ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"15" листопада 2017 р. Справа № 911/3338/17

Суддя Господарського суду Київської області Янюк О.С., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «LTD BENE GROUP», м. Тбілісі Грузія

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Перяслав-Хмельницький Київської області

про стягнення 2 321 176,34грн

Учасники судового процесу не викликались

ВСТАНОВИВ:

13.11.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю «LTD BENE GROUP» (далі - позивач, заявник) звернулось до Господарського суду Київської області (далі - суд) із позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення 2 321 176,34грн

Ухвалою суду від 15.11.2017 порушено провадження та у порядку ст. 65 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) зобов'язано учасників судового процесу надати суду докази, необхідні для вирішення спору.

Разом із позовною заявою позивачем подано до суду клопотання про забезпечення позовові. У зазначеному клопотання позивач вказує на доцільність накладення арешту на майно відповідача з метою уникнення подальших ускладнень виконання рішення суду, оскільки сума позову становить 2 321 176,34грн.К

Розглянувши вказане клопотання щодо заходів забезпечення позову та наявні матеріали справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Виходячи з приписів ст.ст. 1, 2 ГПК України, головним завданням господарського судочинства є забезпечення ефективності захисту порушених чи оспорюваних прав і законних інтересів суб'єктів господарських відносин. Одним із засобів захисту та забезпечення поновлення порушених прав і законних інтересів є забезпечення позову, головною метою якого є гарантування можливості реалізації позовних вимог (можливість виконання рішення суду, а також сприяння збереженню певного існуючого стану відповідача до винесення судового рішення).

Забезпечення позову є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Суд звертає увагу заявника на те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, розумності, обґрунтованості, адекватності вимог заявника про забезпечення позову, наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а також імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

При цьому, адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Аналогічна вищевказана правова позиція викладена у п. 1, 2, 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» (далі - Постанова).

Крім того, суд зазначає, що заявник повинен обґрунтувати причини звернення із клопотанням про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Отже, клопотання про вжиття заходів до забезпечення позову повинне бути обґрунтоване поданням належних та допустимих доказів, що підтверджують можливість виникнення в подальшому ускладнень у виконанні судового рішення та інші обставини.

Згідно ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Наведене стосується й вимоги щодо забезпечення позову. У даному випадку тягар доказування покладається на позивача.

В обґрунтування своїх побоювань, позивач не надав суду жодного доказу, які б вказували на імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Ураховуючи те, що позивач не довів суду, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду, суд не вбачає підстав для вжиття заходів до забезпечення позову та відмовляє у задоволенні відповідного клопотання.

Крім того, суд зазначає, що клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто, на клопотання про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду. Аналогічна позиція викладена у п. 4 Постанови.

Керуючись ст.ст. 66, 86 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «LTD BENE GROUP» про вжиття заходів до забезпечення позову.

Суддя О.С. Янюк