ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"13" листопада 2017 р.cправа № 916/2143/17

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Петренко Н.Д.

за участю секретаря Арзуманяна В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні cправу № 916/2143/17

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю „Стройспецтехника
до відповідача: Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси

про визнання недійсним договору

За участю представників сторін:

від позивача: Новіцька Н.В., довіреність у матеріалах справи

від відповідачів: Єрємєєва К.С., довіреність у матеріалах справи.

ВСТАНОВИВ:

31.08.2017 позивач по справі товариство з обмеженою відповідальністю „Стройспецтехника (ТОВ „Стройспецтехника) звернулось до господарського суду Одеської області з вимогами до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси (КЕВ м. Одеси) про визнання недійсним договору оренди №13/2014/КЕВ від 15.12.2014р. нерухомого військового майна, розташованого в Одеському гарнізоні за адресою: м. Одесса, вул. Боровського (Промислова), 26-32 військове містечко №185, технічний майданчик з моменту його укладення із застосуванням наслідків його недійсності, передбачених ст. 216 ЦКУ та ч. 3 ст. 207 ГКУ.

04.09.2017 господарським судом Одеської області порушено провадження у справі № 916/2143/17.

31.08.2017 з позовною заявою ТОВ "Стройспецтехника" надано заяву про забезпечення позову в порядку ст. 67 Господарського процесуального кодексу України.

В заяві про забезпечення позову позивач по справі просив зупинити виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.02.2017 ВП № 53432957, прийнятого державним виконавцем Біляївського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гой І.Л. з виконання наказу №916/1496/16, виданого 17.11.2016 господарським судом Одеської області про стягнення з ТОВ "Стройспецтехника" заборгованості на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси та зупинити виконання всіх інших вимог щодо стягнення коштів з ТОВ "Стройспецтехника", що виникають з оспорюваного договору оренди № 13/2014/КЕВ від 15.12.2014 нерухомого військового майна, розташованого в Одеському гарнізоні за адресою: м. Одеса, вул. Боровського (Промислова), 26-32 військове містечко, 185, технічний майданчик до вирішення судом питання по суті заявленого позову.

Положеннями ст. 67 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України) встановлено, що види забезпечення позову повинні стосуватися предмету спору, бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається забезпечення позову заходами, не передбаченими цим Кодексом.

Оскільки заявлені заходи до забезечення позову стосуються виконання рішення господарського суду Одеської області в іншій справі, суперечать положенням ст. 67 ГПК України, суд відмовляє у їх задоволенні.

Ухвалою суду від 31.10.2017 строк розгляду справи подовжувався на 15 днів в порядку ст. 69 ГПК України.

Позивач по справі наполягав на задоволенні заявлених позовних вимог. При цьому вказував, що 15.12.2014 між ТОВ "Стройспецтехника" та КЕВ м. Одеси був укладений договір оренди № 13/2014/КЕВ нерухомого військового майна, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Боровського (Промислова), 26-32 військове містечко № 185, технічний майданчик. Відповідно до предмету договору КЕВ передало ТОВ "Стройспецтехника" в строкове платне користування нерухоме військове майно - відкритий технічний майданчик загальною площею 1000 кв.м. військового містечка № 185 (далі - майно), що знаходиться на балансі КЕВ і розташоване за вказаною адресою.

Склад майна згідно з Актом інвентаризації нерухомого військового майна, б/н, загальною площею 1000 кв.м. в/м 185, що знаходиться за адресою: м.Одеса, вул. Боровського (Промислова), 26-32 (додаток №1 до договору) уявляє собою технічний майданчик 1972 року побудови з асфальтно-бетонним покриттям. Відповідно до плану розміщення технічного майданчика військового містечка №185, що доданий до акту інвентаризації об`єктом оренди зазначено під номером 1 розмірами 50Х20 як технічний майданчик без забудови, про що вказано на специфікації в плані розміщення. Згідно до Акту приймання-передачі нерухомого військового майна (додаток №2 до Договору) майно, що передано в оренду зазначено як відкритий технічний майданчик за адресою: м.Одеса, вул. Боровського (Промислова), 26-32 військове містечко 185, б/н площею 1000 кв.м., 1972 року побудови, вартістю 593 333 грн., що передається в оренду ТОВ «Стройспецтехника» для використання під виробництво, знаходиться в задовільному стані та для можливості подальшої експлуатації потребує проведення поточного ремонту. Відповідно до Акту оцінки вартості нерухомого військового майна (згідно додатку №3 до договору), що підлягає передачі в оренду, об`єктом оцінки став відкритий технічний майданчик, розташований на зазначеній вище території військового містечка №185. Відповідно до Паспорта Сертифіката об`єкта незалежної оцінки (нерухомості) (додаток №4 до договору) зафіксовано відсутність наступних фактичних при проведенні незалежної оцінки об`єкта оренди: вбудоване приміщення, прибудоване приміщення, вбудовано-прибудоване приміщення, підвал, напівпідвал, цокольний поверх, мансардний поверх/горище, окремо розташована будівля, павільон-ларьок, навіс, споруда, тимчасова споруда, кількість поверхів, розміщення об`єкта в будинку, електроосвітлення, теплозабезпечення, водопостачання, каналізація, вентиляція, ліфт, телефонізація, радіофікація, телебачення, сигналізація. За твердженням позивача паспорт - сертифікат підтверджує, що об`єктом оренди є земельна ділянка без наявності будь-яких будівель, споруд, устаткування або мереж, які можна було ідентифікувати як нерухоме майно за винятком власне самої земельної ділянки у вигляді технічного майданчику.

Разом з тим, відповідно до пунктів 5.11., 5.12 договору на ТОВ «Стройспецтехника», як на Орендаря, покладено обов`язки здійснення витрат по утриманню Майна, зокрема: комунальні платежі, протягом 15 робочих днів після підписання Договору встановити прибори обліку тепло-, енерго-, водопостачання, заключити прямі договори з постачальними організаціями або укласти договір з балансоутримувачем про відшкодування витрат, нести відповідальність за дотримання правил експлуатації інженерних мереж, пожежної безпеки і санітарії в приміщеннях.

ТОВ "Стройспецтехника" вважає, що відповідно до договору на нього було покладено обов`язки щодо утримання неіснуючого майна, що не відповідає об`єкту оренди, предмету договору та законодавству України. На думку позивача, оспорюваний договір містить всі ознаки удаваного договору, укладеного з метою прикриття інших правовідносин, а саме оренди земельної ділянки, що регламентується законодавтсвом України в сфері земельних відносин, зокрема ст. 15 Закону України "Про оренду землі".

З посиланням на положення ст.ст. 204, 205-210, 215, 216, 235 ЦК України, ст. 207, 208, 180, 193 ГК України, постанову Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" (п. 2.6.) просить задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач по справі у відзиві на позов проти позову заперечував. Вказував, що Збройні Сили України, відповідно ст.ст. 1, 3 Закону України «Про збройні Сили України», ст.ст. 2, 10 Закону України «Про оборону України» - це військове формування, на яке покладається оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і неподільності. Безпосереднє керівництво Збройними Силами України здійснюється Міністерством оборони України, яке відповідно ст. 3 Закону України «Про збройні Сили України» є центральним органом виконавчої влади і військового управління.

Відповідно ст.ст. 1, 2 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює управління військовим майном.

Згідно ст. ст. 3, 4 Закону України „ Про правовий режим майна у Збройних Силах України» майно, з моменту надходження до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною, набуває статусу військового майна та обліковується у органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України.

Військове нерухоме майно передається в оренду у відповідності до вимог Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах», постанови Кабінету Міністрів України № 778 від 11.05.2000р. «Про затвердження Порядку надання дозволу військовим частинам Збройних Сил на передачу закріпленого за ними рухомого та нерухомого майна в оренду», наказу МОУ № 46 від 02.02.10 р. «Про затвердження Інструкції з організації передачі в оренду та укладення договорів оренди нерухомого військового майна».

Квартирно-експлуатаційний відділ (далі КЕВ) м. Одеси є державною установою Міністерства оборони України, до повноважень якої належить здавання під найм власної та державної нерухомості невиробничого призначення, відповідно до наказу МОУ від 03.07.13р. № 448 (як раніше діючого від 21.04.2011р. № 215) «Про затвердження Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України», Положення про КЕВ м. Одеси та Свідоцтва про реєстрацію військової частини, як суб`єкта господарської діяльності у Збройних Силах України.

Так, відкритий технічний майданчик загальною площею 1000 кв.м., розташований за адресою: м. Одеса, вул. Боровського (Промислова), 26-32, військове містечко №185 є нерухомим військовим майном Міністерства оборони України, яке знаходиться на балансі КЕВ м. Одеси.

Між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеси та товариством з обмеженою відповідальністю «Стройспецтехника» було укладено договір оренди (далі договір) №13/2014/КЕВ від 15.12.2014р. нерухомого військового майна - відкритого технічного майданчика загальною площею 1000 кв.м., на території військового містечка № 185, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Боровського, 26-32. При підписанні договору 15.12.14р. сторони підписали Акт прийому-передачі орендованого нерухомого майна. В порушення п. 5.3. договору орендар - позивач по справі - не виконував своєчасно і в повному обсязі свої договірні зобов`язання щодо оплати орендної плати, у зв`язку з чим утворювалась заборгованість, яка стягувалась з відповідача в судовому порядку.

Зокрема, рішенням господарського суду Одеської області від 07.10.2016 по справі № 916/1496/16, залишеним в силі постановою Одеського апеляційного господарського суду від 09.11.2016 стягнуто з позивача на користь КЕВ м. Одеси заборгованість за договором оренди, розірвано договір оренди № 13/2014/КЕВ від 15.12.2014 та зобов`язано ТОВ "Стройспецтехника" повернути КЕВ м. Одеси зі складанням акту приймання-передачі оредоване нерухоме військове майно - відкритий технічний майданчик загальною площею 1000 кв.м. на території військового містечка № 185, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Боровського, 26-32.

На виконання рішення господарського суду Одеської області від 07.10.2016 по справі № 916/1496/16 ТОВ "Стройспецтехника" за актом приймання-передачі повернув майно до КЕВ м. Одеси - відкритий технічний майданчик загальною площею 1000 кв.м. на території військового містечка № 185, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Боровського, 26-32.

Враховуючи викладене, керуючись положеннями ст.ст. 193, 283, 291 ГК України, ст.ст. 509, 526, 626, 629 ЦК України відповідач по справі просив відмовити у задоволенні заявлених вимог.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, вислухавши пояснення предствників сторін суд дійшов висновку про наявність правових підстав для припинення провадження у справі в порядку п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України керуючись слідуючим:

- у справі, що розглядається, позовні вимоги ТОВ «Стройспецтехника» зводяться до визнання недійсним договору оренди нерухомого військового майна, який розірвано за рішенням суду, що набрало законної сили на момент розгяду даної справи, і яке фактично виконано в частині повернення орендованого майна, тобто зобов`язання за спірним договором є припиненими.

Відповідно до ст. 236 ЦК суд доходить висновку, що договір оренди може бути визнано недійсним лише на майбутнє, а оскільки оспорюваний договір розірвано в судовому порядку і його не існує на момент розгляду справи, провадження у справі підлягає припиненню у зв`язку із відсутністю предмета спору.

Відповідно до положень ч.1 ст. 216 ЦК недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі визнання недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконанні робіт, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно з ч. 3 ст. 207 ГК України (яка кореспондується зі ст. 236 ЦК України) виконання господарського зобов`язання, визнаного судом недійсним повністю або в частині, припиняється повністю або в частині з дня набрання рішенням суду законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення. У разі якщо за змістом зобов`язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов`язання визнається недійсним і припиняється на майбутнє.

За змістом ст. ст. 651, 653 ЦК зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ч. 1 ст. 759 ЦК).

Із правової природи такого зобов`язання вбачається, що фактичне користування майном на підставі договору оренди в разі визнання його недійсним унеможливлює застосування наслідків недійсності правочину відповідно до ст. 216 ЦК, оскільки використання майна „річ безповоротна, і відновити первісне положення сторін практично неможливо. Тому, визнаючи договір оренди недійсним, необхідно серед іншого встановити обставини, пов`язані з виконанням договору, та визначити момент, з якого вважаються припиненими зобов`язання за цим договором.

У справі, що розглядається, позовні вимоги ТОВ «Стройспецтехника» зводяться до визнання недійсним договору оренди №13/2014/КЕВ від 15.12.2014р, який було розірвано рішенням господарського суду Одеської області від 07.10.2016 по справі № 916/1496/16, яке є чинним на момент розгляду справи № 916/2143/17.

Ураховуючи встановлені у справі обставини, визнання Договору оренди недійсним є неможливим, оскільки предмет спору припинив існування.

Згідно положень п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 23.12.2015 у справі № 918/144/15.

У відповідності з положеннями ст. 111-28 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятий за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 ч. 1 ст. 116-16 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно правовий акт, що містить віповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Хоча позивачем у справі наведено іншу позицію Верховного Суду України, до 2015 року, яка з часом змінилась, правових підстав для відступлення від останньої позиції Верховного суду України, викладеної в постанові від 23.12.2015 по справі № 918/144/15 господарський суд не вбачає.

Керуючись п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:

1.Провадження у справі № 916/2143/17 - припинити.

Ухвалу суду може бути оскаржено в апеляційному порядуку згідно ст. 93 ГПК України.

Суддя Н.Д. Петренко