ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"18" жовтня 2017 р. Справа № Б8/191-10

за кредиторською заявою Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» вих. № 2294 від 21.12.2016 (вх. суду № 26531/16 від 26.12.2016) у справі № Б8/191-10

за заявою Приватного акціонерного товариства «Росава», м. Біла Церква (кредитор)

до Відкритого акціонерного товариства «Росава», м. Біла Церква, код ЄДРПОУ

00152269 (боржник/банкрут)

про банкрутство

Суддя Христенко О.О.

за участю представників:

від КП Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа»: ОСОБА_1 -

довіреність № 17 від 02.03.2017;

від ОСОБА_2 «Росава»: ОСОБА_3 - довіреність № 05-80 від 27.12.2016;

від ВАТ «Росава»: ОСОБА_4 - арбітражний керуючий посвідчення № 1296 від 10.08.2013,

ліквідатор, ОСОБА_5 довіреність № 05-05 від 01.09.2017;

від Фонду державного майна України: ОСОБА_6 - довіреність № 307 від 29.08.2017;

від прокуратури Київської області: ОСОБА_7 - посвідчення № 030760 від 12.12.2014;

представники інших учасників: не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні господарського суду Київської області (суддя Наріжний С.Ю.) перебуває справа № Б8/191-10 за заявою ОСОБА_2 «Росава» про банкрутство ВАТ «Росава», порушена ухвалою від 14.12.2010 за редакцією Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» чинною до 19.01.2013.

Постановою господарського суду Київської області від 17.11.2015 припинено процедуру розпорядження майном боржника - ВАТ «Росава»; визнано банкрутом ВАТ «Росава» та відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру; ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_4; вирішено інші процедурні питання у справі.

У вказаній постанові суд беручи до уваги положення ч. 1-1 розділу 10 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції, що набрала чинності 19.01.2013, звернув увагу учасників провадження у справі на те, що в подальшому під час здійснення провадження у справі № Б8/191-10 підлягають застосуванню положення Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції, яка набрала чинності 19.01.2013.

Ухвалою суду від 10.08.2016 затверджено реєстр вимог кредиторів банкрута в ліквідаційній процедурі, з урахуванням конкурсних вимог та поточних вимог кредиторів до банкрута.

26.12.2016 від Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» надійшла заява вих. № 2294 від 21.12.2016 (вх. № суду 26531/16) про визнання поточних кредиторських вимог на загальну суму 136 113,19 грн.

Ухвалою суду від 26.12.2016 розгляд кредиторської заяви Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» призначено в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 31.01.2017 (суддя Наріжний С.Ю.) заяву КП Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» вих. № 2294 від 21.12.2016 (вх. № суду 26531/16) про визнання кредиторських вимог до банкрута задоволено; визнано грошові вимоги Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» до Відкритого акціонерного товариства «Росава» () у сумі 138 869,19 грн. - 1 черга задоволення вимог кредиторів.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.06.2017 апеляційну скаргу першого заступника прокурора Київської області на ухвалу господарського суду Київської області від 31.01.2017 у справі № Б8/191-10 залишено без задоволення, а ухвалу господарського суду Київської області від 31.01.2017 у справі № Б8/191-10 - без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 06.09.2017 касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області задоволено частково; постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.06.2017 та ухвалу господарського суду Київської області від 31.01.2017 у справі № Б8/191-10 скасовано; справу № Б8/191-10 в частині розгляду грошових вимог КП Білоцерківської міської ради "Білоцерківтепломережа" передано на новий розгляд до господарського суду Київської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.09.2017 справу № Б8/191-10 в частині розгляду грошових вимог КП Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» передано до розгляду судді Христенко О.О.

Ухвалою від 20.09.2017 справу № Б8/191-10 в частині грошових вимог КП Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» у сумі 136 113,19 грн. до банкрута прийнято до провадження суддею Христенко О.О. та призначено розгляд заяви КП Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» на 18.10.2017 о 14 год. 40 хв.

Через канцелярію суду (вх. № 21937/17 від 18.10.2017) від КП Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» надійшли письмові пояснення по справі, в яких заявник підтримує свої кредиторські вимоги та зазначає, що при наданні послуг постачання теплової енергії банкруту після відкриття ліквідаційної процедури заявник керувався ч. 1 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та вважає, що такі договори відносяться до договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, а зобов`язання по них відносяться до кредиторських вимог.

Через канцелярію суду (вх. № 21956/17 від 18.10.2017) надійшли письмові пояснення ліквідатора банкрута арбітражного керуючого ОСОБА_4 вих. № 02-9/256 від 17.10.2017 за результатами розгляду заяви заявника про визнання поточних вимог, в яких ліквідатор зазначив, що на підставі постанови Вищого господарського суду України у задоволені вимог КП Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» слід відмовити з оляду на те, що грошові зобов`язання, що виникли за період ліквідаційної процедури банкрута, не мають статусу грошового зобов`язання у розумінні ст. 1 Закону Україи «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», тому не можуть бути заявлені у порядку, передбаченому ст. 38 вказаного Закону.

У судове засідання 18.10.2017 року з'явились представники заявника - КП Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа», кредитора ОСОБА_2 «Росава», ліквідатор банкрута, Фонду державного майна України та прокуратури Київської області і надали пояснення у справі.

Розглянувши заяву КП Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» про визнання поточних вимог вих. № 2294 від 21.12.2016 та заслухавши пояснення представників учасників у справі судом встановлено наступне.

У своїй заяві заявник просить суд визнати поточні кредиторські вимоги КП Білоцерківської місцевої ради «Білоцерківтепломережа» до ВАТ «Росава» на загальну суму 136 113,19 грн. основного боргу.

Заявлені вимоги є заборгованістю ВАТ «Росава» за теплову енергію: згідно Договору на постачання та споживання теплової енергії № 1036 від 01.12.2009 за період з грудня 2015 по січень 2016, що підтверджується актами приймання-передачі теплової енергії за грудень 2015 на суму 17 425,51 грн., за січень 2016 на суму 92 941,52 грн.; згідно Договору на постачання та споживання теплової енергії № 1593 від 01.05.2006 за період з грудня 2015 по березень 2016, що підтверджується актами приймання-передачі теплової енергії за грудень 2015 на суму 6 944,00 грн., за січень 2016 на суму 8 630,87 грн., за лютий 2016 на суму 5 710,03 грн., за березень 2016 на суму 4 461,26 грн.

Отже, з наданих доказів вбачається, що вимоги заявника виникли вже під час провадження ліквідаційної процедури у справі № Б8/191-10.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 38 та ч. 1 ст. 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня визнання підприємства банкрутом та відкриття відносно нього ліквідаційної процедури господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо; строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута вважається таким, що настав; у банкрута не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута, а ліквідатор боржника повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю, у зв'язку із чим припиняється нарахування, перерахування, виплати заробітної плати та формування фонду оплати праці працівників Боржника.

Отже, безпосередньо у банкрута жодних зобов'язань, що ґрунтуються на господарських правовідносинах, перед будь-якою особою не виникає, а відповідно жодна особа не може заявляти безпосередньо до банкрута кредиторські вимоги за період ліквідаційної процедури, обґрунтовуючи підстави їх виникнення господарськими правовідносинами та господарськими зобов'язаннями.

Вказаної правової позиції дотримується Верховний Суд України в своїх постановах від 27.05.2014 та від 13.05.2014 у справі № 5021/321/12 та від 18.03.2014 у справі № 6/108-09.

При цьому, такий висновок ніяким чином не суперечить названій нормі ч. 1 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспромолжності боржника або визнання його банкрутом» та не порушує права осіб, які надають послуги (виконують роботи) стосовно захисту майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані (комунальні послуги тощо), послуги з оренди майна, яке тимчасово використовується банкрутом, оскільки вказані норми ч. 1 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» кореспондується з нормами ч. 1 ст. 41 вказаного Закону, які, в свою чергу уточнюють, яким чином відбувається надання банкруту цих послуг (та робот) - зокрема через прийняття ліквідатором з дня свого призначення до свого відання майна боржника, забезпечення його збереження; виконання ліквідатором функцій з управління та розпорядження майном банкрута; виконання повноважень керівника (органів управління) банкрута.

Таким чином, всі нарахування, що здійснюються особами в результаті надання ними банкруту послуг із захисту та збереження майна останнього, послуг з оренди, з моменту визнання боржника банкрутом відносяться до відповідних витрат арбітражного керуючого (ліквідатора), який і має право від імені банкрута укладати угоди з надання (отримання) зазначених послуг (робот); такі нарахування не мають характеру господарських зобов'язань боржника (банкрута), а відносяться до відповідних (названих) витрат арбітражного керуючого (ліквідатора).

Таким чином, вказані нарахування на відповідні суми можуть бути визначені та визнані судом із зазначенням черги задоволення лише у складі витрат арбітражного керуючого (ліквідатора) за послуги третіх осіб (що не є у такому випадку кредиторами у розумінні ст.ст. 1, 23, 38 Закону Україи «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом») на підставі складеного ліквідатором звіту з доданням до такого звіту відповідних доказів (вимог, рахунків тощо).

Триваючи ж господарські правовідносини з надання послуг боржнику (як от: надання теплової енергії, електроенергії, водопостачання тощо), які виникли на підставі угод, укладених до порушення справи про банкрутство боржника або до визнання його банкрутом, з моменту визнання такого боржника банкрутом втрачають характер господарських, а відповідні зобов'язання трансформуються в зобов'язання ліквідаційної маси банкрута. Відповідні ж грошові зобов'язання, що виникли за період ліквідаційної процедури банкрута, не мають статусу грошового зобов'язання у розумінні ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», тому не можуть бути заявлені у порядку, передбаченому ст. 38 цього ж Закону.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що зобов'язання банкрута, що виникли протягом ліквідаційної процедури можуть бути пред'явлені лише до ліквідатора, як єдиної уповноваженої особи від імені банкрута. У разі ж відмови ліквідатора задовольнити такі вимоги, особа, що у період ліквідаційної процедури надавала послуги (виконувала роботи) стосовно захисту майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, послуги з оренди майна тощо, вправі звернутися за захистом свого права (на задоволення вимог) на загальних підставах у встановленому законом порядку.

Тому суд вважає, що заявлені КП Білоцерківської міської ради "Білоцерківтепломережа" до боржника вимоги на суму 136 113,19 грн., саме як вимоги поточного кредитора, що ґрунтуються на господарських зобов'язаннях ВАТ "Росава" перед вказаною особою, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 1. 23, 37, 38, 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст. 86 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» вих. № 2294 від 21.12.2016 (вх. № суду 26531/16 від 26.12.2016) про визнання кредиторських вимог до банкрута залишити без задоволення.

2. Копію ухвали надіслати учасникам у справі про банкрутство.

Суддя О.О. Христенко