ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року Справа № 906/236/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Данилової М.В.,
суддівАлєєвої І.В., Корсака В.А.
за участю представників:
позивача Томчук М.О.
відповідачаОСОБА_5
розглянувши матеріали касаційної скаргиСуб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи-підприємця ОСОБА_5
на постановуРівненського апеляційного господарського суду від 10.07.2017
у справі №906/236/17 господарського суду Житомирської області
за позовомКерівника Коростенської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Овруцької міської ради Житомирської області
доСуб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи-підприємця ОСОБА_5
простягнення 62636,13 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 25.05.2017 (суддя Сікорська Н.А.), залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.07.2017 (головуючий суддя Коломис В.В., судді Огороднік К.М., Демидюк О.О.), позовні вимоги керівника Коростенської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Овруцької міської ради до Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про стягнення 62636,13 грн. задоволені.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на користь Овруцької міської ради Житомирської області 62636,13 грн. збитків, нанесених внаслідок недоодержання доходів за використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів; на користь прокуратури Житомирської області 1600,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями, Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа-підприємець ОСОБА_5 звернулася до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 25.05.2017 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 10.07.2017 і прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого суду, обставинам справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2017 справа повинна розглядатись у складі колегії суддів: головуючий суддя - Данилова М.В., судді Корсак В.А., Алєєва І.В.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 17.10.2017 касаційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 15.11.2017.

У відзиві на касаційну скаргу, керівник Коростенської місцевої прокуратури зазначає про обставини, які на його думку, свідчать про правомірне вирішення судами даного спору, а тому відсутні підстави для скасування постанови суду апеляційної інстанції та рішення місцевого господарського суду.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити касаційну скаргу частково з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанції, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, за територіальною громадою міста Овруч в особі Овруцької міської ради Житомирської області зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,7174 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, м. Овруч. Цільове призначення вказаної земельної ділянки: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд будівельних організацій та підприємств (а.с. 14).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 26.12.2006 між гр. ОСОБА_6 (продавець) та приватним підприємцем ОСОБА_5 (покупець) був укладений договір купівлі-продажу нежилого приміщення, відповідно до п.1 якого продавець передає у власність, а покупець набуває у власність нежиле приміщення лісовиробничого торгівельного підприємства, що знаходиться в АДРЕСА_1, згідно протоколу аукціону з продажу майна споживчої кооперації Житомирської області № 8 від 22.12.2006.

Рішенням Овруцької міської ради від 06.08.2008 № 259 СПД фізичній особі ОСОБА_5 було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі по АДРЕСА_1, загальною площею 0,7174 га за рахунок земель запасу міської ради та надано її в оренду терміном на 5 років (а.с. 100, 133).

29.12.2008 між Овруцькою міською радою (орендодавець-позивач) та Приватним підприємцем ОСОБА_5 (орендар-відповідач) був укладений договір оренди землі (а.с. 15-18), відповідно до пункту 1.1 якого орендодавець на підставі рішення Овруцької міської ради від 06.08.2008 № 259 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для промислового використання, яка знаходиться в місті Овруч за адресою: АДРЕСА_1 для обслуговування належного на праві власності нежилого приміщення і використання для промислового виробництва (виробництво металовиробів і конструкцій, столярних виробів, бетонних блоків).

За умовами пункту 2.1 договору в оренду надається земельна ділянка загальною площею 0,7174 га. Договір укладено на 5 (п'ять) років (п.3.2 договору оренди).

Листом № 8 від 24.12.2013 ФОП ОСОБА_5 повідомила Овруцьку міську раду про закінчення терміну дії договору оренди від 29.12.2008 та одночасно просила Овруцьку міську раду укласти новий договір оренди земельної ділянки орієнтовною площею 0,25 га (в т.ч. 0,1123 га під будівлями і 0,1377 га, на їх обслуговування та під'їзду до них), для здійснення виробництва металевих та столярних виробів (а.с. 19, 114).

У відповідь на вищевказаний лист Овруцька міська рада повідомила, що договором оренди землі від 29.12.2008 не передбачено розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку та направлено ФОП ОСОБА_5 додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 29.12.2008 № 71.

Разом з тим, стосовно зменшення площі земельної ділянки ФОП ОСОБА_5 було повідомлено, що статтею 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що у разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди. Роз'яснено, що для зменшення площі земельної ділянки потрібно звернутись з клопотанням до Овруцької міської ради в порядку передбаченому ст.123 Земельного кодексу України (а.с.19 зворотна сторона).

Натомість, як встановлено судами обох інстанцій, ФОП ОСОБА_5 додаткової угоди до договору оренди землі від 29.12.2008р. не підписала та нового договору оренди землі не уклала.

10.08.2016 листом за № 0216/1385 Овруцька міська рада Житомирської області звернулась до голови Овруцької районної державної адміністрації, в якому повідомлено, що ФОП ОСОБА_5 у період з 01.01.2014 по 30.07.2016 використовувала земельну ділянку з порушенням земельного законодавства, а саме без правовстановлючих документів, внаслідок чого територіальна громада міста Овруч не одержала дохід у вигляді орендної плати за земельну ділянку у розмірі 62636,13 грн.

Враховуючи викладене, з метою відшкодування збитків, нанесених територіальній громаді міста Овруча в особі Овруцької міської ради при використанні земельної ділянки у м.Овруч по АДРЕСА_1, виконавчий комітет Овруцької міської ради просив розглянути на комісії по визначенню та відшкодуванню збитків власникам землі та землекористувачам, з послідуючим наданням акту про визначення збитків, заподіяних Овруцькій міській раді внаслідок використання земельної ділянки з порушенням земельного законодавства (а.с. 175-176).

Розпорядженням голови Овруцької районної державної адміністрації від 01.09.2016 №196 затверджено склад комісії по визначенню розміру збитків, завданих власникам землі та землекористувачам (а.с.20-21).

Протоколом № 2-2016 комісії по визначенню розміру збитків, завданих власникам землі та землекористувачам, від 19.09.2016 вирішено визначити розмір збитків, завданих фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 територіальній громаді м. Овруч в особі Овруцької міської ради, через неодержання міським бюджетом доходу, у вигляді орендної плати за земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,7174 га, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_1, цільове призначення для розміщення та експлуатації основних підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, категорія земель: землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення за період з 01.0.12014 по 31.07.2016 у розмірі 62636,13 грн., про що складено відповідний акт (а.с. 27-28).

З розрахунку збитків вбачається, що в його основу покладено нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 0,7174 га, яка розташована у АДРЕСА_1 , яка за 2014 році становила 5040456,24 грн., 2015 році - 629518,50грн., у 2016 році - 902273,98 грн., а також ставку орендної плати в розмірі 4% від нормативно-грошової оцінки за землю в період з 2014 року по січень, лютий 2016 р. та 3% від нормативно-грошової оцінки за землю в з березня по липень 2016 року, що встановлено рішенням Овруцької міської ради від 25.04.2012 № 119 із змінами внесеними рішенням Овруцької міської ради від 26.02.2016 № 154. (а.с. 56-60).

06.12.2016 Овруцька міська рада направила на адресу відповідача повідомлення № 02-16/1958, відповідно до якого останньому запропоновано у 10-денний термін з дня отримання розглянути його з актом про визначення збитків, що підлягають відшкодування та повідомити про результати розгляду. Попереджено відповідача, що у разі відмови добровільно відшкодувати завдані збитки, відповідні матеріали будуть направлені до суду (а.с. 29).

Вказане повідомлення залишене ФОП ОСОБА_5 без відповіді та належного реагування.

Враховуючи викладене та посилаючись на те, що користування підприємцем земельною ділянкою без правовстановлюючих документів позбавляє орендодавця права одержати дохід у вигляді плати за землю, який він міг би отримати, якби право не було порушено, керівник Коростенської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Овруцької міської ради Житомирської області звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з ФОП ОСОБА_5 збитків в розмірі 62636,13 грн.

Місцевий господарський суд, з яким погодився і апеляційний господарський суд, дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача збитків в розмірі 62636,13 грн.

Проте, колегія суддів касаційної інстанції вважає висновки судів попередніх інстанцій помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.13 Конституції України, земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Статтею 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної компетенції міських рад віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст.126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

У відповідності до пунктів 1, 2 частини першої статті 4 вказаного Закону обов'язковій державній реєстрації підлягають, зокрема, право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном.

Згідно з частиною 2 статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч.2 ст.120 Земельного кодексу України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що відповідач на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.2006 набула право власності на об'єкти нерухомості, що знаходяться за адресою: м. Овруч, АДРЕСА_1.

В подальшому, між Овруцькою міською радою та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого в оренду надавалась земельна ділянка загальною площею 0,7174 га.

Дія даного договору оренди закінчилась 29.12.2013, а відповідач, в свою чергу, відмовилась від продовження його дії, посилаючись на високу нормативну грошову оцінку земельної ділянки, з якої сплачується орендна плата.

Суди дійшли висновку, що в односторонньому порядку договір не може бути розірвано, проте не надали оцінки тій обставині, що відповідач неодноразово зверталася до позивача із листами, в яких просила укласти договір на земельну ділянку із меншою площею.

Так, згідно наявного у матеріалах справи листа від 24.12.2013 №8 ОСОБА_5 просила укласти новий договір земельної ділянки орієнтовною площею 0, 25 га, листом - зверненням від 19.09.2016 № 18 до Овруцької райдержадміністрації, підприємець наводила доводи про ситуацію зі зменшенням земельної ділянки в зв'язку з неспроможністю сплати орендної плати за земельну ділянку, якою вона не користується. Відповіді на вказані звернення міська рада не надала.

Наведеним обставинам суди попередніх інстанцій належної правової оцінки не надали.

Також суди попередніх інстанцій не встановили та не надали правового обґрунтування, якою частиною земельної ділянки користується відповідач.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахування викладеного, господарськими судами при розгляді даної справи не було взято до уваги та не надано належної правової оцінки всім доказам в їх сукупності, що, враховуючи суть спору, свідчить про неповне з'ясування всіх обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення господарського спору у даній справі.

Таким чином, з наведеного слідує, що приймаючи оскаржувані судові рішення, суди всупереч вимогам статті 43 Господарського процесуального кодексу України не забезпечили виконання вимог процесуального закону щодо об'єктивності та всебічності з'ясування дійсних обставин справи, оскільки не надали ґрунтовної юридичної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, виходячи, зокрема, з принципу їх належності та допустимості, що мало своїм наслідком порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права.

Згідно статті 11110 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи вимоги статті 1117 цього ж Кодексу, відповідно до яких касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення та постанова, прийняті у даній справі, підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати наведене, всебічно, повно, об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, надати об'єктивну оцінку доказам, які мають юридичне значення для її розгляду, правильно застосувати норми матеріального та, дотримуючись норм процесуального права, вирішити спір відповідно до вимог закону.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119 - 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності - фізична особа-підприємець ОСОБА_5 задовольнити частково.

Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 10.07.2017 у справі №906/236/17 господарського суду Житомирської області та рішення господарського суду Житомирської області від 25.05.2017 у даній справі скасувати, справу направити на новий розгляд до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя М. Данилова

Судді І. Алєєва

В. Корсак