КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2017 р. Справа№ 910/16852/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі Петрик М.А.

за участю представників:

від позивача: Случак О.О. - представник за довіреністю від 25.04.2017 року;

від відповідача: не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.10.2017 року

у справі № 910/16852/17 (суддя Плотницька Н.Б.)

за позовом Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю

до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва

про зняття арешту на майно

ВСТАНОВИВ:

Фірма «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва про визнання бездіяльності Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві незаконною, про зобов'язання зняти арешт та заборону на відчуження квартири № 54 в багатоквартирному будинку № 71г, м. Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2017 року відмовлено у прийнятті позовної заяви на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України.

Непогоджуючись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2017 року позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати та передати справу на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у разі якщо сторонами у справі є юридичні особи, то незалежно від підстав арешту (опису) майна (конфіскація за відповідним судовим рішенням, стягнення боргу за рішенням господарського суду чи виконавчим документом нотаріуса тощо) та враховуючи характер спору, спори про знаяття арешту з майна згідно із ст. 15 ЦПК, ст.ст. 1, 12 ГПК України підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.10.2017 року апеляційну скаргу Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А. та призначено до розгляду на 07.11.2017 року.

Представник позивача у судовому засіданні 07.11.2017 року підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

У судове засідання 07.11.2017 року представник відповідача не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 18753352.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Місцевий господарський суд, приймаючи оскаржувану ухвалу, виходив з того, що позовна заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Відповідно до ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

спорів про приватизацію державного житлового фонду;

спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів;

4-1) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю);

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Як вбачається з обставин позовної заяви, позивачем заявлено вимоги до Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання бездіяльність незаконною, а також про зобов'язання зняти арешт та заборону на відчуження на квартиру № 54 в багатоквартирному будинку № 71г, м. Києва, накладених в рамках виконавчого провадження № 44998362.

Так, позивач зазначає, що ним було виконано наказ Господарського суду міста Києва № 910/9116/13 від 18.02.2014 року про примусове стягнення 1 869 051, 36 грн. у повному обсязі.

Відповідно до ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Разом із тим, заперечення проти арешту (опису) майна, які не пов'язані зі спором про право на це майно, стосуються порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, підлягають розгляду згідно правил ст.121-2 ГПК України, ст.383 ЦПК України, ст.181 КАС України, у залежності від підвідомчості.

Господарським судам підвідомчі на загальних підставах справи зі спорів, пов'язані з визнанням права на майно, на яке накладено арешт, і про зняття з нього арешту та з розглядом позовів до юридичної особи, яка зобов'язана здійснити стягнення коштів з боржника у разі невиконання рішення з вини цієї юридичної особи (статті 60 і 87 Закону України "Про виконавче провадження"), - за умови, коли сторонами у судовому процесі є підприємства чи організації у розумінні статті 1 Господарського процесуального кодексу України (п. 11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам").

Аналогічної позиції притримується Вищий господарський суд України в постанові № 910/32780/15 від 17.10.2016 року.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви позивач, як учасник виконавчого провадження, в межах якого накладено арешт на спірне майно, дії державного виконавця щодо відмови зняти арешт зі спірного майна в порядку ст.121-2 ГПК України не оскаржував.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що із характеру позовних вимог вбачається, що їх предметом є оскарження рішення органу Державної виконавчої служби по виконанню рішення суду, які підлягають вирішенню в рамках конкретної справи, у даному випадку № 910/9116/13 у вигляді скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень (ст. 121-2 ГПК України), а не в рамках окремого позовного провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції було обгрунтовано відмовлено у прийнятті позовної заяви Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю, про що винесено відповідну ухвалу з посиланням на припис п. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України.

За наведених вище обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції наведених в оскаржуваній ухвалі, а тому відсутні підстави для скасування або зміни ухвали Господарського суду міста Києва від 02.10.2017 року у справі № 910/16852/17.

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.10.2017 року залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.10.2017 року у справі № 910/16852/17 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/16852/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко