УХВАЛА

про повернення позовної заяви

23.11.2017Справа № 910/20682/17

Суддя господарського суду міста Києва Удалова О.Г., розглянувши

позовну заяву акціонерного товариства «Завод «Дагдизель»

до публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче об'єднання «Київський завод автоматики ім. Г.І. Петровського»

про стягнення 446 724,00 доларів США,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Завод «Дагдизель» (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче об'єднання «Київський завод автоматики ім. Г.І. Петровського» (далі-відповідач) про стягнення 446 724,00 доларів США.

Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання, в якому останній просить суд відстрочити сплату судового збору.

Дослідивши матеріали позовної заяви та вищевказаного клопотання, суд вважає за необхідне повернути позовну заяву з доданими до неї документами без розгляду з наступних підстав.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

У пункті 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» вказано, що у розгляді питань, пов'язаних з відстроченням та розстроченням сплати судового збору, зменшенням його розміру або звільненням від його сплати (стаття 8 Закону) і застосуванням приписів Закону щодо пільг зі сплати судового збору (стаття 5 Закону) господарським судам слід враховувати, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Таким чином, відстрочення сплати судового збору є правом суду, а не його обов'язком, а обґрунтування пов'язаних з цим обставин та подання відповідних доказів, які свідчать про неможливість або ускладнення в здійсненні оплати судового збору, покладається на зацікавлену особу в силу вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України. При цьому така особа повинна навести доводи і подати докази також на підтвердження того, що при задоволенні її клопотання про відстрочення сплати судового збору така оплата стане можливою.

Разом з тим, заява позивача про відстрочення сплати судового збору обґрунтована тяжким фінансовим становищем позивача, що було спричинене неправомірними діями відповідача.

При цьому позивачем не надано доказів в обґрунтування заявленого клопотання, які б свідчили про вжиття ним усіх необхідних заходів для своєчасної сплати судового збору, а також не надано доказів того, що при відстроченні судом сплати судового збору така оплата стане можливою для позивача та буде здійснена ним до ухвалення судового рішення у справі у строк, встановлений статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, а саме - у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

Господарський суд зазначає, що статтею 129 Конституції України як однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а тому самі лише обставини, пов'язані із, як вказує позивач, його тяжким фінансовим становищем, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

У даному випадку позивачем є акціонерне товариство, тобто юридична особа - суб'єкт господарювання, який здійснює господарську (підприємницьку) діяльність на власний ризик з метою одержання прибутку.

Суд звертає увагу заявника на те, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 р. у справі «Пелевін проти України», від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р. зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відтак, обов'язок сплати судового збору, встановлений для всіх суб'єктів нормами Господарського процесуального кодексу України та Законом України «Про судовий збір», не може тлумачитися як обмеження права доступу до суду у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Враховуючи те, що заявником не було доведено наявності підстав для відстрочення сплати судового збору, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору за розгляд позову до публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче об'єднання «Київський завод автоматики ім. Г.І. Петровського» про стягнення 446 724,00 доларів США.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Матеріали позову не містять доказів сплати позивачем судового збору у визначених законом порядку та розмірі, а судом у відстроченні сплати судового збору за подання даної позовної заяви відмовлено.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не подано доказів сплати судового збору.

Суд також зазначає, що за приписами ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Такі приписи наведених норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п. п. 2, 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст. ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, належним доказом відправлення відповідачеві копії позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладень в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) надані в оригіналі.

Проте, всупереч зазначеним вище нормам, позивачем надано до суду копію касового чеку від 08.11.2017 р. без опису вкладення, що не є належними доказами направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу.

За таких обставин, суд не може дійти беззаперечного висновку про те, що на адресу відповідача надіслано копію позовної заяви та доданих до неї документів, та вважає, що позивач не виконав вимоги п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України.

Дана обставина є суттєвою, оскільки нормами ст. 59 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідача після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати суду відзив на позовну заяву, тоді як у даному випадку відповідач позбавляється можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про те, що позивач не дотримався приписів п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, що є підставою для повернення позовної заяви без розгляду згідно з п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суд повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Крім того, суд зазначає, що частиною 2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява, серед іншого, повинна містити ідентифікаційні коди суб'єкта господарської діяльності за їх наявності (для юридичних осіб), проте, позивач всупереч вказаним вимогам закону, у позовній заяві не зазначив ідентифікаційні коди сторін спору (позивача та відповідача).

Суд зазначає, що згідно з правовою позицією Вищого господарського суду України, викладеною у Постанові від 04.12.2012 р. по справі № 5/5005/7237/2012, виконання позивачем вимог процесуального законодавства, які він зобов'язаний вчиняти до подання позову, не може здійснюватися після порушення провадження у справі.

Отже, суд позбавлений права прийняти позовну заяву до розгляду, а потім зобов'язувати позивача усувати вказані недоліки.

Разом з тим, суд роз'яснює, що після усунення недоліків, які стали підставою повернення позовної заяви без розгляду, позивач може повторно звернутися до Господарського суду міста Києва з позовом відповідно до ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду.

Керуючись п. п. 4, 6 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання акціонерного товариства «Завод «Дагдизель» про відстрочення сплати судового збору відмовити.

2. Повернути позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Додаток:

- позовна заява вих. № 253-03-148 від 03.11.2017 р. з додатками.

Суддя О.Г. Удалова