ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року Справа № 910/2662/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Куровського С.В. - головуючого (доповідача),

суддів: Поліщука В.Ю., Удовиченка О.С.,

за участю представників:

ПрАТ "ВФ Україна" - Корнілова О.О. (дов. від 30.05.2017),

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2017

та рішення господарського суду міста Києва від 26.04.2017

у справі №910/2662/17 господарського суду міста Києва

за позовом Приватного акціонерного товариства "МТС Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецбуд 1"

про стягнення вартості неповернутого обладнання та матеріалів

у розмірі 71358,46 грн.,

встановив:

У лютому 2017 року позивач - Приватне акціонерне товариство (ПрАТ) "МТС Україна" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Укрспецбуд 1" про стягнення вартості неповернутого обладнання та матеріалів у розмірі 71 358 грн 46 коп.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.04.2017 (суддя Чинчин О.В.) у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "МТС Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецбуд 1" про стягнення вартості неповернутих матеріальних цінностей у розмірі 71 358 грн 46 коп. відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2017 (колегія суддів у складі: головуючий - Андрієнко В.В., судді: Буравльов С.І., Власов Ю.Л.) рішення Господарського суду м. Києва від 26.04.2017 у справі №910/2662/17 залишено без змін.

В касаційній скарзі Приватне акціонерне товариство (ПрАТ) "ВФ Україна" (правонаступник позивача відповідно до п. 1.1, 1.3 Статуту) просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2017 та рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2017, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Вважає, що постанову суду апеляційної інстанції було ухвалено з аналогічним порушенням норм матеріального права, що й допустив суд першої інстанції, з невідповідністю висновків та без повного з'ясування всіх обставин, що мають істотне значення для вирішення справа.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 01.04.2013 між ТОВ "Комстар-Україна" (замовник) та ТОВ "Укрспецбуд 1" (підрядник) було укладено договір будівельного підряду № 6-04/13, умовами якого передбачено, що підрядник зобов'язується на свій ризик, своїми силами і засобами згідно з цим договором та Технічним завданням або/та нарядом на виконання робіт виконати будівельно-монтажні роботи в обумовлені цим договором строки, а також усунути за свій рахунок можливі недоліки та дефекти в роботах, що виникли з вини підрядника, а також виявлені замовником протягом гарантійних строків, а замовник зобов'язується прийняти належним чином виконані підрядником роботи та оплатити їх вартість.

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2013. Якщо на дату закінчення строку дії даного договору які-небудь із зобов'язань сторін невиконані, вони залишаються чинним до їх повного виконання (п. 10.1 договору).

Відповідно до п. 1.3 Статуту ПрАТ "МТС Україна", затвердженого позачерговими загальними зборами акціонерів ПрАТ "МТС Україна", протокол №34 від 19.05.2015, ПрАТ "МТС Україна" є правонаступником ТОВ "Комстар-Україна" згідно з чинним законодавством України, передавального акту та договору про приєднання ТОВ "Комстар-Україна" до ПрАТ "МТС Україна", що затверджені позачерговими спільними загальними зборами акціонерів ПрАТ "МТС Україна" та учасниками ТОВ "Комстар-Україна" (протокол № 28 від 30.08.2013) за всіма права та зобов'язаннями, включаючи зобов'язання, що оспорюють ся сторонами, а також за всіма сторонами, а також за всіма ліцензіями та дозволами, які були видані Товариству з обмеженою відповідальністю "Комстар-Україна".

01.07.2013 між ТОВ "Укрспецбуд 1" (сторона 1), ТОВ "Комстар-Україна" (сторона 2) та ПрАТ "МТС Україна" (сторона 3) було укладено угоду № 6-04/13М про заміну сторін у договорі № 6-04/13 від 01.04.2013, відповідно до якої 01.07.2013 сторона 2 передає, а сторона 3 приймає всі та будь-які зобов'язання та права сторони 2 за договором, які будуть у останнього на цей момент передачі по відношенню та перед стороною 1.

Проаналізувавши умови вказаної угоди суди встановили, що внаслідок укладення Договору будівельного підряду № 6-04/13 від 01.04.2013 року між сторонами згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, виникли цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

За приписами ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (ч. 1 ст. 843 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, звертаючись з даним позовом про стягнення вартості неповернутого обладнання та матеріалів позивачем зазначено, що на виконання умов Договору будівельного підряду №6-04/13 від 01.04.2013 ним було передано відповідачу обладнання та матеріали для виконання монтажних робіт, які не були використані ТОВ "Укрспецбуд 1" у повному обсязі та не повернуті позивачу.

На підтвердження позовних вимог - передачі ТОВ "Укрспецбуд 1" матеріалів та обладнання й наявності залишку неповернутого майна ПрАТ "МТС Україна" посилалось на Акт звірки обладнання та матеріалів переданих ТОВ "Укрспецбуд 1" для монтажу станом на 18.05.2016.

Разом з тим, умовами підпункту 3.1.2 пункту 3.1. договору будівельного підряду від 01.04.2013 № 6-04/13 визначено, що замовник зобов'язаний, за домовленістю сторін забезпечити підрядника необхідними та наявними у замовника для виконання робіт матеріалами та обладнанням. Факт приймання-передачі матеріалів та обладнання фіксується в акті приймання-передачі або в накладній на видачу матеріалів та обладнання, підписаний уповноваженими представниками сторін.

Згідно з п. 3.3. договору підрядник зобов'язаний, зокрема вживати усіх заходів щодо збереження матеріалів та обладнання, переданого йому замовником та відповідати за їх втрату або пошкодження.

Пунктом 4.3. договору передбачено, що приймання-передачі матеріалів та/або обладнання від замовника підряднику здійснюється на складі замовника відповідно до акту приймання-передачі. Транспортування, завантаження, складання, збереження та доставка до місць виконання робіт матеріалів та/або обладнання здійснюється за рахунок підрядника.

За умовами п. 4.4. договору не використаний підрядником матеріал та/або обладнання замовника має бути повернутий на підставі акту приймання-передачі на склад замовника за рахунок підрядника.

Фактом, що підтверджує приймання замовником та передачу виконаних підрядником робіт є підписання сторонами відповідного акту виконання робіт, який складається підрядником у 2 (двох) оригінальних примірниках (п. 4.7. договору).

Однак, як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, ПрАТ "МТС Україна" (правонаступник ТОВ "Комстар-Україна") не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження передачі ТОВ "Укрспецбуд 1" матеріалів та обладнання, а саме актів приймання-передачі, накладних на видачу матеріалів та обладнання, які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін, у відповідності до умов спірного договору.

Ухвалами господарського суду м. Києва від 23.03.2017, від 05.04.2017 та від 19.04.2017 було зобов'язано позивача надати письмові пояснення з посиланням на належні докази щодо переліку майна, переданого ТОВ "Укрспецбуд 1" відповідно до умов договору № 6-04/13 від 01.04.2013, яке було повернуто та яке залишилося неповернутим, на підтвердження передачі майна, вартість якого у зв'язку із неповерненням, заявлена до стягнення.

Однак, ПрАТ "МТС Україна" вимог ухвал суду не виконало, витребувані судом документи не надало.

Наданий в якості доказу на підтвердження своїх позовних вимог Акт звірки обладнання та матеріалів обґрунтовано не визнано судами попередніх інстанцій як належний та допустимий доказ на підтвердження передачі ТОВ "Укрспецбуд1" матеріалів та обладнання, оскільки акт звірки є бухгалтерським документом, за яким бухгалтерії підприємств-учасників певних господарських операцій звіряють бухгалтерський облік цих операцій (у контексті визначення дебіторської або кредиторської заборгованості), а наявність чи відсутність будь-яких зобов'язань сторін підтверджується первинними документами: договором, накладними, актами, рахунками тощо.

При цьому, як вірно зазначили суди попередніх інстанцій, у вказаного Акту відсутнє будь-яке посилання на Договір будівельного підряду № 6-04/13 від 01.04.2013 та зазначено, що вартість обладнання та матеріалів переданих ТОВ "Укрспецбуд 1" для монтажу становить 61 018,68 грн, в той час як до стягнення заявлено вартість неповернутих матеріальних цінностей у розмірі 71 358,46 грн.

Посилання позивача на переписку з відповідачем з питань повернення залишків кабельної продукції або компенсації їх вартості обґрунтовано не прийнято судами попередніх інстанцій як належний та допустимий доказ факту передачі відповідачу обладнання та матеріалів, оскільки наявність чи відсутність будь-яких зобов'язань сторін має підтверджуватися саме первинними документами.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, суди дійшли висновку, що Приватним акціонерним товариством "МТС Україна" не доведено належними та допустимими доказами факту передачі Товариству з обмеженою відповідальністю "Укрспецбуд1" обладнання та матеріалів для виконання монтажних робіт, вартість якого, у зв'язку із неповерненням, становить 71358,45 грн., а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

При цьому, розглянувши заяву ТОВ "Укрспецбуд 1" про застосування строків позовної давності до позовних вимог ПрАТ "МТС Україна", суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, відмовив у їх застосуванні оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог у зв'язку з їх недоведеністю.

Відповідно до ст. 111-7 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

На підставі викладеного, враховуючи встановлення судами попередніх інстанцій недоведеність позовних вимог, а саме факту передачі ТОВ "Укрспецбуд1" обладнання та матеріалів для виконання монтажних робіт, вартість якого, у зв'язку із неповерненням, заявлена до стягнення, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає обґрунтованим висновок судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відтак, доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та, крім того, пов'язані з переоцінкою доказів, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи те, що у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням, оскаржувані постанова суду апеляційної інстанції від 13.06.2017 та рішення суду першої інстанції від 26.04.2017 відповідають приписам чинного законодавства та підстав для їх зміни або скасування не вбачається.

Керуючись статтями 1117, 1119 , 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2017 та рішення господарського суду міста Києва від 26.04.2017 по справі №910/2662/17 залишити без змін.

Головуючий Куровський С.В.

Судді Поліщук В.Ю.

Удовиченко О.С.