ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" листопада 2017 р.Справа № 916/3090/16

за позовом Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України;

до відповідача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ЯХТ-КЛУБ „ОДЕСА-2009;

про стягнення 153311,78грн.

Головуючий суддя Степанова Л.В.

Суддя Д`яченко Т.Г.

Суддя Волков Р.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю;

Від відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю;

Суть спору: про стягнення 153311,78грн.

В засіданні суду від 02.11.2017р. було оголошено перерву по 15.11.2017р. відповідно до ст. 77 ГПК України.

Державне підприємство Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЯХТ-КЛУБ "ОДЕСА-2009" заборгованості у сумі 153311,78грн. за договором оренди державного рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005р. у тому числі 148398,36грн. основного боргу, 4462,12грн. пені, 451,30грн. 3% річних.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.11.2016р. (суддя Мостепаненко Ю.І.) порушено провадження по справі № 916/3090/16 та справу призначено до розгляду.

14.12.2016р. за вх.суду№30260/16 позивач звернувся до суду з клопотанням про долучення доказів.

11.01.2017р. за вх.суду№2-84/17 відповідач звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі №916/3090/16 до набрання чинності рішення по справі №916/3628/16.

11.01.2017р. за вх.суду№467/17 позивач звернувся до суду з клопотанням про долучення доказів.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.01.2017р. зупинено провадження у справі.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 09.03.2017р. ухвалу господарського суду Одеської області від 11.01.2017р. змінено доповнивши п.2 висновків ухвали наступним словосполученням …….до набрання законної сили судовим рішенням у справі №916/3628/16.

У звязку із закінченням повноважень судді Мостепаненко Ю.І., 20.03.2017р. було здійснено повторний авторозподіл зупиненої справи №916/3090/16 та зупинену справу №916/3090/16 передано на розгляд судді Л.В. Степанової.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.03.2017р. зупинену справу №916/3090/16 прийнято до провадження суддею Степановою Л.В.

Постановою Вищого господарського суду України від 20.06.2017р. скасовано ухвалу Господарського суду Одеської області від 11.01.2017р. про зупинення провадження у справі та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 09.03.2017р. і справу передано на розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.07.2017р. справу №916/3090/16 призначено до розгляду.

25.07.2017р. за вх.суду№16408/17 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву.

09.08.2017р. за вх.суду№17242/17 позивач надав до суду письмові пояснення.

09.08.2017р. за вх.суду№17244/17 відповідач надав до суду додатковий відзив та письмові пояснення.

07.09.2017р. за вх.суду№19285/17 відповідач звернувся до суду з клопотанням про залучення документів.

07.09.2017р. за вх.суду№2-4711/17 відповідач звернувся до суду з клопотанням про залишення позову без розгляду.

Суд, розглянувши клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, відмовляє у його задоволенні як необґрунтованому та не підтвердженому матеріалами справи.

11.09.2017р. за вх.суду№19483/17 відповідач надав до суду письмові пояснення.

13.09.2017р. за вх.суду№19780/17, за вх.суду№19781/17 та за вх.суду№19783/17 відповідач звернувся до суду з клопотаннями про залучення письмових доказів.

15.09.2017р. за вх.суду№20007/17 позивач надав до суду письмові пояснення.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.09.2017р. справу №916/3090/16 призначено до колегіального розгляду.

Згідно автоматичного розподілу справ господарського суду Одеської області від 15.09.2017р. справу №916/3090/16 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Степанової Л.В., судді Д`яченко Т.Г., судді Волкова Р.В.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.09.2017р. справу №916/3090/16 прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючого судді Степанової Л.В., судді Д`яченко Т.Г., судді Волкова Р.В. та справу призначено до розгляду.

В судовому засіданні від 12.10.2017р. позивач надав письмові пояснення (вх.суду№21900/17 від 12.10.2017р.).

Відповідач в судовому засіданні від 12.10.2017р. звернувся з клопотаннями про залучення письмових доказів (вх.суду№21903/17, вх.суду№21896/17 від 12.10.2017р.) та надав до суду додатковий відзив на позовну заяву.

Крім того в судовому засіданні від 12.10.2017р. відповідач звернувся до суду з клопотанням про постановлення судом окремої ухвали про виявлення у діяльності працівників ДП "АМПУ" та його Одеської філії порушення законності або надіслати про цей факт повідомлення прокурору або органу досудового розслідування.

Суд, розглянувши клопотання відповідача про постановлення судом окремої ухвали про виявлення у діяльності працівників ДП "АМПУ" та його Одеської філії порушення законності або надіслати про цей факт повідомлення прокурору або органу досудового розслідування, відмовляє у його задоволенні, оскільки містить лише припущення щодо шахрайських дій посадових осіб позивача, відмовляє в її задоволенні оскільки під час розгляду справи, судом на виявлено порушення законності або недоліків в діяльності позивача як і не встановлено порушення законності, що містять ознаки кримінального правопорушення у діяльності позивача, а отже, у суду відсутні підстави для застосування положень ст.90 ГПК України.

14.11.2017р. за вх.суду№ 24185/17 позивач надав до суду письмові пояснення.

В судовому засіданні від 15.11.2017р. представник відповідача надав до суду письмові пояснення.

Позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач проти позовних вимог заперечує.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

01.09.2005р. між Державним підприємством "Одеський морський торговельний порт" (Орендодавець) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" (Орендар) (правонаступником якого є ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЯХТ-КЛУБ "ОДЕСА-2009") було укладено договір оренди державного рухомого майна №КД-7786 (далі договір) відповідно до умов якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування майно, що знаходиться на балансі Орендодавця, а саме: заправна станція (понтон 11) інв.№061123 вартістю 175000,00грн., понтон №2 інв.№061070, вартістю 749600,00грн., понтон №4, інв.№061072, понтон №6, інв.№061074, понтон №8, інв.№061076, понтон №10, інв.№061078 та апарель інв.№061124, всього на загальну вартість 924600,00грн. згідно експертної оцінки станом на 18.05.2005р. (п.1.1. договору).

Згідно п.п.3.1., 3.2. договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України №786 від 04.10.1995р. Орендна плата за базовий (травень 2005р.) місяць оренди визначена у відповідності з Методикою, звітом експертної оцінки і складає 4581,66грн. у тому числі: заправної станції (понтон №11, інв.№061123) 1458,33грн., виходячи з орендної ставки 10%, понтонів та апарелі інв.№№061070, 061072, 061074, 061076, 061078, 061124) 3123,33грн. виходячи з орендної ставки 5%. Сума вказана без урахування ПДВ. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється відповідно до діючого законодавства. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Орендна плата перераховується Орендодавцю щомісячно не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції.

Пунктом 3.4. договору сторони передбачили, що орендна плата, перерахована несвоєчасно. Або не в повному обсязі. Підлягає індексації і стягується Орендодавцю відповідно до чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період, за який сплачується пеня від суми заборгованості з урахуванням індексації за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Договір набуває чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2006р. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору після закінчення його строку протягом одного місяця, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором (п.п. 10.1., 10.5. договору).

Між сторонами був підписаний Додаток №1 "Акт передачі прийому".

Листом №41-КД-7786/3002 від 18.10.2006р. було продовжено строк дії договору до 01.05.2008р. у звязку із відсутністю заяви про припинення його дії.

Листом №41-КД-7786/678 від 27.03.2008р. було продовжено строк дії договору до 01.09.2009р. у звязку із відсутністю заяви про припинення його дії.

16.04.2007р. між сторонами було укладено додаткову угоду №КД-7786/1 якою було змінено п.3.1. договору у звязку із прийняттям Постанови КМУ №1846 від 27.12.2006р. "Про внесення змін до Методики розрахунку і прядку використання плати за оренду державного майна" та викладено його у наступній редакції: "3.1. Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Постановою КМУ №786 від 04.10.1995р. із змінами та доповненнями. Оренда плата за базовий місяць оренди (грудень 2006р.) визначена у відповідності з Методикою та складає 8974,96грн. у тому числі: заправної станції (понтон №11, інв.№061123) -1698,70грн., понтонів та апарелі інв.№№061070, 061072, 061074, 061076, 061078, 061124) 7276,76грн., виходячи з орендної ставки 10%. Сума вказана без урахування ПДВ. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється відповідно до діючого законодавства. Орендна плата за перший місяць оренди лютий 2007р. визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць (грудень 2006р.) на індекси інфляції січня та лютого 2007р. включно.

01.12.2008р. між сторонами було укладено додаткову угоду №КД-7786/2 відповідно до якої, у звязку із зміною найменування Орендаря на ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЯХТ-КЛУБ "ОДЕСА", сторонами було змінено преамбулу договору та змінено реквізити Орендаря.

01.09.2009р. сторони уклали додаткову угоду №КД-7786/3 якою змінили п.3.1. договору щодо суми орендної плати, змінили п.5.6. договору, продовжили термін дії договору до 31.12.2010р., та зазначили, що розрахунок орендної плати до додаткової угоди №КД-7786/1 від 16.04.2007р. втратив чинність.

Додаткова угода №КД-7786/3 від 01.09.2009р. була визнана недійсної згідно постанови Одеського апеляційного господарського суду від 19.07.2017р. по справі №916/3628/16, яка станом на день розгляду справи є чинною.

01.01.2010р. між сторонами було укладено додаткову угоду №КД-7786/4 відповідно до якої, у звязку із зміною найменування Орендаря на ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЯХТ-КЛУБ "ОДЕСА-2009", сторонами було змінено преамбулу договору та змінено реквізити Орендаря.

01.07.2010р. сторони уклали додаткову угоду №КД-7786/5 сторони уклали додаткову угоду №КД-7786/3 якою змінили п.3.1. договору щодо суми орендної плати, продовжили термін дії договору до 31.12.2015р., та зазначили, що розрахунок орендної плати до додаткової угоди №КД-7786/3 від 01.09.2009р. втратив чинність.

Додаткова угода №КД-7786/5 від 01.07.2010р. була визнана недійсної згідно постанови Одеського апеляційного господарського суду від 19.07.2017р. по справі №916/3628/16, яка станом на день розгляду справи є чинною.

13.06.2013р. між сторонами було укладено додаткову угоду №КД-7786/6 відповідно до якої, у звязку із реорганізацією Орендодавця, а також переходом прав та обовязків за договором №КД-7786 від 01.09.2005р. до правонаступника Державного підприємства Адміністрація морських портів України сторонами було змінено преамбулу договору та змінено реквізити Орендодавця.

29.09.2014р. сторони уклали угоду про розірвання договору №КД-7786 від 01.09.2005р.

Зазначена угода була визнана судом недійсною згідно рішення Господарського суду Одеської області від 20.07.2015р. по справі №916/1878/15, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.10.2015р. у звязку з чим договір №КД-7786 від 01.09.2005р. станом на день розгляду справи є дійсним.

20.07.2015р. між сторонами був підписаний акт передачі-прийому відповідно до якого позивач передав, а відповідач отримав в оренду державне рухоме майно.

Як зазначає позивач, починаючи з 28.03.2016р. у відповідача виникло зобовязання щодо орендної плати за договором. Під час здійснення розрахунку орендної плати, позивач керувався незалежною оцінкою майна, яка була здійснена у минулому, а саме вартістю майна у сумі 924600,00грн. та додатковою угодою №КД-7786/5 від 01.07.2010р., якою сторонами було встановлено орендну ставку у розмірі 21%.

Позивач стверджує, що з боку відповідача належним чином не виконувались зобовязання за умовами укладеного договору щодо своєчасної сплати орендної плати, у звязку з чим за відповідачем за серпень 2016 року та вересень 2016 року рахується заборгованість з орендної плати у розмірі 61832,65грн., який станом на момент розгляду справи є несплаченим з боку ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ЯХТ-КЛУБ „ОДЕСА-2009.

За неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором оренди державного рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005р. позивач нарахував відповідачу пеню у сумі 4462,12грн. та 3% річних у сумі 451,30грн. за період з 13.09.2016р. по 03.11.2016р. за порушення зобов'язання за сплату орендної плати за серпень 2016р. та за період з 13.10.2016р. по 03.11.2016р. за порушення зобов'язання за сплату орендної плати за вересень 2016р.

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача заборгованість у сумі 153311,78грн. за договором оренди державного рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005р. у тому числі 148398,36грн. основного боргу, 4462,12грн. пені, 451,30грн. 3% річних.

Відповідач проти позовних вимог заперечує посилаючись на те, що позивач не є стороною договору №КД-7786 від 01.09.2005р. оскільки договір було укладено з Державним підприємством "Одеський морський торговельний порт", зазначений договір було укладено за 7 років до створення та державної реєстрації позивача.

Відповідач наполягає на тому, що позивач є особою, яка створена шляхом виділу лише певної частини майна Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт", а відтак права і обовязки Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" не переходять до позивача в сукупності як єдине ціле у складі всіх юридичних відносин, право попередника, а лише на підставі належних і допустимих доказів.

Як зазначає відповідач, акт приймання-передачі є первинним документом на підставі якого основні засоби передаються від одного підприємства іншому, однак позивачем не надано до суду актів приймання-передачі майнових прав та зобовязань на обєкти державного майна, що перебувають у відповідача в оренді згідно договору №КД-7786 від 01.09.2005р. Позивачем не надано доказів набуття у законному порядку майнових прав за договором оренди №КД-7786 від 01.09.2005р., а відтак для підтвердження самого факту порушення відповідачем прав позивача як сторони договору оренди №КД-7786 від 01.09.2005р.

Крім того відповідач зазначає, що додаткова угода №КД-7786/5 від 01.07.2010р., на підставі якої позивачем була розрахована орендна плата за серпень та вересень 2016р. була визнана судом недійсною згідно постанови Одеського апеляційного господарського суду від 19.07.2017р. по справі №916/3628/16, яка станом на день розгляду справи є чинною, у звязку з чим у позивача відсутні підстави для нарахування орендної плати за додатковою угодою №КД-7786/5 від 01.07.2010р.

Відповідач стверджує, що в матеріалах справи відсутні докази поновлення договору №КД-7786 від 01.09.2005р. з 28.03.2016р. після його безпідставного розірвання, тобто з дати підписання акту приймання-передачі (повернення) рухомого майна та виникнення з цього часу договірних відносин з позивача з відповідачем за договором №КД-7786 від 01.09.2005р.

Відповідач вважає недоведеним твердження позивача щодо наявності між позивачем та відповідачем діючих договірних відносин за розірваним та припинившим свою дію договором №КД-7786 від 01.09.2005р. внаслідок протиправних дій саме позивача, яким до цього часу не вжито заходів для поновлення порушених прав і законних інтересів відповідача за договором №КД-7786 від 01.09.2005р., зокрема шляхом укладання з ним угоди про поновлення дії договору з підстав скасування судом недійсної угоди про розірвання договору.

Таким чином, як зазначає відповідач, на час розгляду справи у відповідача не виникло та й не могло виникнути зобовязань за договором, дію якого не було поновлено в порядку, передбаченому договором або законом.

Враховуючи викладене, відповідач просить відмовити у позові у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини.

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, правовідносини між Державним підприємством „Адміністрація морський портів України в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства „Адміністрація морський портів України (Адміністрація морського порту) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ЯХТ-КЛУБ „ОДЕСА-2009 виникли на підставі укладеного між ними 01.09.2005р. договору оренди державного рухомого майна №КД-7786, відповідно до якого було передано в строкове платне користування рухоме майно згідно додатку № 1 до цього договору, що знаходиться на балансі Орендодавця.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (частина перша статті 759 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно до п. 1 ст. 765 Цивільного кодексу України, наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

Рішенням господарського суду Одеської області від 20.07.2015р. у справі №916/1878/15, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.10.2015р., визнано недійсною угоду від 29.09.2014р. про розірвання договору №КД-7786 від 01.09.2005р.

Відповідно до ст.35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

28.03.2016р. Орендодавець - ДП Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії ДП Адміністрація морських портів України та Орендар - ТОВ ЯХТ-КЛУБ ОДЕСА-2009 склали акт прийому-передачі рухомого майна, що передається ТОВ ЯХТ-КЛУБ ОДЕСА-2009 (Договір оренди № КД-4761 від 26.12.2003р. зі змінами).

На виконання рішення господарського суду Одеської області від 20.07.2015р. Державним підприємством „Адміністрація морський портів України в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства „Адміністрація морський портів України (Адміністрація морського порту) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ЯХТ-КЛУБ „ОДЕСА-2009 28.03.2016р. складено та підписано Акт прийому-передачі рухомого майна в оренду, що передається ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ЯХТ-КЛУБ „ОДЕСА-2009, отже, з цього моменту у відповідача виникло зобовязання щодо сплати орендної плати за користування обєктом оренди, відповідно до умов укладеного договору.

Позовні вимоги Державного підприємства „Адміністрація морський портів України в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства „Адміністрація морський портів України (Адміністрація морського порту) обґрунтовано неналежним виконанням з боку ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ЯХТ-КЛУБ „ОДЕСА-2009 прийнятих на себе зобовязань за умовами укладеного Договору оренди державного рухомого майна № КД-7786 від 01.09.2005р., з урахуванням додаткової угоди №КД-7786/5 від 01.07.2010р. до договору оренди державного рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005р. щодо сплати орендної плати у сумі 153311,78грн. у тому числі 148398,36грн. основного боргу, 4462,12грн. пені, 451,30грн. 3% річних.

Однак під час розгляду даної справи було встановлено, що ОСОБА_4, звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ЯХТ КЛУБ „ОДЕСА-2009 про визнання недійсними: додаткової угоди до договору оренди державного майна №КД-7786 від 01.09.2005р., яка була підписана директором ТОВ „ЯХТ КЛУБ „ОДЕСА-2009 ОСОБА_5 01.09.2009р. та додатку №1 до цієї додаткової угоди; додаткової угоди до договору оренди державного майна №КД-7786 від 01.09.2005р., яка була підписана директором ТОВ „ЯХТ КЛУБ „ОДЕСА-2009 ОСОБА_5 01.07.2010р. та додатку №1 до цієї додаткової угоди; додаткової угоди до договору оренди державного майна №КД-4761 від 26.12.2003р., яка була підписана директором ТОВ „ЯХТ КЛУБ „ОДЕСА-2009 ОСОБА_5 01.07.2010р. та додатку №1 до цієї додаткової угоди.

Рішенням господарського суду Одеської області по справі №916/3628/16 від 30.03.2017р. у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено повністю.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду по справі №916/3628/16 від 19.07.2017р. рішення господарського суду Одеської області від 30.03.2017р. по справі №916/3628/16 скасовано, прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено повністю, визнано недійсними додаткову угоду №КД-7786/3 від 01.09.2009р. до договору оренди державного рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005р. та додаток № 1 Розрахунок плати за оренду державного рухомого майна, що знаходиться на балансі ДП Одеський морський торговельний порт до додаткової угоди № КД-7786/3 від 01.09.2009р.; додаткову угоду № КД-7786/5 від 01.07.2010р. до договору оренди державного рухомого майна № КД-7786 від 01.09.2005р. та додаток № 1 Розрахунок плати за оренду державного рухомого майна, що знаходиться на балансі ДП Одеський морський торговельний порт до додаткової угоди № КД-7786/5 від 01.07.2010р. та додаткову угоду № КД-4761/3 від 01.07.2010р. до договору оренди державного рухомого майна № КД-4761 від 26.12.2003р. та додаток № 1 Розрахунок плати за оренду державного рухомого майна, що знаходиться на балансі ДП Одеський морський торговельний порт до додаткової угоди № КД-4761/3 від 01.07.2010р.

В постанові Одеського апеляційного господарського суду від 09.09.2017р. по справі №916/3090/16 про скасування ухвали Господарського суду Одеської області від 11.01.2017р. зазначено наступне.

Правові наслідки недійсності правочину та наслідки визнання господарського зобов'язання недійсним визначено ст.216 ЦК України та ст.208 ГК України відповідно. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави. У разі визнання недійсним зобов'язання з інших підстав кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за зобов'язанням, а за неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобов'язання не передбачені законом.

Отже, чинне законодавство не передбачає визнання недійсним правочину на майбутнє. У майбутньому можуть бути припинені виключно права та обов'язки сторін за тим недійсним правочином, за яким ці права та обов'язки передбачалися на майбутнє. Тобто визнання недійсним договору та визнання недійсним зобов'язання не є тотожними поняттями, оскільки в силу прямої вказівки закону договір, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення, а визнання недійсним зобов'язання за цим договором стосується наслідків недійсності такого договору.

Правові наслідки недійсності правочину та господарського зобов'язання регулюються спеціальними правовими нормами, ст.216 ЦК України та ст.208 ГК України відповідно, а тому до таких правовідносин загальні норми про виконання зобов'язання та про відповідальність за його порушення не застосовуються.

Вищезазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у постанові від 19.10.2016р. у справі №18/122-12/2.

Частиною 3 статті 207 ГК України визначено, що виконання господарського зобов'язання, визнаного судом недійсним повністю або в частині, припиняється повністю або в частині з дня набрання рішенням суду законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення. У разі якщо за змістом зобов'язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов'язання визнається недійсним і припиняється на майбутнє. Разом з тим, у ч.2 ст.208 ГК України вказано, що у разі визнання недійсним зобов'язання з інших підстав кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за зобов'язанням, а за неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобов'язання не передбачені законом.

Разом з цим, відповідно до п.2.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суд України №12 від 29.05.2013р. Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна (який постановлений з метою надання розяснень щодо забезпечення правильного і однакового застосування господарськими судами норм законодавства у розгляді справ у спорах, пов'язаних з орендою (наймом) майна) з урахуванням змісту статті 236 ЦК України і частини третьої статті 207 ГК України зобов'язання за визнаним недійсним договором оренди припиняються на майбутнє. Таким чином, визнаючи договір оренди недійсним, господарський суд повинен серед іншого встановити обставини, пов'язані з виконанням договору, та визначити момент, з якого вважаються припиненими зобов'язання за цим договором.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у справі №916/3628/16 є, зокрема, додаткова угода від 01.07.2010р. про внесення змін до договору оренди державного майна №КД-7786 від 01.09.2005р. та додатку №1 до нього, а не сам договір оренди державного майна №КД-7786.

Додаткова угода від 01.07.2010р. до договору оренди державного майна №КД-7786 від 01.09.2005р. вносить зміни до вказаного договору лише в частині розрахунку та нарахування орендної плати.

Оскільки у справі № 916/3628/16 ставиться питання про відновлення попередньої ставки орендної плати шляхом визнання недійсною Додаткової угоди №КД-7786/5 від 01.07.2010рє, а не визнання недійсним Договору №КД-7786 від 01.09.2005р., то не йдеться про невиконання зобов'язання взагалі, а лише про зміну умов виконання зобов'язання за договором оренди № КД-7786 від 01.09.2005 року.

Відповідно до ст.35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Частиною 3 статті 207 Господарського кодексу України передбачено, що виконання господарського зобов'язання, визнаного судом недійсним повністю або в частині, припиняється повністю або в частині з дня набрання рішенням суду законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення. У разі, якщо за змістом зобов'язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов'язання визнається недійсним і припиняється на майбутнє.

Приймаючи до уваги, що у судовому порядку було визнано недійною додаткову угоду №КД-7786/5 від 01.07.2010р. до договору оренди державного рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005р. та додаток № 1 Розрахунок плати за оренду державного рухомого майна, що знаходиться на балансі ДП Одеський морський торговельний порт до додаткової угоди №КД-7786/5 від 01.07.2010р., які визначали розмір орендної плати, то, наразі, діючими є положеннями, що були обумовлені сторонами при укладенні договору оренди державного рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005р. в редакції додаткової угоди №КД-7786/1 від 16.04.2007р. про внесення змін до п. 3.1. договору №КД-7786 від 01.09.2005р.

З урахуванням викладеного, судом було самостійно перераховано розмір заборгованості відповідача зі сплати орендної плати, з урахуванням положень п. 3.1. договору №КД-7786 від 01.09.2005р. в редакції додаткової угоди №КД-7786/1 від 16.04.2007р.

Відповідно до п. 3.1. договору №КД-7786 від 01.09.2005р. в редакції додаткової угоди №КД-7786/1 від 16.04.2007р. сторонами було погоджено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України №786 від 04.10.1995 року із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України №1846 від 27.12.2006р. "Про внесення змін до Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна". Орендна плата за базовий місяць оренди (грудень 2006р.) визначена у відповідності з Методикою та складає 8974,96грн. у тому числі: заправної станції (понтон 11, інв..№061123) 1698,70грн., понтонів та апарелі (інв.№№061070, 061072, 061074, 061076, 061078, 061124) 7276,76грн. виходячи з орендної ставки 10%. Сума вказана без врахування ПДВ. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється відповідно до діючого законодавства України. Орендна плата за перший місяць оренди лютий 2007р. визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць (грудень 2006р.) на індекс інфляції січня та лютого 2007р. включно. Розмір орендної плати за кожен наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Також, при здійсненні визначення розміру орендної плати, судом було враховано умови п. 9 Прикінцевих положень Закону України „Про Державний бюджет України на 2016 рік де визначено, що зупинено на 2016 рік дію норми статті Закону України „Про оренду державного та комунального майна в частині індексації орендної плати.

Розрахунок заборгованості за оренду заправної станції (понтон 11, інв.№061123) та оренду понтонів та апарелі (інв.№№061070, 061072, 061074, 061076, 061078, 061124):

Період за який сплачується орендна плата Сума боргу (грн.) Сукупний індекс інфляції за період?Сума боргу з врахуванням індексу інфляції без урахування ПДВ
серпень 2016р.8974,963,444,15

Таким чином сума боргу за серпень 2016р. складає 29444,15грн. без урахування ПДВ.

Період за який сплачується орендна плата Сума боргу (грн.) Сукупний індекс інфляції за період?Сума боргу з врахуванням індексу інфляції без урахування ПДВ
вересень 2016р.8974,963,444,15

Таким чином сума боргу за вересень 2016р. складає 29444,15грн. без урахування ПДВ.

Отже, відповідно до вищевикладеного, розмір орендної плати, з урахуванням ПДВ 20%, за серпень вересень 2016 року становить 70665,96грн. у тому числі ПДВ 20% - 11777,66грн.

Відповідно до розрахунку суду, за серпень та вересень 2016р. за ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ЯХТ-КЛУБ „ОДЕСА-2009 відповідно до умов п. 3.2. договору оренди державного рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005р. в редакції додаткової угоди №КД-7786/1 від 16.04.2007р., рахується борг зі сплати орендної плати у загальному розмірі 70665,96грн.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати за договором оренди державного рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005р. підлягають задоволенню частково у сумі 70665,96грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені у сумі 4462,12грн. слід зазначити наступне.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, субєкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 229 Господарського Кодексу України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами. Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 230 Господарського Кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 3.4. договору сторони встановили, що орендна плата, перерахована несвоєчасно, або не в повному обсязі, підлягає індексації та стягується Орендодавцю відповідно до чинного законодавства, з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період, за який сплачується пені, від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Позивачем було здійснено нарахування пені. Розрахунок пені проведено за серпень 2016р. на суму боргу 74199,18грн. за період з 13.09.2016р. по 03.11.2016р. борг зі сплати пені становить 3148,90грн., за вересень 2016р. на суму боргу 74199,18грн. за період 13.10.2016р. по 03.11.2016р. борг зі сплати пені становить 1313,22грн. Загальний розмір пені заявлений позивачем до стягнення з відповідача становить 4462,12грн.

Суд вважає такий розрахунок частково не вірним, оскільки позивачем було не правомірно визначено розмір суми основного боргу.

Судом було самостійно зроблено перерахунок пені за допомогою програми "Законодавство".

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
70665,9613.09.2016р. 03.11.2016р.5214,82984,96

Таким чином, загальна сума пені за серпень 2016 року складає 2984,96грн.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
70665,9613.10.2015р. 03.11.2016р.2214,51243,41

Таким чином, загальна сума пені за вересень 2016 року складає 1243,41грн.

Загальний розмір пені, якій підлягає стягненню з відповідача становить грошову суму у розмірі 4228,37грн.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначено у п. 1.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", грошовим, за змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Стягнення процентів річних є заходом відповідальності за порушення грошового зобов'язання і одночасно способом захисту майнового права та інтересу кредитора, тобто зобов'язанням сплатити кошти (п. 6.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013р. „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань).

Позивачем було здійснено нарахування 3% річних. Розрахунок 3% річних проведено за серпень 2016р. на суму боргу 74199,18грн. за період з 13.09.2016р. по 03.11.2016р. борг зі сплати 3% річних становить 317,13грн., за вересень 2016р. на суму боргу 74199,18грн. за період 13.10.2016р. по 03.11.2016р. борг зі сплати 3% річних становить 134,17грн. Загальний розмір 3% річних заявлений позивачем до стягнення з відповідача становить 451,30грн.

Суд вважає такий розрахунок частково не вірним, оскільки позивачем було не правомірно визначено розмір суми основного боргу.

Судом було самостійно зроблено перерахунок 3% річних.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
70665,9613.09.2016р. 03.11.2016р.523301,20

Таким чином 3% річних за серпень 2016 року складають 301,20грн.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
70665,9613.10.2015р. 03.11.2016р.223127,43

Таким чином 3% річних за вересень 2016 року складають 127,43грн.

Загальний розмір 3% річних, які підлягають стягненню з відповідача становить грошову суму у розмірі 428,63грн.

Посилання відповідача на те, що позивач не є стороною договору №КД-7786 від 01.09.2005р. оскільки договір було укладено з Державним підприємством "Одеський морський торговельний порт", зазначений договір було укладено за 7 років до створення та державної реєстрації позивача і що позивач є особою, яка створена шляхом виділу лише певної частини майна Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт", а відтак права і обовязки Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" не переходять до позивача в сукупності як єдине ціле у складі всіх юридичних відносин, право попередника, позивачем не надано доказів набуття у законному порядку майнових прав за договором оренди №КД-7786 від 01.09.2005р., а відтак для підтвердження самого факту порушення відповідачем прав позивача як сторони договору оренди №КД-7786 від 01.09.2005р. судом до уваги не приймаються виходячи з наступного.

На підставі Закону України "Про морські порти України", розпорядження Кабінету Міністрів України від 04.03.2013р. "№133-р "Про погодження пропозиції щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту" та наказу Міністрества інфраструктури України від 19.03.2013р. №163 "Про заходи щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту та утворення державного підприємства "Адміністрація морських портів України" здійснено реорганізацію державних підприємств морського транспорту шляхом виділу стратегічних обєктів портової інфраструктури, іншого майна, прав та обовязків стосовно них відповідно до розподільчих балансів та утворено внаслідок виділу державного підприємства "Адміністрація морських портів України".

Згідно п. 3.2. Статуту Державного підприємства Адміністрація морських портів України підприємство утворене шляхом виділу з реорганізованих державних підприємств, стратегічних обєктів портової інфраструктури, іншого майна, прав та обовязків стосовно них відповідно до розподільчих балансів (роздільних актів (балансів) та є правонаступником реорганізованих державних підприємств у частині майна, прав та обовязків відповідно до розподільчих балансів (роздільних актів (балансів) та актів приймання-передачі.

В п.3.2. Статуту наявний перелік реорганізованих державних підприємств в якому зокрема є Державне підприємство "Одеський морський торговельний порт".

Враховуючи викладене, позивач є правонаступником сторони договору, а саме Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" у частині майна, прав та обовязків.

Крім того, відповідно до актів приймання-передачі від 13.06.2013р. майно, майнові права та зобов'язання передано від ДП "Одеський морський торговельний порт" до ДП Адміністрація морських портів України та від ДП Адміністрація морських портів України до Одеської філії ДП Адміністрація морських портів України (адміністрація Одеського морського порту").

Майно, яке було передано в оренду відповідачу на підставі договору №КД-7786 від 01.09.2005р. знаходиться на балансі позивача.

Між сторонами було підписано додаткову угоду №КД-7786/6 від 13.06.2013р. про заміну Орендодавця ДП "Одеський морський торговельний порт" на ДП Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України.

Крім того між 13.06.2013р. між ДП "Одеський морський торговельний порт" та ДП Адміністрація морських портів України був підписаний акт приймання-передачі майна, майнових прав та зобовязань згідно якого ДП Адміністрація морських портів України від ДП "Одеський морський торговельний порт" були передані договори зокрема договір №КД-7786 від 01.09.2005р.

13.06.2013р. між ДП Адміністрація морських портів України та Одеською філією ДП Адміністрація морських портів України (адміністрація Одеського морського порту") був підписаний акт приймання-передачі майна, майнових прав та зобовязань згідно якого Одеській філії ДП Адміністрація морських портів України (адміністрація Одеського морського порту") від ДП Адміністрація морських портів України були передані договори зокрема договір №КД-7786 від 01.09.2005р.

Доводи відповідача про те, що додаткова угода №КД-7786/5 від 01.07.2010р., на підставі якої позивачем була розрахована орендна плата за серпень та вересень 2016р. була визнана судом недійсною згідно постанови Одеського апеляційного господарського суду від 19.07.2017р. по справі №916/3628/16, яка станом на день розгляду справи є чинною, у звязку з чим у позивача відсутні підстави для нарахування орендної плати за додатковою угодою №КД-7786/5 від 01.07.2010р. судом не приймаються. оскільки при розрахунку заборгованості та штрафних санкцій судом не застосовувалися суми та ставки, зазначені у додатковій угоді №КД-7786/5 від 01.07.2010р.

Посилання відповідача на те, що в матеріалах справи відсутні докази поновлення договору №КД-7786 від 01.09.2005р. з 28.03.2016р. після його безпідставного розірвання, тобто з дати підписання акту приймання-передачі (повернення) рухомого майна та виникнення з цього часу договірних відносин з позивача з відповідачем за договором №КД-7786 від 01.09.2005р. на недоведеність тверджень позивача щодо наявності між позивачем та відповідачем діючих договірних відносин за розірваним та припинившим свою дію договором №КД-7786 від 01.09.2005р. внаслідок протиправних дій саме позивача, яким до цього часу не вжито заходів для поновлення порушених прав і законних інтересів відповідача за договором №КД-7786 від 01.09.2005р., зокрема шляхом укладання з ним угоди про поновлення дії договору з підстав скасування судом недійсної угоди про розірвання договору судом до уваги не приймаються виходячи з наступного.

29.09.2014р. сторони уклали угоду про розірвання договору №КД-7786 від 01.09.2005р., яка була визнана судом недійсною згідно рішення Господарського суду Одеської області від 20.07.2015р. по справі №916/1878/15, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.10.2015р.

Відповідно до п.10.5. договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору після закінчення його строку протягом одного місяця, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Враховуючи визнання судом недійсною угоду про розірвання договору №КД-7786 від 01.09.2005р., договір №КД-7786 від 01.09.2005р. станом на день розгляду справи є дійсним.

Відповідно до ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України підлягають частковому задоволенню у сумі 75322,96грн. у тому числі 70665,96грн. основного боргу, 4228,37грн. пені, 428,63грн. 3% річних.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача пропорційно задоволеним вимогам згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, ст.ст. 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ЯХТ-КЛУБ „ОДЕСА-2009 про стягнення 153311,78грн. у тому числі 148398,36грн. основного боргу, 4462,12грн. пені, 451,30грн. 3% річних задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ЯХТ-КЛУБ „ОДЕСА-2009 (65026, м. Одеса, вул. Приморська, 6, ) на користь Державного підприємства Адміністрація морських портів України (01135, м. Київ, пр. Перемоги, 14, ) в особі Одеської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України (65026, м. Одеса, Митна площа, 1, ) 70665/сімдесят тисяч шістсот шістдесят п'ять/грн. основного боргу, 4228/чотири тисячі двісті двадцять вісім/грн. 37коп. пені, 428/чотириста двадцять вісім/грн. 63коп. 3% річних, 1129/одна тисяча сто двадцять дев'ять/грн. судового збору.

Наказ видати згідно зі ст. 116 ГПК України.

3. У позовних вимогах Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України про стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ЯХТ-КЛУБ „ОДЕСА-2009 77732,40грн. основного боргу, 233,75грн. пені та 22,67грн. 3% річних відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 17 листопада 2017р.

Головуючий суддя Л.В. Степанова

Суддя Т.Г. Д`яченко

Суддя Р.В. Волков