За заявою Комунального підприємства по утриманню житлового господарства
Дніпровського району м. Києва
За позовом Комунального підприємства по утриманню житлового господарства
Дніпровського району м. Києва
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Покрова 1»
про стягнення 71 595, 44 грн.
Суддя Літвінова М.Є.
Представники сторін:
від позивача: Мохонько О.А. за довіреністю № 43-1386 від 24.11.2016;
від відповідача: не з'явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Покрова 1» (далі - відповідач) про стягнення 71 595, 44 грн.
Рішенням господарського суду міста Києва (суддя Прокопенко Л.В.) від 12.01.2016, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду (головуючий суддя - Баранець О.М., судді - Сітайло Л.Г., Ропій Л.М.) від 12.04.2016 у справі № 910/20216/15 в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 30.08.2016 касаційну скаргу Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва задоволено, постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.04.2016 та рішення господарського суду міста Києва від 12.01.2016 у справі № 910/20216/15 скасовано, справу № 910/20216/15 направлено на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Рішенням господарського суду міста Києва від 24.01.2017 (суддя Комарова О.С.) позовні вимоги задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Покрова 1" на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва грошові кошти: заборгованості з гарячого водопостачання - 7 357, 26 грн., заборгованості з центрального опалення 35 928, 91 грн., інфляційних втрат 25 324, 35 грн., 3% річних 2 984, 92 грн. та судовий збір - 1 827, 00 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2017 вищевказане судове рішення залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 20.06.2017 залишено без змін постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2016 року.

19.10.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва подано заяву про прийняття додаткового рішення у справі № 910/20216/15.

Розпорядженням Керівника апарату господарського суду міста Києва від 19.10.2017 № 05-23/2877 призначено повторний автоматизований розподіл вищевказаної заяви у зв'язку з відпусткою судді Комарової О.С. Внаслідок повторного автоматизованого розподілу заяву передано на розгляд судді Літвіновій М.Є.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.10.2017 заяву Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва прийняття додаткового рішення у справі № 910/20216/15 призначено до розгляду на 13.11.2017 року.

В судовому засіданні 13.11.2017 року представник позивача викладені в заяві вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 13.11.2017 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Розглянувши в судовому засіданні 13.11.2017 року заяву Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва про прийняття додаткового рішення у справі № 910/20216/15, суд вирішив задовольнити її, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що під час первісного розгляду справи № 910/20216/15 за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду міста Києва від 12.01.2016 у справі № 910/20216/15 позивачем було сплачено 2 009, 70 грн. судового збору на підставі платіжного доручення № 35 від 27.01.2016, а за подання касаційної скарги на постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.04.2016 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 461, 60 грн. на підставі платіжного доручення № 163 від 22.04.2016 та 1 018, 80 грн. на підставі платіжного доручення № 27 від 16.06.2016 року.

Під час нового розгляду справи, приймаючи рішення від 24.01.2017 у справі № 910/202016/16 судом позовні вимоги задоволено повністю, проте питання про розподіл судових витрат щодо сплати судового збору за подання позивачем апеляційної та касаційної скарг вирішено не було.

Відповідно до статті 88 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має право за заявою сторони, прокурора, який брав участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою прийняти додаткове рішення, ухвалу, якщо: 1) з якоїсь позовної вимоги, яку було розглянуто в засіданні господарського суду, не прийнято рішення; 2) не вирішено питання про розподіл господарських витрат або про повернення судового збору з бюджету. Додаткове рішення, ухвала можуть бути оскаржені в установленому порядку.

Відповідно до частини першої статті 49 ГПК України судовий збір покладається:

- у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

- у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У пункті 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» зазначено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; при задоволенні позову в повному обсязі відшкодування витрат позивача, що пов'язані зі сплатою судового збору, покладається на відповідача; в разі відмови у позові повністю ці витрати покладаються на позивача. Такі правила розподілу судового збору застосовуються у спорах як майнового, так і немайнового характеру. Судовий збір у справах зі спорів, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, покладається на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття обґрунтованих пропозицій другої сторони. Якщо розбіжності між сторонами вирішено частково на користь однієї із сторін і частково на користь другої сторони, то витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, розподіляються між обома сторонами з урахуванням кількості та змісту прийнятих господарським судом пропозицій кожної із сторін (зокрема, у залежності від кількості пунктів спірного договору, прийнятих судом у редакції позивача і відповідача). Якщо пропорції задоволення позовних вимог точно визначити неможливо (зокрема, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. У разі коли позов немайнового характеру задоволено повністю стосовно двох і більше відповідачів або якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Правило статті 49 ГПК України щодо розподілу сум судового збору у справах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, пропорційно розміру задоволених позовних вимог застосовується також і у випадках, коли судовий збір сплачено за мінімальною (визначеною Законом) ставкою.

Згідно з п. 4.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Оскільки під час нового розгляду справи приймаючи рішення від 24.01.2017 судом позовні вимоги задоволено повністю, проте питання про розподіл судових витрат щодо сплати судового збору за подання позивачем апеляційної та касаційної скарг вирішено не було, позивачу відповідно до приписів статті 49 Господарського процесуального кодексу України також мають бути відшкодовані понесені ним витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг.

Керуючись статтями 44, 49, 88 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1. Заяву Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва про прийняття додаткового рішення у справі № 910/20216/15 задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Покрова 1" (02094, місто Київ, бульвар Верховної Ради, 22; ) на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва (02002, місто Київ, вулиця Челябінська, будинок 9-Г; ) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2 009 (дві тисячі дев'ять) грн. 70 грн. та витрати по сплаті судового збору за подання касаційної скарги в сумі 2 480 (дві тисячі чотириста вісімдесят) грн. 40 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

4. Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Суддя М.Є. Літвінова