ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2017 року Справа № 904/6997/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Антонік С.Г. (доповідач)

суддів: Іванов О.Г., Чимбар Л.О.

при секретарі судового засідання: Манчік О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2017 року у справі № 904/6997/17

за позовом Приватного акціонерного товариства "Новотроїцьке рудоуправління",

до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат"

про стягнення заборгованості у розмірі 1 294 671, 44 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2017 року (суддя Юзіков С.Г.) позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" на користь Приватного акціонерного товариства "Новотроїцьке рудоуправління" 1 087 668,98 грн. - основного боргу, 55 384,38 грн. - індексу інфляції, 12 962,63 грн. - 3 % річних, 116 157,09 грн. - пені, 19 082,55 грн. - судового збору.

У решті позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано відсутністю доказів в підтвердження належного та своєчасного виконання відповідачем свого обов'язку щодо оплати за поставлений позивачем товар.

Зменшуючи суму пені, суд виходив з помилки в розрахунках.

Не погодившись з зазначеним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат" звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2017 року та прийняти нове, яким відмовити в позові в повному обсязі.

В апеляційній скарзі заявник зазначає, що:

- У позовній заяві позивач зазначив, що на виконання умов Договору та Специфікації № 1 від 01.12.2016 р. ним 22.01.2017 р. здійснена поставка Ресурсів на загальну суму 1 087 668,98 грн. які були прийняті відповідачем, що підтверджується «Актом приймання-передачі № 90405789 від 22.01.2017 р. за договором № 464/17-16 від 01.12.2016 р.». При розгляді справи судом першої інстанції скаржник заявив про те, що Акт приймання-передачі № 90405789 від 22.01.2017 р. за договором № 464/17-16 від 01.12.2016р. не може бути належним доказом здійснення спірної поставки та навів наступні доводи в обґрунтування своєї позиції: як вбачається зі змісту означеного Акту, Постачальник передав, а Покупець прийняв на умовах договору № 464/17-16 від 01.12.2016 р. вапняк доломітизований фр.20- 60 мм виробництва ПРАТ «Новотроїцьке РУ», відвантажений 22.01.2017 р. за залізничною накладною № 53956678. Скаржник звертає увагу на те, що між сторонами не укладався договір № 464/17-16 від 01.12.2016 р. Із залізничної накладної № 53956678, яка була оглянута судом у судовому засіданні, вбачається: відправником ПРАТ «Новотроїцьке РУ» відвантажено 22.01.2017 р. одержувачу ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім.Дзержинського» вантаж з найменуванням «Флюсы, не поименованные в алфавите» у кількості 3631810; вантаж отримано 24.01.2017 р. За усталеною практикою господарських відносин між сторонами, уповноважені особи відповідача по справі у якості представників Покупця не виїжджають до с. Новотроїцьке Донецької області для приймання від Постачальника продукції, яка підлягає до передачі за договором поставки, а також зауважив, що за умовами Договору (пункти 6.1 - 6.2) приймання Ресурсів за кількістю та якістю у Покупця здійснюється відповідно до вимог Інструкцій № П-6, № 7. Приймання Покупцем Ресурсів від Продавця не могло відбуватись 22.01.2017 p., тобто до того моменту, як вантаж було отримано від перевізника, і Акт приймання-передачі № 90405789 не міг бути підписаний з боку представника Покупця саме 22.01.2017р. Дата отримання відповідачем для підписання проекту Акту приймання- передачі № 90405789 та дата підписання цього Акту в двосторонньому порядку судом не встановлена.

- Пунктом 5 Специфікації № 1 до Договору визначено, що оплата за кожну партію Ресурсів проводиться Покупцем протягом 3-х календарних днів після виставлення Постачальником рахунку. Позивач не надав суду доказів, які б підтверджували факт пред'явлення Покупцеві до сплати рахунку за спірну продукцію саме 22.01.2017 p., а судом не встановлена певна календарна дата отримання відповідачем рахунку разом із проектом Акту приймання- передачі № 90405789. Таким чином, висновок суду про те, що строк оплати спірної партії Ресурсів настав 25.01.2017р. не грунтується на доказах по справі.

- Судом встановлено, що п. 1 Додаткової угоди № 1 від 29.12.2016 р. до Договору сторони змінили п.4 «Термін поставки» Специфікації № 1 від 01.12.2016 р. до Договору, виклавши його в наступній редакції: Термін поставки: грудень 2016 p.- січень 2017 р. Таким чином, суд дійшов висновку, що спірна поставка Ресурсів відбулася в межах Договору, але у пункті 3 Додаткової угоди № 1 до Договору зазначено, що ця Додаткова угода набирає чинності з дати її підписання Сторонами. Судом першої інстанції не встановлена дата підписання цієї Додаткової угоди до Договору уповноваженими особами Постачальника та Покупця, у зв'язку з чим не визначено статус спірної поставки (договірна/позадоговірна). Дата « 29.12.2016 р», яка проставлена у верхньому правому куті Додаткової угоди № 1, відповідає даті реєстрації проекту Додаткової угоди № 1 на підприємстві позивача, а з боку відповідача ця угода підписана в лютому 2017 p., вже після відвантаження спірної партії Ресурсів. Оскільки позивачем не надано суду доказів, які б вказували на те, що Додаткова угода № 1 до Договору підписана Сторонами саме 29.12.2016 p., у суду не було підстав для висновку про те, що спірна поставка Ресурсів відбулася в межах Договору.

Представник відповідача правом на участь у судовому засіданні 15.11.2017р. не скористався. Про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм чинного законодавства при винесенні рішення суду, встановила наступне.

Між Приватним акціонерним товариством "Новотроїцьке рудоуправління" (постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат" ( покупець) укладено Договір поставки №464/17-16/16-1504-02 від 01.12.16р., згідно умов якого Постачальник (Позивач) зобов'язався передати, а Покупець - прийняти і оплатити флюсо-доломітну продукцію (далі Ресурси) на умовах, передбачених цим Договором ( п. 1.1. договору).

Відповідно до п.2.1 договору, кількість, номенклатура Ресурсів, вказуються в Специфікаціях до цього Договору, які є його невід'ємною частиною.

Пунктом 4.1 договору визначено, що поставка Ресурсів здійснюється за цінами, які визначені відповідно до умов поставки, вказані в Специфікаціях і включають в себе всі податки, збори та інші обов'язкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування та інші витрати Постачальника пов'язані з постачанням Ресурсів.

Постачальник передає, а Покупець приймає і оплачує наступні ресурси: вапняк флюсовий доломітизований марки ЧД-1, ЧД-2, фракції 20-60 мм у кількості 10 000,00 т на загальну суму 2 994 840,00 грн. з ПДВ (п. 1. Специфікації №1 до Договору).

Згідно п.5.1 договору, оплата покупцем Ресурсів здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, зазначений у цьому Договорі (п.5.1. Договору).

Пунктом 5.2 договору передбачено, що здійснення поставок Ресурсів має ритмічний і безперервний характер при постійних зв'язках із Покупцем, сторони дійшли згоди про встановлення наступної періодичності оплати за поставлені Ресурси: не рідше одного разу на місяць не пізніше останнього дня місяця, в якому було поставлено Ресурси, якщо інше не встановлено в специфікації .

За згодою сторін можливі інші форми оплати, що не суперечать чинному законодавству.

Загальну суму цього Договору становить сума вартісних показників Ресурсів що вказуються у всіх Специфікаціях, за якими поставляються Ресурси ( п.5.3 договору).

Датою оплати Ресурсів вважається дата фактичного надходження грошових коштів на поточний рахунок Постачальника (п.5.4. Договору).

Згідно з п.5 Специфікації №1 до Договору, термін оплати Ресурсів: Оплата за кожну партію Ресурсів проводиться Покупцем протягом 3-х календарних днів після дати виставлення рахунку. Покупець не має права відмовитися від оплати Ресурсу після виставлення Постачальником рахунку.

Договір набирає чинності з 01 грудня 2016 року і діє до 31 березня 2017 року. Закінчення терміну дії цього Договору не звільняє Сторони від виконання прийнятих на себе зобов'язань (у тому числі гарантійних) по цьому Договору ( п.10.2 договору).

Пунктом 1 Додаткової угоди №1 від 29.12.16р. до Договору змінено п. 4 "Термін поставки" Специфікації №1 від 01.12.16р. та викладено його у наступній редакції: Термін поставки: грудень 2016р. - січень 2017р.

Згідно п.7.1. Договору, за невиконання або неналежне виконання умов цього Договору Сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України.

У разі порушення термінів оплати Ресурсів, Покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у періоді прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати (п.7.2. Договору).

На виконання умов договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 1 087 668,98 грн., що підтверджується актом приймання-передачі №90405789 від 22.01.2017, який підписаний та скріплені печатками сторін без зауважень та заперечень.

Відповідач, згідно умов специфікації № 1 від 01.12.2016р., зобов'язаний був повністю оплатити вартість Товару в строк до 25.01.2016р. (включно).

Однак відповідач товар не оплатив.

Позивач нарахував та просив суд стягнути 1 087 668, 98 грн. основного боргу, пеню 138 655,45 грн. за період прострочки з 26.01.16р. по 20.06.17р., 3 % річних - 12 962,63 грн. за період прострочки з 26.01.16р. по 20.06.17р. та інфляційні - 55 384,38 грн. за період прострочки литий - травень 2017р.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.525, ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст..712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк(строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч.1, 2 ст.692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Заборгованість відповідача в розмірі 1 087 668, 98грн. підтверджується матеріалами справи та не спростована відповідачем. Отже правильно стягнута судом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував та просить стягнути 3 % річних - 12 962,63 грн. за період прострочки з 26.01.16р. по 20.06.17р. та інфляційні - 55 384,38 грн. за період прострочки литий - травень 2017р.

Перевіривши розрахунки позивача, колегія суддів зазначає, що суд правильно стягнув 12 962,63 грн. -3% річних та 55 384,38 грн. Інфляційних втрат.

Згідно ч.1 ст.216, ч.1, 2 ст.218 ГК України,учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ст..230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч. 4 ст.231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 7.2. договору сторони погодили, що у разі порушення терміну оплати Ресурсів, покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у періоді прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати.

Позивач просить стягнути пеню за період з 26.01.16р. по 20.06.17р. у розмірі 138 655,45 грн.

Господарський суд правильно зменшив розмір пені до 116 157, 09 грн. у зв?язку з неправильним розрахунком.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наведених та наступних підстав.

Що стосується поставки за укладеним договором №464/17-16/16-1504-02 від 01.12.2016р., то колегія суддів зазначає, що даний факт підтверджується поставкою товару найменування, ДСТУ, марка якого відповідає саме предмету договору. Даний товар був прийнятий відповідачем. Доказів погодження даного товару іншим способом ніж даним договором відповідачем не надано. Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що знаки та цифри «/16-1504-02» були дописані відповідачем при підписанні направлених йому договору з додатками.

Що стосується дати поставки, то колегія суддів звертає увагу, що поставка за договором здійснювалася на умовах FCA ст.. Велико-Анадоль Донецької залізниці, відповідно до правил «Інкотермс 2010 року».

Згідно даних правил Поставка вважається здійсненою, якщо названим місцем поставки є площі продавця: коли товар завантажений на транспортний засіб, наданий перевізником, що призначений покупцем, чи іншою особою, що діє від імені останнього. І відповідно до п. Б 5 Правил Інкотермс з цього моменту до покупця переходять ризики втрати чи пошкодження товару.

Товар був переданий перевізнику 22.01.2017р., отже вважається прийнятий відподачем.

В акті приймання передачі від 22.01.2017р., який підписаний відповідачем без зауважень, зазначено, що до нього додано рахунок-фактура, сертифікат якості, копія накладної. Отже рахунок одержаний відповідачем.

Підстави для скасування рішення або його зміни відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2017 року у справі № 904/6997/17 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 20.11.2017р.

Головуючий: __________________ С.Г. Антонік

Судді: __________________ Л.О.Чимбар

__________________ О.Г. Іванов