Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

14.11.2017 Справа № 927/956/17

За позовом Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав",

вул. Євгена Сверстюка, будинок 23, офіс 1016, м. Київ, 02002

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,

АДРЕСА_1, 14001

про стягнення 22726 грн. 77 коп.

суддя Демидова М.О.

Представники сторін:

від позивача - Луценко О.В., довіреність від 17.07.2017;

від відповідача - не прибув;

встановив:

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 10500 грн. 00 коп. внаслідок неналежного виконання умов укладеного між сторонами договору №КБР-10/12/14 від 01.12.2014, штрафу у сумі 9300 грн. 00 коп., 3% річних у суму 447 грн. 33 коп. та інфляційних нарахувань у суму 2479 грн. 44 коп.

Участь у судовому засіданні представника позивача у справі здійснена за допомогою відеоконференції на підставі положень ч.ч. 1-3 ст. 74-1 Господарського процесуального кодексу України, для чого представник позивача прибув до Господарського суду Київської області.

09.11.2017 на адресу Господарського суду Чернігівської області підприємством зв'язку повернуто поштове відправлення, а саме ухвала про порушення провадження у справі, надіслана судом відповідачеві за даним позовом - Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1, (юридична адреса: АДРЕСА_1, 14001), із зазначенням причини повернення: "за закінченням встановленого строку зберігання".

Відповідно до пункту 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" за змістом ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, відповідач у справі належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідачем відзив на позовну заяву та інші витребувані ухвалою господарського суду докази не надані, внаслідок чого справа на підставі положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України розглядається за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, надані докази, вислухавши присутнього в судовому засіданні під час судового розгляду справи представника позивача, суд встановив такі фактичні обставини.

01.12.2014 між Приватною організацією "Українська ліга авторських і суміжних прав" (надалі - УЛАСП, позивач), що здійснює колективне управління майновими правами суб'єктів авторського права та суміжних прав відповідно до Закону України "Про авторське право і суміжні права" та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (надалі - користувач, відповідач) укладено договір №КБР-10/12/14 (надалі - договір) (а.с. 23-26).

Відповідно до п. 1 договору, позивач є організацією, що має повноваження надавати право (невиключну ліцензію) на використання в комерційній діяльності музичних творів, а також здійснювати збір винагороди (роялті) за таке використання на підставі Свідоцтва про облік організації колективного управління майновими правами суб'єктів авторського права та суміжних прав №19/2011 від 24.01.2011, виданого Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України.

Відповідно до умов п.3.1 договору користувач здійснює використання у комерційній діяльності музичних товарів для їх публічного виконання, а УЛАСП надає користувачу на умовах, визначених договором, право (невиключну ліцензію) на публічне виконання товарів. Користувач, в свою чергу, зобов'язався виплатити винагороду (роялті) на поточний рахунок УЛАСП відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 3.3 договору користувач зобов'язаний перерахувати на поточний рахунок УЛАСП винагороду (роялті), узгоджену сторонами у відповідних додатках до договору.Відповідний загальний щомісячний платіж, що є складовою частиною винагороди (роялті) має перераховуватись не пізніше ніж за 5 днів до початку місяця, за який він здійснюється. Не зважаючи на дату укладання договору, користувач здійснює перший платіж за весь місяць ( календарний період), у якому було укладено договір. Перший платіж здійснюється не пізніше 3-х календарних днів після підписання договору. Розмір винагороди (роялті) не залежить від кількості товарів, що використовуються користувачем під час дії договору та частоти їх використання.

Додатком №1 від 01.12.2014 сторони визначили перелік закладів, у яких користувач здійснює використання товарів: ресторан «ІНФОРМАЦІЯ_1», АДРЕСА_2.

У додатку №2 від 01.12.2014 до договору №КБР-10/12/14 від 01.12.2014 сторони погодили розмір щомісячного платежу, що загальний розмір щомісячного платежу з дня набуття чинності договору становить 300 грн. 00 коп. Зазначена сума щомісячно перераховується користувачем на розрахунковий рахунок УЛАСП відповідно до умов договору.

Відповідно до п.6.1 договору договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 01.12.2015 , а в частині невиконання фінансових зобов'язань, фінансових санкцій та будь-яких інших зобов'язань - до їх повного виконання.

Відповідно до п. 6.2 договору у випадку , якщо кожна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про припинення дії договору протягом місяця до настання зазначеної у п. 6.1 дати, дія договору вважається продовженою на той самий строк і на тих же умовах, і так кожного разу, коли протягом місяця до завершення строку дії договору не буду належного повідомлення про припинення.

Як зазначив позивач, жодна із сторін не повідомляла іншу сторону про припинення дії договору, на поточний час строк дії договору продовжено з 01.12.2014 по 01.12.2017.

Позивач належним чином виконав умови договору, надав відповідачу право використання музичних товарів для їх публічного виконання у ресторані «ІНФОРМАЦІЯ_1», АДРЕСА_2.

Позивач стверджує, що відповідач порушив свої зобов'язання за договором, поточні відрахування (роялті) за період з 04.12.2014 по 26.09.2017 не сплатив. Сума боргу з роялті склала 10500 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 3.6 договору якщо користувач прострочить платіж стосовно одного місяця на строк більший ніж 4-ри місяці, то користувач повинен бути сплатити УЛАСП штраф, що складає 100% від розміру простроченого платежу. Крім цього, у разі зазначеної прострочки УЛАСП набуває право на дострокове отримання винагороди (роялті) за строк у повному обсязі.

На підставі п. 3.6 договору позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача штраф у сумі 9300 грн. 00 коп.

На підставі приписів ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 447 грн. 33 коп. за період з 04.12.2014 по 26.09.2017, а також інфляційні нарахування за період з 04.12.2014 по 26.09.2017 у розмірі 2479 грн. 44 коп., що позивач обґрунтовує наявним у позовній заяві розрахунком. (а.с. 5-8).

Наявність заборгованості перед позивачем за укладеним сторонами договором відповідачем у справі під час судового розгляду справи не спростовувалася.

Заперечень на позов відповідач під час судового розгляду справи не надав, а також не скористався правом участі у судових засіданнях свого повноважного представника.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову з таких підстав.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У преамбулі договору № №КБР-10/12/14 від 01.12.2014 зазначено, що позивач має повноваження надавати право (невиключну ліцензію) на використання в комерційній діяльності музичних творів, а також здійснювати збір винагороди (роялті) за таке використання на підставі Свідоцтва про облік організації колективного управління майновими правами суб'єктів авторського права та суміжних прав №19/2011 від 24.01.2011, виданого Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України.

Судом враховано, що позивач станом на дату укладення договору із відповідачем (01.12.2014) мав право на укладення такого договору, оскільки Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України було видано позивачу свідоцтво про облік організації колективного управління № 19/2011 від 24.01.2011.

Відповідно до положення пункту "в" частини першої статті 49 Закону України "Про авторське право і суміжні права" до функцій організацій колективного управління належать збір, розподіл і виплата зібраної винагороди за використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав суб'єктам авторського права і (або) суміжних прав, правами яких вони управляють, а також іншим суб'єктам прав відповідно до цього Закону.

Таким чином повноваження позивача як організації колективного управління відповідно до Свідоцтва поширюються на весь спектр майнових прав як авторських, так і суміжних, у тому числі щодо збирання, розподілення та сплати зібраної винагороди за використання вказаних об'єктів авторського права і (або) суміжних прав.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 639 Цивільного кодексу України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є ліцензійним договором.

Відповідно до ч.1 ст.1107 Цивільного кодексу України розпорядження майновими правами інтелектуальної власності здійснюється на підставі договорів, зокрема, ліцензійного договору.

Статтею 1108 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензіар), може надати іншій особі (ліцензіату) письмове повноваження, яке надає їй право на використання цього об'єкта в певній обмеженій сфері (ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності). Ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності може бути оформлена як окремий документ або бути складовою частиною Ліцензійної угоди.

Відповідно до ч.1, 3 ст.1109 Цивільного кодексу України за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону. У Ліцензійній угоді визначаються вид ліцензії, сфера використання об'єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об'єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об'єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір.

Згідно з ст. 418 Цивільного кодексу України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об'єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до ч.1 ст.1110 Цивільного кодексу України ліцензійний договір укладається на строк, встановлений договором, який повинен спливати не пізніше спливу строку чинності виключного майнового права на визначений у договорі об'єкт права інтелектуальної власності.

Ліцензіар може відмовитися від ліцензійного договору у разі порушення ліцензіатом встановленого договором терміну початку використання об'єкта права інтелектуальної власності. Ліцензіар або ліцензіат можуть відмовитися від ліцензійного договору у разі порушення другою стороною інших умов договору (ч.2 ст.1110 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом, жодна із сторін не повідомляла іншу сторону про припинення дії договору, на поточний час строк дії договору продовжено з 01.12.2014 по 01.12.2017.

У відповідності до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610,611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За умовами ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У встановлений п.3.3 договору строк відповідач роялті не сплатив, сума заборгованості становить 10500 грн. 00 коп.

З урахуванням викладеного вище вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором у сумі 10500 грн. 00 коп. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Зазначені норми Цивільного кодексу України кореспондуються із приписами, встановленими Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

На підставі п. 3.6 договору позивачем внаслідок несвоєчасного виконання відповідачем зобов'язання щодо внесення оплати за договором нараховано та заявлено до стягнення з відповідача штраф у сумі 9300 грн. 00 коп.

Розрахунок штрафу, наведений позивачем, є обґрунтованим, тому вимога про його стягнення підлягає задоволенню.

У відповідності зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних за період прострочення оплати заборгованості з 04.12.2014 по 26.09.2017 у розмірі 447 грн. 33 коп., а також інфляційні нарахування на суму заборгованості за період прострочення її сплати за період з 04.12.2014 по 26.09.2017 у розмірі 2479 грн. 44 коп.

Розрахунок 3% річних відповідає фактичним обставинам справи, а тому вимога про стягнення з відповідача 3% річних за період прострочення оплати заборгованості з 04.12.2014 по 26.09.2017 у розмірі 447 грн. 33 коп., а також інфляційних нарахувань на суму заборгованості за період прострочення її сплати за період з 04.12.2014 по 26.09.2017 у розмірі 2479 грн. 44 коп. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі з покладенням на відповідача судових витрат у справі на підставі положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 14001, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав" (вул. Євгена Сверстюка, будинок 23, офіс 1016, м. Київ, 02002, код 37396233) заборгованість у сумі 10500 грн. 00 коп., штраф у сумі 9300 грн. 00 коп., 3% річний у сумі 447 грн. 33 коп., інфляційних нарахувань у сумі 2479 грн. 44 коп. та 1600 грн. судового збору. Видати наказ позивачу після набрання рішенням суду законної сили.

В судовому засіданні 14.11.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Дата складення та підписання повного рішення - 20.11.2017.

Суддя М.О. Демидова 01.08.2017