КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2017 р. Справа№ 910/22002/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Тищенко О.В.

секретар судового засідання Каніковський А.О.

за участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Макарчук Л.Л. (представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру"

на ухвалу господарського суду міста Києва

від 07.09.2017

у справі №910/22002/15 (суддя Пінчук В.І.)

за заявою Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" про відстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від 12.11.2015 у справі № 910/22002/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод"

до Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру"

про стягнення 343866,45 грн

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.09.2017 у задоволенні заяви Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" про відстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від 12.11.2015 у справі №910/22002/15 відмовлено.

Відмовляючи у заяві Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", суд першої інстанції виходив з того, що боржником не надано доказів на підтвердження обставин, які можна вважати винятковими, що підтверджують необхідність відстрочити виконання рішення суду.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду, Державне підприємство "Центр державного земельного кадастру" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 07.09.2017 у справі № 910/22002/15 та прийняти нову ухвалу, якою відстрочити виконання рішення господарського суду міста Києва від 12.11.2015 у справі №910/22002/15 строком на 1(один) рік.

Підставою для скасування ухвали суду скаржник зазначив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник зазначає, що суд не врахував часткову оплату заборгованості боржником, що підтверджується доданими до заяви про відстрочку виконання рішення суду копіями платіжних доручень. Також скаржник зазначає, що судом першої інстанції не досліджено тієї обставини, що заявник перебуває у скрутному фінансовому становищі; перебування у критичному збитковому стані підтверджується відомостями звіту про фінансові результати та сукупний дохід підприємства, який надавався в суді першої інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі колегії суддів: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Тищенко О.В.) від 06.11.2017 прийнято апеляційну скаргу Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" на ухвалу господарського суду міста Києва від 07.09.2017 у справі №910/22002/15 до провадження; розгляд апеляційної скарги призначено на 21.11.2017.

17.11.2017 через канцелярію Київського апеляційного господарського суду від відповідача (боржника) надійшли письмові пояснення, в яких останній зокрема посилається на судову практику.

В судове засідання апеляційної інстанції представник позивача (стягувача) не з'явився.

Оскільки явка представників сторін у судове засідання не була визнана судом обов'язковою, а також зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення сторін про місце, дату та час судового розгляду, апеляційний суд визнав можливим розглядати справу за відсутності представника позивача (стягувача).

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача (боржника) підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити, скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 07.09.2017 у справі №910/22002/15 та прийняти нову ухвалу, якою відстрочити виконання рішення господарського суду міста Києва від 12.11.2015 у справі №910/22002/15 строком на 1(один) рік.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали оскарження ухвали суду, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Рішенням господарського суду міста Києва від 12.11.2015 позов Публічного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" задоволено. Стягнуто з Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 3, код 21616582) на користь Публічного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод " (36014, м. Полтава, вул. Зіньківська, 6, код 00110792) 101000 грн. 91 коп. основного боргу, 18522 грн. 22 коп. пені, грн. 77 коп. 3% річних, 64757 грн. 21 коп. збитків від інфляції, 4114 грн. 80 коп. судового збору.

При цьому в частині позовних вимог позивача про стягненні з відповідача пені в розмірі 37044,43 грн., місцевий господарський суд, відповідно до п.3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, зменшив пеню на 50% від заявленої суми, тобто пеня, яка підлягає стягненню з відповідача становить 18522,22 грн.

14.12.2015 на виконання рішення суду був виданий наказ про стягнення з Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" 101000,91 грн. основного боргу, 18522,22 грн. пені, 2937,77 грн. - 3% річних, 64757,21 грн. збитків від інфляції та 4114 грн. 80 коп. судового збору.

03.08.2017 через відділ документального забезпечення місцевого господарського суду від Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" надійшла заява про відстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від 12.11.2015 у справі №910/22002/15, відповідно до якої заявник просить суд відстрочити виконання рішення суду строком на 1рік.

Відповідно до статті 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Зазначена стаття не обмежує право господарського суду певними обставинами, при наявності яких господарський суд може розстрочити чи відстрочити виконання прийнятого ним рішення, проте визначальним фактором при наданні відстрочки є винятковість цих випадків та їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Як на підставу для відстрочки виконання рішення суду заявник посилається на те, що перебуває у скрутному фінансовому становищі. При цьому, заявник стверджує, що причиною такої ситуації є допущення систематичної заборгованості територіальних органів Держземагенства України перед Державним підприємством "Центр державного земельного кадастру" за виконані роботи та надані послуги у 2012 - 2013 роках в рамках бюджетної програми КПКВК 2755020 "Проведення земельної реформи" (заборгованість територіальних органів Держгеокадастру України перед центром ДЗК за виконані роботи та надані послуги становить 19,5 млн грн.). Також заявник зазначає про те, що арешт на банківських рахунках Центру ДЗК, який було накладено постановою органів державної виконавчої служби про арешт коштів боржника №49223288 від 15.05.2017, заблокував господарську діяльність підприємства, через що Центр ДЗК позбавлений можливості здійснювати будь-які виплати, що в свою чергу, також може призвести до невиконання боржником в повному обсязі своїх боргових зобов'язань перед ПАТ "Полтавський турбомеханічний завод". Заявник звертає увагу на те, що позбавлений скористатися залишками коштів на поточних рахунках в ПАТ "Брокбізнесбанк" в сумі 9,4 млн грн, оскільки банк знаходиться у стані ліквідації. Також у заяві про відстрочку виконання рішення суду боржник зазначає про зобов'язання Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" за договором про надання субкредиту (позика Міжнародного банку реконструкції та розвитку) від 19.08.2003 №130-04/74, що був укладений між Міністерством фінансів України, Державним комітетом України по земельних ресурсах та Державним підприємством "Центр державного земельного кадастру"; виплата субкредиту за вищевказаним договором здійснюється рівними платежами по 86257,27 доларів США з 15.01.2009 по 15.01.2023. Крім того відповідач зазначає про часткову оплату заборгованості, та зазначає, що на час звернення з заявою про відстрочку виконання рішення суду заборгованість становить 134828,65 грн.

Стягувач у письмових запереченнях на заяву боржника про відстрочку виконання рішення господарського суду м. Києва від 12.11.2015 у справі №910/22002/15, наданих суду першої інстанції, просив суд відмовити боржнику у задоволенні зазначеної заяви, посилаючись на те, що в листопаді 2014 року між стягувачем та боржником був підписаний договір №12/11/14ПТМЗ про розстрочення заборгованості, яким встановлено графік погашення заборгованості; проте цей графік платежів було порушено боржником, що і стало причиною звернення до господарського суду з заявою про стягнення заборгованості. Також стягувач звертає увагу на те, що виконавче провадження триває більше двох років. За весь період з моменту завершення судового розгляду справи відповідачем не вжито належних заходів до повного погашення заборгованості; не надано доказів про вжиті заходи до повернення дебіторської заборгованості боржнику, як не надано доказів наявності такої заборгованості.

Як зазначено в п. 7.1.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо.

Пунктом 7.2 вказаної постанови пленуму Вищого господарського суду України передбачено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, в основу судового акту про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання.

Тобто, суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Зі змісту поданої відповідачем (боржником) заяви вбачається, що як на підставу для відстрочення виконання рішення суду він, фактично, посилається на неможливість його виконання через відсутність грошових коштів, яка викликана невиконанням його контрагентами зобов'язань, необхідністю виконання інших зобов'язань та неможливістю скористатися власними коштами, які знаходяться на рахунках в АТ "Брокбізнесбанк".

На підтвердження обставин, які дають підстави для відстрочення виконання рішення у даній справі, відповідачем (боржником) до заяви про відстрочку виконання рішення додано копію Звіту про фінансові результати (Звіту про сукупний дохід) за І квартал 2017, копію постанови державного виконавця про арешт кошів боржника у ВП №49223288, копії платіжних доручень з призначенням платежу: «відшкодування витрат за ел. енергію за січень 2016 зг.рах.№27 від 29.01.16», «оренда приміщення за грудень 2015 зг.рах.№2325 від 31.12.2015», «перерах.боргу з ДП "Центр державного земельного кадастру" зг. розпор.№51525302/10».

В процесі розгляду заяви в суді першої інстанції заявником надано копії довідок банківських установ про залишки коштів на рахунках Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", копії постанов державного виконавця про арешт коштів боржника ВП №50720137.

Будь-яких доказів щодо наявності у територіальних органів Держземагенства України перед відповідачем заборгованості в сумі 19,5 млн грн., проведення відповідачем претензійної роботи щодо її стягнення, наявність у відповідача поточних рахунків в АТ "Брокбізнесбанк", залишок коштів на яких становить 9,4 млн. грн, відповідачем не надано.

Надані боржником копії платіжних доручень не підтверджують його доводів про здійснення часткової оплати заборгованості саме на виконання рішення суду у справі №910/22002/15.

Колегія суддів вважає, що твердження відповідача щодо його тяжкого фінансового становища не є тими виключними обставинами, які дають підстави для відстрочки виконання судового рішення, оскільки фінансове становище підприємства утворилось внаслідок його власної господарської діяльності, а не в силу якихось об'єктивних, незалежних від відповідача обставин.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Півень проти України" від 29.06.2004 державний орган або інша юридична особа не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням. У такому випадку не може прийняти аргумент Уряду, що визначає таку відсутність як "виняткові обставини" (див. §40 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Півень проти України" від 29.06.2004 р.). При цьому, Європейський суд з прав людини допускає, що "затримки у виконанні рішення можуть бути обґрунтовані за окремих обставин, проте державні органи не можуть довільно посилатись на відсутність коштів як на вибачення за невиплату боргу за рішенням, а затримки не можуть бути такими, що зводять нанівець право, що захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції" (§24 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бакай та інші проти України" від 09.11.2004р.).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чижов проти України" (заява № 6962/02) зазначено, що на державі лежить позитивне зобов'язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пар. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Крім того, відповідно до статей 42, 44 Господарського кодексу України, підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, а принципами підприємницької діяльності є комерційний розрахунок та власний комерційний ризик.

Отримання боржниками доходів від підприємницької діяльності не в тому обсязі, в якому було заздалегідь заплановано, не є підставою для відстрочення виконання судового рішення (аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 21.09.2011 у справі №6-51287св10).

Отже, посилання відповідача на відсутність у нього необхідних коштів не можуть вважатися винятковими обставинами для відстрочки виконання судового рішення. Довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю.

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, та на які він посилається як на підставу скасування ухвали суду, спростовуються вищевикладеними обставини, а тому відхиляються судом.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв ухвалу з додержанням норм процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування чи зміни оскаржуваної ухвали суду не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105, 106, 121 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" залишити без задоволення, ухвалу господарського суду міста Києва від 07.09.2017 у справі №910/22002/15 залишити без змін.

Матеріали справи №910/22002/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановлені законом порядку та строки.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

О.В. Тищенко