РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2017Справа №910/8302/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача -

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2

про стягнення 278086,07 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Шкута Р.І. (довіреність)

від відповідача: Акусова О.М. (довіреність)

від третьої особи: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (відповідач) суми страхового відшкодування у розмірі 1189802,98 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення ПрАТ "Страхова компанія "Уніка" умов договору добровільного комплексного страхування на транспорті №009045/4008/0000001 від 23.05.2013 щодо здійснення виплати страхового відшкодування, у зв'язку із настанням 13.08.2015 страхового випадку, а саме: незаконним заволодінням транспортним засобом - автомобілем марки Toyota RAV 4, державний номерний знак НОМЕР_1.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2017 порушено провадження у справі № 910/8302/17, залучено до участі у справі третю особу без самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Фізичну особу-підприємця ОСОБА_2, розгляд справи призначено на 15.06.2017.

15.06.2017 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи по справі та клопотання про витребування доказів.

Присутній в судовому засіданні 15.06.2017 представник відповідача надав суду письмовий відзив на позов, в якому позовні вимоги заперечив, посилаючись на порушення страхувальником п. 6.3.16., пп. е) п. 7.1. договору страхування та ненаданням вигодонабувачем і страхувальником документів, передбачених п. 10.1.7. договору страхування, а саме: постанови про порушення кримінальної справи, постанови про закінчення (призупинення) досудового слідства або винесення судового рішення з кримінальної справи.

В судовому засіданні 15.06.2017 суд задовольнив клопотання позивача про витребування доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2017 розгляд справи №910/8302/17 відкладено на 18.07.2017.

14.07.2017 через канцелярію суду від позивача надійшли заява про зменшення розміру позовних вимог, клопотання про повернення судового збору, клопотання про призначення судової експертизи, клопотання про витребування доказів та письмові пояснення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2017 в задоволенні, поданого до суду 17.07.2017, клопотання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовлено.

В судовому засіданні 18.07.2017 суд прийняв до розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивачем заявлено до стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 278086,07 грн.

Також суд залишив без задоволення клопотання позивача про витребування доказів (подане до суду 14.07.2017), оскільки ухвалою суду від 15.06.2017 у третьої особи судом вже було витребувано зазначені документи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2017 повернуто Публічному акціонерному товариству "Райффайзен Банк Аваль" з Державного бюджету України судовий збір у сумі 13675,74 грн. сплачений платіжним дорученням №593202 від 16.05.2017, яке міститься в матеріалах справи №910/8302/17.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2017 виправлено в ухвалах Господарського суду міста Києва від 25.05.2017, від 15.06.2017 та в ухвалі про відмову у проведенні судового засідання в режимі відеоконференції від 18.07.2017 допущену описку щодо третьої особи, призначено у справі № 910/8302/17 судову технічну експертизу документів, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз та зупинено провадження у справі № 910/8302/17.

26.10.2017 до суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли матеріали справи № 910/8302/17 та надано висновок експертів №16458/16459/17-33 від 23.10.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.10.2017 поновлено провадження у справі № 910/8302/17, продовжено строк вирішення спору у справі № 910/8302/17 на 15 днів та призначено розгляд справи на 07.11.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.11.2017 розгляд справи № 910/8302/17 відкладено на 14.11.2017.

14.11.2017 через відділ діловодства суду від третьої особи надійшли пояснення по справі, заперечення на позов та документи по справі. У своїх запереченнях третя особа просила суд відмовити у задоволенні позову в частині стягнення 109443,33 грн., оскільки право на стягнення вказаної суми страхового відшкодування належить третій особі, а не банку.

Представник позивача в судовому засіданні 14.11.2017 позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити в редакції заяви про зменшення позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні 14.11.2017 проти позовних вимог заперечив.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про розгляд справи третя особа була повідомлена належним чином ухвалою суду від 07.11.2017. Також третя особа реалізувала свої процесуальні права шляхом подання письмових пояснень та заперечень на позов.

Враховуючи вищенаведене та те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, в судовому засіданні 14.11.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

23.05.2013 між Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" (кредитор, позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (позичальник, третя особа) укладено кредитний договір №012/313827/0135960 (далі - кредитний договір), відповідно до умов якого кредитор надає позичальнику кредитні кошти у сумі 286000,00 грн. на придбання автомобіля Toyota RAV 4, державний номерний знак НОМЕР_1.

З метою забезпечення виконання кредитного договору, між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" як заставодержателем та ФОП ОСОБА_2 заставодавцем укладено договір застави транспортного засобу №012/17-03/360 від 23.05.2013, згідно із яким заставодавець передав у заставу автомобіль Toyota RAV 4, державний номерний знак НОМЕР_1, 2013 року випуску, д.н.з НОМЕР_1, шасі № НОМЕР_3, вартість якого 357759,00 грн.

У відповідності до п. 4.1. договору застави, заставодавець зобов'язаний не пізніше дати укладення цього договору за власний кошт застрахувати предмет застави на його повну вартість, вказану в пункті 1.2. цього договору, на умовах повного КАСКО на користь заставодержателя.

23.05.2013 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (страхувальник, третя особа) та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Уніка" (далі - страховик, відповідач) укладено договір добровільного комплексного страхування на транспорті № 009045/4008/0000001 (далі - договір страхування).

Вигодонабувачем за даним договором є Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль".

Згідно п. 1.4. договору страхування, строк дії договору з 00 год. 00 хв. 23.05.2013 до 24 год. 00 хв. 22.05.2014 з можливістю пролонгації на кожний наступний річний період до 22.05.2018.

Відповідно до п. 2.1.1. договору предметом договору страхування в частині добровільного страхування наземного транспорту є майнові інтереси, які не суперечать закону, пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом та прикріпленим до нього зовні та всередині додатковим обладнанням, зазначеним в п. 1.2. договору.

Відповідно до п. 1.1. договору страхування, застрахованим транспортним засобом є автомобіль Toyota RAV 4, державний номерний знак НОМЕР_1.

Пунктом 10.1.2. договору страхування встановлено, що відшкодування збитків проводиться з урахуванням або без урахування експлуатаційного зносу деталей, вузлів та агрегатів транспортного засобу (з урахуванням умов п. 1.8. договору), який визначений наступним чином:

п. 10.1.2.2. при незаконному заволодінні або повному конструктивному або фізичному зруйнуванні транспортного засобу (вартість відновлювального ремонту на момент настання страхового випадку перевищує 75% дійної вартості транспортного засобу та додаткового обладнання) знос транспортного засобу за період дії договору визначається за формулою:

Зп = 36*П/365, де

Зп - знос за період з дати початку строку дії договору до моменту настання страхового випадку;

Зб - базовий знос транспортного засобу за відповідний рік експлуатації;

П- період з дати початку строку дії договору до моменту настання страхового випадку (в днях).

Згідно до п. 10.1.2.3. договору страхування, базовий знос за перший рік експлуатації транспортного засобу складає 16%, за другий рік -12% за кожний наступний рік - 10%.

У відповідності до пп. б), є) п. 10.1.4. договору, для отримання страхового відшкодування при настанні страхового випадку за ризиком "незаконне заволодіння" страховику надаються наступні документи: копія постанови про порушення кримінальної справи (або довідка органів МВС про прийняття рішення по справі), а також: у разі встановлення винної особи - документ органу МВС або суду, що містить відомості про винну особу; разі не встановлення винної особи - копія постанови МВС (або довідка органів МВС про прийняття рішення по справі); оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, повний комплект ключів від ТЗ та повний комплект пультів (ключів) керування протиугінними охоронними системами (супутникова протиугінна сигналізація GPS) та підтвердження, що на момент викрадення ТЗ супутникова протиугінна сигналізація GPS обслуговувалася відповідним оператором (якщо відповідно до договору транспортного засобу було обладнано такими системами), крім випадків, коли вони були передані органам слідства на їх вимогу або їх надання є неможливим через об'єктивні причини (викрадення разом з транспортного засобу, тощо), про що страхувальник повинен дати письмове пояснення.

Пунктом 9.1. договору страхування сторони погодили, що порядок та спосіб виплати страхового відшкодування здійснюється страховиком, за попереднім письмовим погодженням з вигодонабувачем, відповідно до умов цього договору та законодавства України.

Відповідно до п. 9.3. договору страхування, виплата страхового відшкодування може бути здійснена вигодонабувачем - у разі фактичної заборгованості за кредитом, але не більше суми страхового відшкодування, розрахованого до умов договору страхування; страхувальнику - в розмірі різниці між сумою страхового відшкодування та сумою, виплаченою вигодонабувачу в рахунок погашення заборгованості за кредитом або у іншому порядку виключено за письмовим погодженням із страхувальником та вигодонабувачем.

Згідно із довідкою за вих. №0007884 від 14.08.2015 Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві, 13.08.2015 приблизно о 07 год. 20 хв. по просп. Голосіївському, 90 в м. Києві невстановлена особа незаконно заволоділа належним ФОП ОСОБА_2 автомобілем Toyota RAV 4, реєстраційний номер НОМЕР_2, у якому знаходились документи, а саме: страховий поліс, посвідчення на право керування транспортним засобом на ім'я ОСОБА_2, паспорт громадянина України, ідентифікаційний код на ім'я ОСОБА_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки Toyota RAV 4, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Відомості про кримінальне правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 289 КК України внесено слідчим слідчого відділу Голосіївського РУ ГУМВС України в м. Києві до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007884 від 13.08.2015.

13.08.2015 страхувальник звернувся до відповідача із заявою № 00174277 про подію, що має ознаки страхового випадку та надав пояснення до заяви № 00174277.

Відповідач, розглянувши заяву страхувальника від 13.08.2015, на підставі п.п. 6.3.16, 11.1.6. договору страхування прийняв рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування по заявленій події від 13.08.2015, посилаючись на те, що страхувальник залишив в салоні забезпеченого автомобіля Toyota RAV 4, реєстраційний номер НОМЕР_2 свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу, про що страхувальника та вигодонабувача було повідомлено листом за вих. №8103 від 14.12.2015.

Посилаючись на те, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль Toyota RAV 4, реєстраційний номер НОМЕР_1 було знайдено страхувальником, страхувальник звернувся до відповідача із заявою від 04.05.2016 про перегляд рішення щодо відмови у виплаті страхового відшкодування.

Згідно із Актом прийомки та передачі від 23.05.2016, страхувальник передав, а страховик прийняв на зберігання оригінал свідоцтва НОМЕР_4 від 22.05.2013 про реєстрацію транспортного засобу Toyota RAV 4, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Листом вих. №4915 від 27.07.2016 відповідач повідомив страхувальника про звернення до правоохоронних органів із заявою про кримінальне правопорушення та зазначив, що за результатом проведеного розслідування страховиком буде прийняте рішення щодо виплати або відмови у виплаті страхувальнику страхового відшкодування по випадку, що мав місце 13.08.2015.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на порушення ПрАТ "Страхова компанія "Уніка" умов договору добровільного комплексного страхування на транспорті №009045/4008/0000001 від 23.05.2013 щодо здійснення виплати страхового відшкодування, у зв'язку із настанням 13.08.2015 страхового випадку, а саме: незаконним заволодінням транспортним засобом - автомобіля марки Toyota RAV 4, державний номерний знак НОМЕР_1.

Позивач стверджує, що станом на 22.05.2017 заборгованість ОСОБА_2 страхувальника перед ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" за кредитним договором №012/313827/0135960 від 23.05.2013 становить 1206937,01 грн.

За розрахунком позивача, у редакції заяви про зменшення позовних вимог, сума, що підлягає відшкодуванню позивачу як вигодонабувачу, у зв'язку із настанням страхового випадку становить 278 086,07 грн. (357 759,00 грн. - 22,21% зносу).

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Як встановлено судом вище, між ПрАТ "Страхова компанія "Уніка" як страховиком та ФОП ОСОБА_2 як страхувальником укладено договір добровільного комплексного страхування на транспорті № 009045/4008/0000001 від 23.06.2013, предметом якого в частині добровільного страхування наземного транспорту є майнові інтереси, які не суперечать закону, пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом - автомобілем Toyota RAV 4, державний номерний знак НОМЕР_1.

Отже, між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 67 Цивільного кодексу України та Закону України "Про страхування".

Статтею 979 Цивільного кодексу України, за договором срахування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про страхування" № 85/96-ВР від 07.03.1996, страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст. 980 Цивільного кодексу України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані, зокрема з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Аналогічні положення щодо предмету страхування наведені у ст. 4 Закону України "Про страхування".

Згідно із ч. 1 ст. 3 Закону України "Про страхування", страхувальниками визнаються юридичні особи та дієздатні фізичні особи, які уклали із страховиками договори страхування або є страхувальниками відповідно до законодавства України.

Як зазначено судом вище, страхувальником за договором добровільного комплексного страхування на транспорті № 009045/4008/0000001 від 23.06.2013 є ФОП ОСОБА_2

Частиною 2 статті 985 Цивільного кодексу України, страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування.

Страхувальники мають право при укладанні договорів страхування інших, ніж договори особистого страхування, призначати фізичних осіб або юридичних осіб (вигодонабувачів), які можуть зазнати збитків у результаті настання страхового випадку, для отримання страхового відшкодування, а також замінювати їх до настання страхового випадку, якщо інше не передбачено договором страхування (ч. 4 ст. 3 Закону України "Про страхування").

Вигодонабувачем за даним договором є Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" (позивач у справі).

Статтею 8 Закону України "Про страхування" визначено, що страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Як встановлено судом вище, 13.08.2015 ОСОБА_2 (страхувальник) звернувся до відповідача із заявою № 00174277 про подію, що має ознаки страхового випадку, а саме: викрадення автомобіля Toyota RAV 4, державний номерний знак НОМЕР_1.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 988 Цивільного кодексу України, страховик зобов'язаний, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

У відповідності до ст. 9 Закону України "Про страхування", страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку; страховим відшкодуванням, визначається, страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

З огляну на положення чинного законодавства та умови договору страхування, у разі якщо подія, що настала, може бути кваліфікована як страховий випадок відповідно до вимог договору страхування або закону, у страховика виникає обов'язок здійснити страхове відшкодування.

Статтею 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно із ст. 26 Закону України "Про страхування", підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є: 1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов'язані з виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України; 2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; 4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; 5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) інші випадки, передбачені законом (ч. 1).

Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону (ч. 2).

Рішення про відмову у страховій виплаті приймається страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обгрунтуванням причин відмови (ч. 3).

Відмову страховика у страховій виплаті може бути оскаржено страхувальником у судовому порядку (ч. 4).

Відповідно до статті 991 Цивільного кодексу України, підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування можуть бути передбачені даною статтею випадки, а також інші випадки, встановлені законом або передбачені укладеним між сторонами договором страхування.

Умовами договору добровільного комплексного страхування на транспорті №009045/4008/0000001 від 23.06.2013 встановлені обов'язки страхувальника (п. 6.3).

Так, пп. 6.3.16 п. 6.3 договору визначено, що страхувальник зобов'язаний не залишати документи на транспортний засіб (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, технічний паспорт, тимчасовий реєстраційний талон, довіреність, яка надає право користування), ключі (в тому числі дублікати ключів) у застрахованому транспортному засобу.

Згідно із пп. е) п. 7.1. договору, при втраті транспортного засобу внаслідок страхового ризику "Незаконне заволодіння" страхувальник повинен протягом 2 (двох) робочих днів надати страховику реєстраційні документи та повний комплект оригінальних ключів від транспортного засобу або довідку з органів МВС про їх вилучення чи заяву про їх викрадення разом з транспортним засобом.

Пунктом 11.1.6. договору передбачено, що невиконання страхувальником умов договору є підставою для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування.

Відповідно до п. 11.5. договору страхування, невиконання страхувальником без поважної причини будь-якої з дій, передбачених пунктом 7.1. договору, дає право страховику відмовити у виплаті страхового відшкодування.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається із довідки за вих. №0007884 від 14.08.2015 Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві, посвідчення на право керування транспортним засобом на ім'я ОСОБА_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки Toyota RAV 4, реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходились у викраденому транспортному засобі. Один комплект ключів від автомобіля Toyota RAV 4, реєстраційний номер НОМЕР_2 вилучений та приєднаний до матеріалів кримінального провадження.

Вищенаведені обставини свідчать, що позивач порушив умови пп. 6.3.16 п. 6.3 договору щодо обов'язку не залишати у застрахованому транспортному засобі документи на транспортний засіб, зокрема, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки Toyota RAV 4.

За таких обставин, відповідач у листі від 14.12.2015 правомірно відмовив страхувальнику у виплаті страхового відшкодування на підставі 11.1.6. договору у зв'язку із порушенням страхувальником пп. 6.3.16 п. 6.3 договору.

Як вбачається із матеріалів справи, в подальшому, страхувальник звернувся до відповідача із заявою від 04.05.2016 про перегляд рішення щодо відмови у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль Toyota RAV 4, реєстраційний номер НОМЕР_1 було знайдено страхувальником.

Згідно із пп. є) п. 10.1.4. договору, для отримання страхового відшкодування при настанні страхового випадку за ризиком "незаконне заволодіння" страховику надаються наступні документи: оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, повний комплект ключів від ТЗ та повний комплект пультів (ключів) керування протиугінними охоронними системами (супутникова протиугінна сигналізація GPS) та підтвердження, що на момент викрадення ТЗ супутникова протиугінна сигналізація GPS обслуговувалася відповідним оператором (якщо відповідно до договору транспортного засобу було обладнано такими системами), крім випадків, коли вони були передані органам слідства на їх вимогу або їх надання є неможливим через об'єктивні причини (викрадення разом з транспортного засобу, тощо), про що страхувальник повинен дати письмове пояснення.

Листом вих. 3114 від 13.05.2016 відповідач повідомив страхувальника про необхідність надання оригіналу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Toyota RAV 4, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Страхувальник передав відповідачу на зберігання оригінал свідоцтва НОМЕР_4 від 22.05.2013 про реєстрацію транспортного засобу Toyota RAV 4, реєстраційний номер НОМЕР_2, що підтверджується актом прийомки та передачі від 23.05.2016.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач звернувся до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз з проханням провести технічну експертизу свідоцтва НОМЕР_4 від 22.05.2013 про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль Toyota RAV 4, реєстраційний номер НОМЕР_2, яке було надане страхувальником.

Згідно із висновком Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №8842/16-33, свідоцтво серії НОМЕР_5 від 22.05.2013 про реєстрацію транспортного засобу Toyota RAV 4, реєстраційний номер НОМЕР_2 за своїми характеристиками не відповідає аналогічним справжнім свідоцтвам про реєстрацію ТЗ, які оформлювались на бланках ТОВ "Знак" Консорціуму "ЄДАПС", оформлення здійснювалося з використанням спеціального принтера з термосублімаційним способом друку без ознак монтажу.

З метою встановлення обставин щодо справжності свідоцтва НОМЕР_5 від 22.05.2013 про реєстрацію транспортного засобу Toyota RAV 4, реєстраційний номер НОМЕР_2 та для правильного вирішення спору та встановлення всіх обставин справи, ухвалою суду від 18.07.2017 призначено судову експертизу та на вирішення судового експерта поставлено наступні питання:

- чи є свідоцтво НОМЕР_5 від 22.05.2013 про реєстрацію транспортного засобу марки Toyota модель RAV 4, чорного кольору, 2013 року випуску, д.н.з НОМЕР_1, №кузова НОМЕР_3 справжнім та чи відповідає за своїми характеристиками аналогічним свідоцтвам про реєстрацію транспортного засобу, що виготовляються ТОВ "Знак Консорціум "ЄДАПС" ?

- чи є сліди внесення зміни в первинний зміст свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, який оформлювався на бланку виготовленому ТОВ "Знак Консорціум ЄДАПС";

- чи є свідоцтво НОМЕР_5 від 22.05.2013 про реєстрацію транспортного засобу марки Toyota модель RAV 4, чорного кольору, 2013 року випуску, д.н.з НОМЕР_1, №кузова НОМЕР_3 виготовленим шляхом монтажу та підробки за допомогою комп'ютерної чи копіювально-розмножувальної техніки?

- встановити приблизний час виготовлення свідоцтва НОМЕР_6 від 22.05.2013 про реєстрацію транспортного засобу марки Toyota модель RAV 4, чорного кольору, 2013 року випуску, д.н.з НОМЕР_1, №кузова НОМЕР_3.

Зі змісту висновку експерта вбачається, що для вирішення поставлених питань, дослідження свідоцтва НОМЕР_5 проводилось у порівнянні з безсумнівним зразком бланку-картки свідоцтва виготовленого "Знак Консорціум ЄДАПС", з використанням приладів вказаних у вступній частині висновку, в різних умовах освітлення. В результаті чого було встановлено, що свідоцтво НОМЕР_6 відповідає зразку за наступними критеріями:

способом друку реквізитів бланка-картки - фонові зображення, друкований текст, мікротекст, утворені барвною речовиною, яка в штрихах розподіляється рівномірно на поверхні матеріалу основи незначним за товщиною шаром. Дані ознаки свідчать про те, що реквізити бланка-картки нанесені офсетним способом друку;

персональні дані - відомості про транспортний засіб та його власника, орган видачі, серія та номер нанесені термосублімаційним способом друку;

на голографічних плівках наявні приховані зображення, а саме абревіатура "МВС" видима в УФ променях.

Експертом зазначено, що виявлені суттєві невідповідності зразку за наступними критеріями:

за відтінком фарб фонової сітки;

номер бланку НОМЕР_5, відомості про виробника бланку та номер замовлення нанесені офсетним способом друку;

матеріал основи має незначну власну люмінесценцію.

На поверхнях плівок наявні сліди експлуатаційних пошкоджень. Елементи знаків або їх фрагменти, які не входять в конфігурацію знаків наявних персональних даних та ознаки монтажу відсутні. Сліди внесення змін в первинний зміст свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 відсутні.

Водночас, згідно із Технічним описом бланків документів, які видаються підрозділами МВС України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України № 395 від 05.07.2011 (у редакції чинній станом на 22.05.2013), серія та номер бланка, які складаються з трьох літер та шести цифр, реквізити виготовлювача бланків виконуються способом лазерного гравіювання на зворотному боці свідоцтва.

За результатами проведення судово-технічної експертизи документів у висновку експертизи №16458/16459/17-33 від 23.10.2017 судовим експертом встановлено, по першому питанню: що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 від 22.05.2013 про реєстрацію транспортного засобу марки Toyota RAV4, номерні знаки НОМЕР_1, № кузова НОМЕР_3 за своїми характеристиками не відповідає аналогічним свідоцтвам про реєстрацію транспортного засобу, які оформлювались на бланках виготовлених ТОВ "Знак Консорціум ЄДАПС"; по другому питанню: слідів внесення змін в первинний зміст свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 не виявлено, зі зворотної сторони свідоцтва наявні пошкодження - номер замовлення не читається. Також як визначено у висновку, третє питання вирішити неможливо, в зв'язку з відсутністю методики.

За змістом ст. 42 Господарського процесуального кодексу України висновок судового експерта повинен містити докладний опис проведених досліджень, зроблені в результаті їх висновки і обґрунтовані відповіді на поставлені господарським судом питання. Висновок подається господарському суду в письмовій формі, і копія його надсилається сторонам.

У відповідності до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ч. 1 ст. 32 ГПК України).

Дослідивши наявні у матеріалах справи висновок судової експертизи, складений експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, суд вважає даний висновок таким, що не викликає сумнівів у його правильності, не містить розбіжностей і відповідає вимогам чинного законодавства.

За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати недостовірним висновок експерта щодо не відповідності свідоцтва НОМЕР_6 від 22.05.2013 про реєстрацію транспортного засобу марки Toyota RAV4, номерні знаки НОМЕР_1, № кузова НОМЕР_3 аналогічним свідоцтвам про реєстрацію транспортного засобу, які оформлювались на бланках виготовлених ТОВ "Знак Консорціум ЄДАПС".

Доказів, які б містили суперечливі вказаному звіту відомості щодо свідоцтва НОМЕР_6 від 22.05.2013 про реєстрацію транспортного засобу марки Toyota RAV4, номерні знаки НОМЕР_1 та альтернативного дослідження позивачем не надано. Обґрунтованих обставин в підтвердження наявності підстав для проведення повторної судової експертизи позивач також не навів.

При цьому, посилання позивача на те, що одним із експертів, яким проводилось експертне дослідження на виконання ухвали суду був експерт, який проводив експертизу на замовлення відповідача не є достатньою обставиною, яка б підтверджувала необґрунтованість висновку експерта та наявність порушень при проведенні експертизи. Жодних доказів в підтвердження наявності власного інтересу у судового експерта ОСОБА_5 щодо проведення експертизи, а також його некомпетентності позивач не надав.

Доводи третьої особи про надання відповідачем експерту іншого свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки Toyota RAV4, номерні знаки НОМЕР_1, ніж переданого страхувальником на зберігання не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Враховуючи висновок експертизи, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позивачем не підтверджено виконання страхувальником умов договору добровільного комплексного страхування на транспорті №009045/4008/0000001 від 23.06.2013 в частині обов'язку не залишати у застрахованому транспортному засобі документи на транспортний засіб, зокрема, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки Toyota RAV 4, а також щодо обов'язку надати страховику оригінал такого свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням наведених вище обставин, оскільки наявними в матеріалах справи доказами підтверджується неналежне виконання страхувальником умов пп. 6.3.16 п. 6.3, пп. е) п. 7.1., підстави для виплати позивачу суми страхового відшкодування відсутні.

Враховуючи встановлені вище обставини, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для задоволення позову.

У зв'язку з відмовою в задоволенні позову судовий збір, відповідно до ст. ст. 49 ГПК України, покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 20.11.2017.

Суддя С.О. Турчин