовязання прийняти та своєчасно оплатити товар, що постачається в його власність, згідно з умовами договору (п.п.1.1-1.2 договору) (а.с.29-41).

В п.1.1. договору міститься Специфікація, в якій сторони дійшли згоди щодо найменування, кількості та ціни продукції.

Згідно з п.2.2 договору прийом продукції здійснюється на підставі фактичних даних якості і кількості у відповідності до умов цього Договору, а також у відповідності до умов Інструкції № П-6 від 15.06.65р. Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю та Інструкції №П-7 від 25.04.66р. Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю, якщо умови вищезазначених інструкцій не суперечать умовам цього Договору та/або діючому законодавству (вказані інструкції застосовуються в частині що не суперечать умовам цього Договору та/або діючому законодавству).

Розділом 4 договору сторони визначили строки і умови поставки.

Згідно з п.4.1 договору поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами, якісними характеристиками та в строки, погоджені сторонами в специфікаціях до даного договору. Строк поставки продукції: 10 календарних днів з моменту письмової заявки на поставку продукції.

Умовами поставки продукції є DDP, згідно ІНКОТЕРМС-2010, з урахуванням умов та застережень, що містяться у договорі та відповідних Специфікаціях (п.4.2 договору).

Датою поставки вважається дата, вказана представником покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих покупцем (п.4.7 договору).

Право власності на продукцію, ризики втрати або пошкодження продукції переходить від постачальника до покупця з дати поставки продукції (п.4.9 договору).

Розділом 5 договору сторони визначили ціну та порядок розрахунків.

Загальна сума договору складає 347381,28грн. в т.ч. ПДВ 57896,88грн. (п.5.1 договору).

Ціни на поставлену продукцію визначаються сторонами у Специфікації (п.5.2 договору).

Розрахунки за поставлену продукцію постачальником за договором здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 5 робочих днів з дня 85 календарного дня з дати поставки відповідної продукції на підставі отриманого покупцем рахунку і при умові надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 4 даного договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця (п.5.4 договору).

Договір набирає законної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками підприємств, діє до 31.12.2017р., а в частині виконання своїх зобовязань сторонами до повного виконання грошових зобовязань (п.8.1 договору).

Договір поставки №815-ДОЭ-ДЦ від 07.12.2016р. підписаний сторонами у встановленому порядку та скріплений печатками підприємств.

Виходячи зі змісту наданих до матеріалів справи видаткових накладних №РН-0062 від 23.01.2017р. на суму 48 176,64грн., №РН-0008 від 03.02.2017р. на суму 31 428грн., №РН-0026 від 08.02.2017р. на суму 49 237,20грн., позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 128 841,84 грн. (а.с.43, 46, 49).

З представлених видаткових накладних вбачається, що вони містять всі необхідні відомості про товар, а також містять відомості про фактичне отримання товару. Тобто, за своїми ознаками такі накладні є підтвердженням передачі позивачем та приймання відповідачем спірної продукції.

В матеріалах справи наявні довіреності №ГОД00000024 від 23.01.2017р., №ГОД00000044 від 03.02.2017р., №ГОД00000059 від 08.02.2017р. видані відповідачем на ім'я ОСОБА_8 на отримання від позивача товару за договором №815- ДОЭ-ДЦ від 07.12.2016 р. (а.с.44-45, 47-18, 50-51).

Підпис представника відповідача міститься на перелічених вище видаткових накладних, які мають дату складання - 23.01.2017р., 03.02.2017р., 08.02.2017р.

Датою поставки товару є саме дата складання видаткових накладних, а зобов'язання позивача з постачання цього товару були виконані 23.01.2017р., 03.02.2017р., 08.02.2017р.

Відповідач направив на адресу позивача лист №52юр-78/17 від 17.03.17р. «Про неможливість виконання договірних зобов»язань», в якому повідомив останнього про неможливість виконати прийняті на себе зобов»язання за договором №815-ДОЭ-ДЦ від 07.12.2016р. (а.с.52).

Позивач направив відповідачу лист про погашення боргу №30/03-17 від 30.03.2017р. про сплату суми заборгованості у розмірі 128 841,84грн. за поставлений йому товар (а.с. 9).

Відповідач на означений лист не відреагував, борг не сплатив.

Враховуючи те, що відповідач не розрахувався із позивачем за отриману продукцію, останній звернувся із позовом про стягнення боргу у сумі 128841,84грн. за видатковими накладними №РН-0062 від 23.01.2017р., №РН-0008 від 03.02.2017р., №РН-0026 від 08.02.2017р. в рамках договору поставки №815-ДОЭ-ДЦ від 07.12.2016р.

Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Укладений між сторонами 07.12.2016р. договір поставки №814-ДОЭ-ДЦ є за своєю правовою природою договором постачання, правовідносини за яким регулюються главою 30 параграф 1 Господарського кодексу України та главою 54 параграф 3 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти цей товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами абзацу 2 ч. 1 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов»язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов»язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов»язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не передбачено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін (ч.2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За приписами ст. 530 ЦК України якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) виконання зобов"язання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Розрахунки за поставлену продукцію постачальником за договором здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 5 робочих днів з дня 85 календарного дня з дати поставки відповідної продукції на підставі отриманого покупцем рахунку і при умові надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 4 даного договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця (п.5.4 договору).

Підтвердженням про одержання товару Покупцем є видаткова накладна, підписана уповноваженими представниками сторін.

Таким чином, позивач свої обов`язки за договором виконав належним чином, здійснивши поставку товару, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач свої зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати товару не виконав, у зв`язку з чим на момент подання позовної заяви до суду за останнім утворилась заборгованість в розмірі 128 841,84грн.

Виходячи з наведеного, оскільки відповідачем не надано доказів сплати заборгованості на суму 128 841,84грн., Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Донецькобленерго» допущено порушення вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України щодо належного виконання договірних зобов'язань.

Отже, колегія суддів вважає висновок місцевого господарського суду щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 128 841,84 грн. правильним, документально підтвердженим та таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Колегія суддів зазначає, що наявність довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей, на які є посилання у видаткових накладних №РН-0062 від 23.01.2017р., №РН-0008 від 03.02.2017р., №РН-0026 від 08.02.2017р., та засвідчення підпису представника відповідача печаткою підприємства на вказаних видаткових накладних, спростовують твердження апелянта стосовно неотримання ним поставленого товару.

При цьому, доказів викрадення або втрати печатки відповідачем не представлено, судом не встановлено, відповідних клопотань стосовно призначення судової експертизи від відповідача не надходило.

Таким чином, факт отримання товару не спростовано відповідачем.

Доводи апелянта стосовно ненадання позивачем доказів у підтвердження надсилання рахунку не приймаються колегією суддів з огляду на наступне.

Сторони за умовами договору узгодили застосування при прийомі товару положень Інструкції П-6 та Інструкції П-7, за змістом яких (п.12 Інструкції П-6, п.14 Інструкції П-7) приймання продукції за кількістю/якістю здійснюється за транспортними та супровідними документами, серед яких вказаний рахунок-фактура. У випадку відсутності таких документів або деяких з них складається Акт про фактичну наявність продукції з вказівкою на відсутні документи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не надав суду акту, який би належним чином підтверджував відсутність рахунку-фактури на момент отримання ним товару.

В свою чергу, не надано доказів реалізації відповідачем, визначених ЦК України для покупця у разі невиконання продавцем обов"язку з передачі документів, визначених договором (ст.ст.666, 688 ЦК України).

Крім того, відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які підтверджують факт здійснення господарської операції та повинні бути складені під час здійснення такої операції. а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Рахунок фактура за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа, оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а носить лише інформаційний характер.

Отже, рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти, ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні ст.613 ЦК України, тому наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє відповідача від обов»язку сплатити грошові кошти за прийняту ним продукцію.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновок місцевого господарського суду, тому підстав для її задоволення не має, оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому повинно бути залишено без змін.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на скаржника.

Керуючись статями 33, 34, 43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» м.Краматорськ, Донецька область на рішення господарського суду Донецької області від 05.10.2017р. у справі № 905/1959/17 залишити без задоволення, а рішення господарського суду Донецької області від 05.10.2017р. у справі № 905/1959/17 без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.О.Радіонова

Судді В.М.Татенко

ОСОБА_3

Надр.5 прим: 1 у справу; 1позивачу; 1 відповідачу; 1 ДАГС; 1ГС Донецької обл.