ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" листопада 2017 р.Справа № 916/2108/17

За позовом Міське комунальне підприємство "Миколаївводоканал";

до відповідача ОСОБА_1 акціонерне товариство "Українська залізниця"

про стягнення 8849.94грн.

Суддя Гуляк Г.І.

Представники:

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2 за дорученням;

Від відповідача: ОСОБА_3 - за дорученням;

Суть спору: Міське комунальне підприємство „Миколаївводоканал звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця в особі Регіональної філії „Одеська залізниця Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця про стягнення 8849,94 гривень вартості приймання стічних вод з понаднормативним забрудненням, вказуючи на ухилення відповідача від сплати вказаної суми та посилаючись на наступне.

Як вказує позивач, відносини між сторонами щодо нарахування та оплати вартості приймання стічних вод з понаднормативним забрудненням регулюються наступними нормативними актами:

- Інструкцією про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів, яка затверджена наказом Держбуду України 19.02.2002 р. № 37;

- Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, які затверджені наказом Держбуду України 19.02.2002 р. № 37;

- Правилами приймання стічних вод у комунальну каналізацію м. Миколаєва, які затверджені рішенням виконкому Миколаївської міської ради від 23.01.2003 р. № 70.

Поряд з цим позивач зазначає, що між сторонами існують договірні відносини щодо порядку приймання стічних вод, які регулюються укладеним між ними договором на централізоване водопостачання та водовідведення від 25.02.2015 № А/395. Як вказує позивач, вказаний договір було укладено з Державним підприємством Одеська залізниця, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 р. № 200 Про утворення публічного акціонерного товариства Українська залізниця та постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 р. № 735 Питання публічного акціонерного товариства Українська залізниця було реорганізовано в Регіональну філію Одеська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця. З огляду на зазначене, між сторонами була укладена додаткова угода від 01.12.2015 р. до договору №А/395 від 25.02.2015 р., згідно якої було змінено сторону договору.

Так, відповідно до п. 2.1 вказаного договору споживач зобов'язується дотримуватися в тому числі Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, Правил приймання стічних вод у комунальну каналізацію м. Миколаєва.

Відповідно до п. 4.2.1 договору виробник має право вимагати від споживача дотримання ним Правил приймання, Місцевих правил приймання.

Відповідно до пункту 2.1 Правил приймання Водоканали мають право пред'являти підприємствам у встановленому порядку рахунки за скид понаднормативних забруднень із застосуванням коефіцієнта кратності, який враховує рівень небезпеки скинутих забруднень, при порушенні як цих Правил, так і місцевих Правил приймання.

Відповідно до пункту 2.4 Правил приймання підприємства зобов'язані виконувати в повному обсязі вимоги цих Правил, місцевих Правил приймання та договору на послуги водовідведення, своєчасно оплачувати рахунки Водоканалу за надані послуги; дотримуватись установлених Водоканалом кількісних та якісних показників стічних вод на каналізаційних випусках підприємства; оплачувати рахунки за скид понаднормативних забруднень при порушенні встановлених показників.

Відповідно до п.п. 5.2 договору № А/395 від 25.02.2015 р. за скид в міську каналізаційну мережу стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин, передбачених Місцевими правилами приймання, споживач сплачує додаткову плату, передбачену чинним законодавством.

Загальне правило щодо якості стічних вод споживача зазначене в пункті 4.2 Правил приймання, відповідно до якого стічні води, які підлягають прийманню до міської каналізаційної мережі, не повинні містити забруднюючі речовини з перевищенням допустимих концентрацій, установлених місцевими Правилами приймання.

Відповідно до п.п. 2.1 Правил приймання Водоканали мають право здійснювати раптовий (у будь-яку годину доби), не погоджений з підприємством заздалегідь відбір проб для контролю за якістю стічних вод, що скидаються.

Відповідно до п.п. 4.2.4 Правил виробник має право відбирати проби стічних вод.

Так, позивач вказує, що 14 квітня 2016 року у присутності представника відповідача з контрольного колодязя виробничого комплексу відповідача по вул. Новозавадська,1 „К представниками позивача були відібрані проби стічної води на відповідність нормам допустимих концентрацій забруднюючих речовин. За ствердженнями позивача, при відборі проб зі сторони відповідача був присутній в.о. начальника ТНТС ОСОБА_4, який підписався в журналі-акті відбору проб стічних вод підприємств про відібрання проб головної, контрольної та арбітражної. Відібрана головна проба стічних вод була передана до Миколаївського регіонального управління водних ресурсів для проведення вимірювань.

Як стверджує позивач, в результаті проведених аналізів виявлено перевищення гранично допустимих концентрацій забруднюючих речовин по показнику фосфати. „СПАР (синтетично-поверхнево-активніречовини).

Так, 21 квітня 2016 року позивач повідомив відповідача, направивши на його адресу лист від 21.04.2016 року за вих.№674/36. На підставі цих результатів та відповідно до п. 3.2.4 та розділу 7 місцевих Правил приймання стічних вод позивач здійснив розрахунок вартості приймання стічних вод з понаднормативним забрудненням та направив 11 травня 2016 року відповідачу для оплати рахунок-фактуру № 18/16 від 10.05.2016 року на суму 8849,94 гривень.

При цьому позивач застосовував положення п.п. 7.1-7.6 та 3.2.4 місцевих Правил приймання наступним чином:

- при виставленні рахунку-фактури № 18/16 від 10.05.2016 р., застосовуючи п. 7.6 місцевих Правил приймання, позивач нарахував плату за скид стічних вод з перевищенням ДК за лютий-квітень 2016 року (дата відбору 14.04.2016 р., попередній відбір відбувався більше трьох місяців тому) виходячи з обсягів скинутих стічних вод за ці періоди;

- застосовуючи формули з п.п. 7.3, 7.5 місцевих Правил приймання позивач розрахував коефіцієнт кратності Кк = Сф/ДК-1, у точці відбору проб у контрольному колодязі;

- до розрахунку приймається Кк = 2,33 та тариф на централізоване водовідведення Т = 3,83 грн./куб.м (без ПДВ), норматив плати для м. Миколаєва 28,4% від тарифу, застосовуючи формулу з п. 7.1 та п. 7.2 місцевих Правил приймання позивач розрахував вартість приймання 1 куб.м стічних вод з понаднормативними забрудненнями понад тимчасові концентрації речовин: Т х Нп х Кк, та загальну вартість на весь обсяг за три місяці лютий, березень та квітень;

Посилаючись на п. 7.10 Правил приймання, позивач зазначає, що при виявленні перевищення ДК забруднень, установлених договором або місцевими Правилами приймання, Водоканал після закінчення аналізу направляє Підприємству повідомлення про виявлене перевищення ДК забруднень (листом або телефонограмою) у термін, визначений місцевими Правилами приймання, але не більше 15 днів. Протягом шестимісячного терміну після виявлення перевищення ДК Водоканал згідно з Господарським процесуальним кодексом України направляє підприємству претензію, до якої додаються копія акта про відбір проби, копія результатів аналізу стічних вод, розрахунок величини додаткової плати за скид стічних вод (передаються лише ті документи, що відсутні на Підприємстві).

Відтак, позивач вказує, що на виконання цих положень він 21.04.2014 року (відбір проб 14.04.2016 р.) повідомив відповідача про перевищення допустимих концентратів, 22 лютого 2017 року звернувся з претензією до відповідача. Відповіді на претензію відповідач не надав кошти сплачувати відмовився.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 29 серпня 2017 року позовну заяву МКП „Миколаївводоканал прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 916/2108/17.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у запереченнях на позовну заяву та поясненнях. Зокрема, відповідач вказує, що позивачем при відборі стічних вод та їх дослідженні не дотримано національних стандартів України та керівних документів, а саме: КНД 211.1.0.009-94 Гідросфера. Відбір проб для визначення складу і властивостей стічних та технологічних вод, що, на думку відповідача, унеможливлює достовірність висновку щодо отриманих результатів аналізу проб. У розділі 1 КНД 211.1.0.009-94 "Галузь застосування" зазначено, що даний керівний нормативний документ встановлює загальні вимоги до відбору проб з метою подальшого визначення хімічних та фізичних показників складу і властивостей вод; містить загальні вимоги до: організації відбору, видів проб, місць, часу та частоти відбору, пристроїв, засобів та посуду для відбору та зберігання проб, реєстрації та транспортування проб, техніки безпеки. Положення цього керівного нормативного документу розповсюджуються на відбір проб стічних та технологічних вод, що підлягають державному та відомчому контролю. Отже, відповідач вказує, що застосування КНД 211.1.0.009-94 "Гідросфера. Відбір проб для визначення складу і властивостей стічних та технологічних вод" є обовязковим при здійснені відбору проб стічних вод, що позивачем було проігнаровано.

Також відповідач зазначає, що взагалі відсутній такий документ як «Акт про відбір проб стічних вод» від 14 квітня 2016 року в якому обов'язково зазначається, назва місця відбору проб, адреса місця відбору проб, час відбору проби, номер(а) проби, обсяг проби, назва та вид проби, позначки про стан посуди і наявність пломб на посуді в яку відбирається проба стічної води, в акті відбору проб обов'язково зазначається, хто з представників та свідків був присутній при відборі проб стічних вод. Натомість при відборі проб складений журнал-акт відбору проб стічних вод підприємств, де навіть не має місця для зазначення заперечень щодо проведення відбору. Відповідно до п. 9.1 КНД 211.1.0.009-94 "Гідросфера. Відбір проб для визначення складу і властивостей стічних та технологічних вод", на відібрану пробу (проби) складається супровідний документ (акт, паспорт), в якому має бути наведена така інформація: 1) номер посудини (проби); 2) назва проби, мета відбору; 3) вид проби (разова або об'єднана) із зазначенням способу усереднення; 4) спосіб відбору; 5) пункт та місце відбору; 6) дані про обробку проби (фільтрування, відстоювання, консервування тощо); 7) дата, час та відомості про особу (осіб), яка відібрала пробу.

Однак відповідач зауважує, що із журналу-акту відбору проб стічних вод від 14 квітня 2016 року взагалі не вбачається хто саме з спеціалістів проводив відбір проби, спосіб відбору проби, дані про обробку проби (фільтрування, відстоювання, консервування тощо). Окремих супровідних документів, які містять відомості, передбачені п. 9.1 КНД 211.1.0.009-94 позивачем не складалось. Протокол лабораторії ЦМВ ЛД-№71 від 19.04.2016 р, дослідження стічної води не дає можливості правильно ідентифікувати що лабораторією досліджено саме ту пробу, яку було відібрано в локомотивного депо ОСОБА_3 через відсутність посилань на прізвище, імя спеціаліста, кількість відібраної проби в яку попали дощові води, опломбування й маркування посуду при відборі проби. Крім того, за протоколом дослідження відібраної проби з пломбою №13929968 взагалі відсутній висновок лікаря, що унеможливлює та нівелює вимоги позивача, щодо стягнення з відповідача - 8 849,94 грн вартості приймання стічних вод з понаднормативним забрудненням .

Також окремо відповідач зазначає, що журнал-акт відбору проб стічної води на які посилається позивач та протокол дослідження проби не містить жодних посилань про застосовані методики, стандарти при її відборі, транспортуванні і лабораторному дослідженні. В журналі-акті відбору проб стічної води теж відсутній перелік показників які будуть визначатись у відібраній окремо в різні типи посуду проби, як того вимагають ДСТУ ІSО 5667-10:2005 та ДСТУ ІSО 5667-3-2001, при цьому навіть не зазначено хто конкретно відбирав з представників позивача пробу. Окрім цого в журналі зазначено не уповноважену особу відповідача.

Окремо відповідач зазначив, що проби повинні були відбиратися в різні посудини, оскільки проба на визначення ХСК потребує консервації. Так, пунктом 7.7 КНД 211.1.0.009-94 передбачено, що відбір проб для визначення завислих речовин, нафтопродуктів, показників біохімічного споживання кисню (БСК) та хімічного споживання кисню (ХСК) слід проводити в окремий посуд одноразовим наповнюванням без переливу. Згідно п. 7.9 КНД 211.1.0.009-94 "Гідросфера. Відбір проб для визначення складу і властивостей стічних та технологічних вод", особливості відбору проб та попередньої обробки для визначення конкретних показників надані у відповідних методиках визначення складу та властивостей вод, а саме: КНД 211.1.4.021 -95 "ОСОБА_3 визначення хімічного споживання кисню (ХСК) в поверхневих і стічних водах": у п. 5.1 зазначено, що відбір проводять у скляний посуд з притертою пробкою; пунктом 5.2 встановлено, що пробу зберігають при 3°С -4°С, визначення проводять не пізніше, ніж через добу. Пробу після відбору консервують з добавленням 1 см.куб концентрованої сірчаної кислоти на 1 дм.куб. проби. Строк зберігання консервованої проби 5 діб. Об'єм проби води для визначення - не менш 500 см.куб; КНД 211.1.4.039-95 "ОСОБА_3 гравіметричного визначення завислих (суспензованих) речовин

в природних і стічних водах": у п. 5.2 зазначено, що об'єм проби повинен бути не менше 2000 см.куб. Пробу води не консервують. Визначення виконують не пізніше, ніж через добу; КНД 211.1.4.040-95 "ОСОБА_3 фотометричного визначення заліза (III) та заліза (II, III) з

сульфосаліциловою кислотою в стічних водах": у п.5.3 зазначено, що при відборі проби для

визначення вмісту загального заліза пробу не консервують; пунктом 5.4 передбачено, що проба для визначення заліза (III) має заповнювати всю посудину так, щоб під кришечкою не було бульбашок повітря, інакше залізо (II) буде окислене до заліза (III). Пробу консервують ацетатним буферним розчином (68 г ацетату натрію три гідрату та 166,7 см.вуб. льодяної оцтової кислоти довести дистильованою водою до 1 дм.куб.): 50 см.куб. на 1 дм.куб проби; пунктом 5.5 встановлено, що пробу для визначення розчиненого заліза (III, II) фільтрують на місці відбору через мембранний фільтр або "синю стрічку" і відразу консервують фільтрат 2 см. куб. азотної кислоти на 100 см.куб. проби; КНД 211.1.4.023-95 "ОСОБА_3 фотометричного визначення нітрит-іонів з реактивом Грісса в поверхневих та очищених стічних водах": у п.5.3 зазначено, що нестійкість нітритів вимагає проведення їх визначення зразу ж після відбору проби. Якщо це неможливо, пробу консервують на 1-2 доби додаванням 2-4 см.куб. хлороформу, або 40 мг хлориду ртуті (II) на 1 дм.куб, та охолоджуванням до 30 С - 40 С; КНД 211.1.4.037-95 "ОСОБА_3 фотометричного визначення хлоридів у поверхневих стічних водах": у п.5.3 зазначено, що проби відбирають у будь-який посуд без консервування, зберігаючи їх при кімнатній температурі. Об'єм проби повинен бути не менше, ніж 200 см.куб; КНД 211.1.4.043-95 "ОСОБА_3 фотометричного визначення фосфатів в стічних водах" у п.5.3 зазначено, що мінімальний об'єм проби 200 см.куб. Пробу можна не консервувати, але тоді визначення необхідно провести не пізніше, ніж через добу. Якщо на протязі доби аналіз виконати не можливо, проби фільтрують, додають 2-4 см.куб. хлороформу на 1 дм.куб води і зберігають при t° =

3-5 С не більше 3 ( трьох ) діб. Для визначення завислих речовин промстоків згідно методики КНД 211.1.4.039-95 "ОСОБА_3 гравіметричного визначення завислих (суспендованих) речовин в природних та стічних водах" об'єм проби повинен бути не менше 2000 см.куб, згідно п.2.5. Методики. Пробу для визначення завислих речовин промстоків не консервують (п. 5.2 КНД 211.1.4.039-95), а відповідно до п. 5.2 КНД 211.1.4.021-95 пробу для визначення хімічного споживання кисню (ХСК) після відбору консервують добавленням 1 см.куб. концентрованої сірчаної кислоти на 1 дм.куб. проби, а об'єм проби для визначення ХСК - не менше 500 см.куб. Однак, з журналу-акту відбору проб стічних вод від 14 квітня 2016 року неможливо встановити об'єм проб взятих позивачем на об'єкті відповідача та хто конкретно відбирав проби стоків за спірний період.

Таким чином на думку відповідача, об'єктивно вбачається, що за встановлених обставин справи щодо процедури відбору проби, такий аналіз стічних вод не міг бути проведений у відповідності до вищенаведених вимог керівних нормативних документів (методик).

Крім того відповідач у своєму відзиві зазначив, що позивачем в інших судових процесах з аналогічних спорів визнав, що «Правила приймання стічних вод у комунальну каналізацію м. Миколаєва, які затверджені рішенням виконкому Миколаївської міської ради від 23.01.2003 року №70 не пройшли державну реєстрацію. Державна реєстрація нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, а також інших органів, акти яких відповідно до законодавства підлягають державній реєстрації, здійснюється відповідно до Указу Президента України від 03 жовтня 1992 року № 493 "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади" та Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств., інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 року № 731. Державна реєстрація нормативно-правових актів здійснюється відповідно до Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2005 року № 34/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 квітня 2005 року за № 381/10661. Державній реєстрації підлягають нормативно-правові акти будь-якого виду (постанови, накази, інструкції тощо), якщо в них є одна або більше норм, що: мають міжвідомчий характер, тобто є обов'язковими для інших міністерств, органів виконавчої влади, а також органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, що не входять до сфери управління органу, який видав нормативно-правовий акт.

Також відповідач посилається на ст. 19 Конституції України, ст. 20 20 Господарського Кодексу України; ч.2, статті 4. ГПК України, відповідно якої. господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, Закону України "Про господарські суди", цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Господарський суд не застосовує акти державних та інших органів, якщо ці акти не відповідають законодавству України.

Враховуючи викладене вище, недотримання національних стандартів України та керівних нормативних документів при відборі проб стічних вод підприємства відповідача та їх дослідженні, дає підстави вважати відбір проб стічної води згідно Журналу-Акту відбору проб стічної води від 14 квітня 2016 року на об'єкті відповідача та аналіз стічних вод без висновку лікаря за переконанням відповідача є неналежними доказами по справі.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

25 лютого 2015 р. між Міським комунальним підприємством „Миколаївводоканал" (виробник) та Державним підприємством „Одеська залізниця (споживач) укладено договір № А/395на централізоване водопостачання та водовідведення, згідно п. 2.1 якого позивач як виробник зобовязується надавати споживачу послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в точках розподілу відповідно до умов договору, а споживач зобовязується здійснювати своєчасну оплату послуг на умовах цього договору, дотримуватися правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, Тимчасовими правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в м. Миколаєві, правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, правилами приймання стічних вод у комунальну каналізацію м. Миколаєва та цим договором, а також дотримуватися норм, визначених іншими нормативними актами, що регулюють правовідносини, які виникають за цим договором. Сторони з усіх питань, що виникають з цього договору, зобовязуються керуватися Законом України Про питну воду та питне водопостачання, Господарським Кодексом України, Цивільним кодексом України, Правилами користування, Тимчасовими правилами, Правилами приймання, Місцевими правилами приймання та іншими нормативними актами, на підставі яких здійснюється централізоване водопостачання та водовідведення.

Згідно п. 3.2 договору тарифи на послуги встановлюються уповноваженими органами відповідно із чинним законодавством та не підлягають узгодженню сторонами. У разі зміни тарифів у період дії цього договору виробник доводить споживачу нові тарифи без внесення додаткових змін до цього договору стосовно строків іх введення та розмірів. Також при зміні тарифів проводиться перерахунок вартості послуг за очищення наднормативно забруднених стічних вод.

У відповідності до п.п. 4.3.7 договору споживач зобовязаний забезпечувати своєчасний та безперервний доступ представникам виробника (за наявності належним чином оформленого посвідчення щодо проведення інспекції тощо) для зняття контрольних показань із засобів обліку, для відбору з контрольних каналізаційних колодязів проб на перевірку допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах, що скидаються до міської каналізаційної мережі. У випадку скиду в міську каналізаційну мережу стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин, передбачених Місцевими правилами приймання, споживач сплачує додаткову плату, передбачену чинним законодавством (п.п. 5.2).

В додатках № 8 та № 8/1 до договору Про приймання наднормативно забруднених стічних вод від Локомотивного депо Миколаїв сторонами також узгоджено розрахунок вартості приймання таких вод.

Відповідно до п.п. 10.1 договору останній набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2015 р., а в частині розрахунків до повного їх завершення. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Згідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 р. №200 Про утворення ПАТ Українська залізниця та постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 р. № 735 Питання публічного акціонерного товариства Українська залізниця ДП „Одеська залізниця було реорганізовано в ПАТ Українська залізниця. З огляду на вказане, 01.12.2015 р. між МКП „Миколаївводоканал" (виробник) та ПАТ Українська залізниця (як правонаступник ДП „Одеська залізниця) в особі начальника виробничого підрозділу „Локомотивне депо ОСОБА_3 служби локомотивного господарства регіональної філії „Одеська залізниця ПАТ Українська залізниця та головного інженера вказаного виробничого підрозділу була укладена додаткова угода до договору №А/395 від 25.02.2015 р. про заміну сторони договору „Замовника, яким визначено ПАТ „Українська залізниця в особі філії „Одеська залізниця.

Відтак, відповідач є споживачем послуг за вищевказаним договором, укладеним з позивачем.

Так, згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобовязання.

Так, укладений між сторонами по справі договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення є підставою для виникнення у сторін договору господарських зобов'язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України). В свою чергу згідно ст. 629 ЦК України вказаний договір є обов'язковим для виконання його сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Так, з матеріалів справи вбачається, що 14 квітня 2016 року працівниками Водоканалу в присутності представника відповідача (.о. начальника ТНТС ОСОБА_4) з контрольного колодязя виробничого комплексу відповідача по вул. Новозаводська,1 „К здійснено відбір проб стічної води на відповідність нормам допустимих концентрацій забруднюючих речовин, про що зроблено відповідний запис в журналі-акті відбору проб стічних вод підприємств без зауважень представника відповідача. Відібрана головна проба стічних вод була передана до Миколаївського регіонального управління водних ресурсів для проведення вимірювань, про що свідчить супровідний лист позивача.

В результаті проведених аналізів проб виявлено перевищення гранично допустимих концентрацій забруднюючих речовин по показнику фосфати та „СПАР (синтетично-поверхнево-активні речовини), що вбачається з результатів аналізів стічних проб від 19.04.2016 року. 21 квітня 2016 року позивач направив на адресу керівника Локомотивного депо ОСОБА_3 повідомлення про вказані результати аналізу стічних вод. Так, на підставі зазначених результатів позивач здійснив згідно п.п. 3.2.4. та розділу 7 місцевих Правил приймання стічних вод розрахунок вартості приймання стічних вод з понаднормативним забрудненням з урахуванням чинної угоди про якість, а також 11.05.2016 року направив відповідачу для оплати рахунок-фактуру № 18/16 від 10.05.2016 року на 8849,94 гривень.

У звязку з неоплатою відповідачем вказаного рахунку-фактури № 18/16 від 10.05.2016 на суму 8849,94 гривень позивачем була направлена відповідачу претензія від 22.07.2017 року про необхідність сплати нарахованої суми, яка була залишена відповідачем без задоволення.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду із заявленим позовом про стягнення з відповідача вартості приймання стічних вод з понаднормативним забрудненням в загальній сумі 8849,94 гривень.

Між тим слід зазначити, що згідно з п. 5.2. договору за скид в міську каналізаційну мережу стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин, передбачених Місцевими правилами приймання, споживач сплачує додаткову плату, передбачену чинним законодавством.

Згідно п. 2.4.1 Правил приймання стічних вод у комунальну каналізацію, які затверджені рішенням виконкому Миколаївської міської ради від 23.01.2003 р. № 70, підприємства зобов'язані здійснювати систематичний контроль за кількістю та якістю стічних вод, які вони скидають до системи міської каналізації згідно з графіком відбору проб, погодженим з водоканалом, не перевищувати встановлені обсяги водовідведення та ДК стічних вод в КК на своїх випусках, а за п. 2.4.7. Правил - своєчасно оплачувати виставленні водоканалом рахунки за послуги водопостачання і водовідведення та за скид понаднормативних забруднень.

Відповідно до п. 1.6. Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, які затверджені наказом Держбуду України 19.02.2002 р. № 37, що були чинні на момент виникнення спірних правовідносин, місцеві Правила є обов'язковими для всіх підприємств, яким Водоканали надають послуги з водовідведення та які розташовані на території даної місцевої ради.

Відповідно до пункту 1.4. місцевих Правил приймання стічних вод у комунальну каналізацію, які затверджені рішенням виконкому Миколаївської міської ради від 23.01.2003 р. № 70, ці Правила є обов'язковими до виконання всіма підприємствами (незалежно від їх відомчої належності і форми власності), стічні води яких скидаються в міську каналізацію безпосередньо чи опосередковано.

Відповідно до пункту 2.1. Правил Водоканали мають право, зокрема .пред'являти підприємствам у встановленому порядку рахунки за скид понаднормативних забруднень із застосуванням коефіцієнта кратності, який враховує рівень небезпеки скинутих забруднень, при порушенні як цих Правил, так і місцевих Правил приймання.

Відповідно до пункту 2.4. Правил підприємства зобов'язані, зокрема, виконувати в повному обсязі вимоги цих Правил, місцевих Правил приймання та договору на послуги водовідведення, своєчасно оплачувати рахунки Водоканалу за надані послуги, дотримуватись установлених Водоканалом кількісних та якісних показників стічних вод на каналізаційних випусках Підприємства; оплачувати рахунки за скид понаднормативних забруднень при порушенні встановлених показників.

Відповідно до абз. 4 п. 1.3. Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів, затвердженої наказом Держбуду № 37 від 19.02.2002 р., при недотриманні вимог договору та місцевих Правил приймання підприємства повинні сплатити водоканалу плату за скид понаднормативних забруднень, а також відшкодувати збитки, заподіяні через порушення режиму скиду і допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах, які скидаються підприємствами.

Відповідно до пункту 3.2. Інструкції при перевищенні рівня вмісту забруднюючих речовин у стічних водах підприємств, що скидаються у систему каналізації, порівняно з встановленими місцевими Правилами приймання, підприємства сплачують Водоканалу плату за скид понаднормативних забруднень, яка нараховується за нормативом плати за очищення 1 куб.м стічних вод з умістом забруднень у межах допустимих концентрацій (Н„), обсягом скинутих понаднормативно забруднених стічних вод (Упз) та коефіцієнтом кратності (Кк), який враховує рівень небезпеки скинутих забруднень для технологічних процесів очищення стічних вод та екологічного стану водойми.

За загальним правилом щодо якості стічних вод споживача, яка наведено в п. 4.2. Правил приймання стічних вод, стічні води, які підлягають прийманню до міської каналізаційної мережі, не повинні містити, зокрема, забруднюючі речовини з перевищенням допустимих концентрацій, установлених місцевими Правилами приймання.

В п. 6.5. Правил вказано, якщо підприємство не може забезпечити виконання місцевих Правил приймання за деякими показниками, воно звертається до Водоканалу з обґрунтованим проханням про приймання таких стічних вод з доданням графіка заходів доведення якості та режиму їх скиду до вимог місцевих Правил приймання. Водоканал розглядає ці обґрунтування у 15-денний строк і може прийняти рішення про укладення договору про приймання наднормативно забруднених стічних вод, установивши для цього Підприємства плату за скид понаднормативних забруднень згідно з Інструкцією про встановлення та стягнення плати, яка справляється за скиди промислових стічних вод системи каналізації.

При цьому слід зазначити, що у випадку коли концентрація забруднюючих речовин у стічних водах, які надходять у міську каналізацію від споживача, знаходиться у межах допустимих концентрацій, затверджених розділом 5 місцевих Правил приймання, то Водоканал виставляє споживачу лише рахунок за послуги з централізованого водовідведення виходячи з чинного тарифу та фактичного обсягу стічних вод.

У разі, коли концентрація забруднюючих речовин у стічних водах споживача перевищує затверджені допустимі концентрації, то Водоканал виставляє споживачу два рахунки:

- звичайний рахунок за послуги з централізованого водовідведення;

- рахунок за приймання стічних вод з понаднормативними забрудненнями із застосуванням підвищеного коефіцієнта відповідно до розділу 7 місцевих Правил приймання.

У разі, коли між Водоканалом та споживачем є угода про якість, то Водоканал виставляє споживачу два рахунки:

- звичайний рахунок за послуги з централізованого водовідведення;

- рахунок за приймання стічних вод з понаднормативними забрудненнями відповідно до розділу 7 місцевих Правил приймання, але із застосуванням положень угоди про якість.

В угоді про якість сторони домовляються про значення тимчасових допустимих концентрацій конкретних забруднюючих речовин з яких визначається коефіцієнт кратності та вартість приймання стічних вод споживача.

У разі, коли концентрація забруднюючих речовин у стічних водах споживача перевищує тимчасові допустимі концентрації, які передбачені угодою про якість, а також перевищує допустимі концентрації інших забруднюючих речовин, які відсутні в угоді про якість, то Водоканал виставляє споживачу три рахунки:

- звичайний рахунок за послуги з централізованого водовідведення;

- рахунок за приймання стічних вод з понаднормативними забрудненнями із застосуванням положень угоди про якість;

- рахунок за приймання стічних вод з понаднормативними забрудненнями понад тимчасові концентрації, які передбачені угодою про якість, та з іншими понаднормативними забрудненнями по речовинам, які не вказані в угоді про якість; по цих двох позиціях забруднень плата за приймання нараховується із застосуванням підвищеного коефіцієнта відповідно до розділу 7 місцевих Правил приймання, при цьому по показниках, які передбачені угодою про якість, враховується положення пункту 3.2.4. місцевих Правил приймання.

Відповідно до пункту 3.2.4. місцевих Правил приймання стічних вод при виявленні перевищення фактичної концентрації будь-якого показника над зазначеною в угоді про якість додаткова оплата послуг водовідведення здійснюється підприємством з коефіцієнтом кратності, що визначається Водоканалом відповідно до державної Інструкції, але замість встановлених у Правилах ДК беруть тимчасові ДК за Угодою про якість.

Тобто у разі перевищення фактичної концентрації будь-якого показника забруднюючої речовини над встановленою угодою про якість додаткова оплата послуг водовідведення здійснюється відповідачем з коефіцієнтом кратності, що визначається позивачем відповідно до Інструкції, але замість встановлених у місцевих Правилах приймання допустимих концентрацій беруть тимчасові допустимі концентрації за угодою про якість.

Відповідно до пункту 7.1. місцевих Правил приймання стічних вод величина плати за скид стічних вод у міську каналізацію (Пс) розраховується Водоканалом згідно з Державною інструкцією за формулою: Пс = Т Vдог + 5Т Vnдог + Vnз Кк - Нn, де

Т- тариф, установлений за надання послуг водовідведення Підприємствам, віднесеним до відповідної категорії абонентів, грн/куб.м;

Vдог - обсяг скинутих Підприємством стічних вод у межах, обумовлених договором, куб.м;

Vnдог - обсяг скинутих Підприємством стічних вод понад обсяги, обумовлених договором, куб.м;

Vпз - обсяг скинутих Підприємством стічних вод з понаднормативними забрудненнями, куб.м;

Кк - коефіцієнт кратності, який враховує рівень небезпеки скинутих забруднень для технологічних процесів очищення стічних вод та екологічного стану водойми;

Нn - встановлений норматив плати за скид понаднормативних забруднень у систему каналізації, грн/куб.м.

Відповідно до пункту 7.2. місцевих Правил приймання при стічних вод перевищенні рівня вмісту забруднюючих речовин у стічних водах підприємств, що скидаються у систему каналізації, порівняно з встановленими ДК, підприємства сплачують Водоканалу плату за скид понаднормативних забруднень, яка нараховується за нормативом плати за очищення 1 куб.м стічних вод з умістом забруднень у межах допустимих концентрацій (Нn), обсягом скинутих понаднормативне забруднених стічних вод (Vпз) та коефіцієнтом кратності (Кк), який враховує рівень небезпеки скинутих забруднень для технологічних процесів очищення стічних вод та екологічного стану водойми.

Норматив плати становить 28,4% від затверджених тарифів за послуги водовідведення (для м. Миколаєва).

Відповідно до пункту 7.3. місцевих Правил приймання при виявленні Водоканалом у ході контролю якості стічних вод, що скидаються підприємством, перевищення фактичної концентрації одного виду забруднення (Сф) над установленою ДК коефіцієнт кратності для розрахунку плати за скид понаднормативних забруднень визначають за формулою: Кк =Сф/ДК-1. Коефіцієнт кратності при перевищенні ДК однієї речовини не може перевищувати 5, окрім випадків, передбачених підпунктами 7.2.1. та 7.2.2.

Відповідно до пункту 7.5. місцевих Правил приймання, якщо встановлений факт одночасного скиду до міської каналізації кількох забруднень у концентраціях, що перевершують ДК, коефіцієнт кратності Кк визначають за формулою:

п Сф1 -ДКі

Кк = ?

і=1 ДКі

де Сфі, - фактична концентрація в стічних водах Підприємства і-ї речовини;

ДК - допустима концентрація і-ї речовини, яку встановлено договором або Правилами для даного підприємства.

Загальний коефіцієнт кратності з урахуванням перевищення допустимої концентрації кількох речовин та інших порушень не може бути більше ніж 10. (Якщо за розрахунком Кк вийшло більше ніж 10, то приймають Кк=10, крім випадку, передбаченого підпунктом 7.2.1.).

Відповідно до пункту 7.6. місцевих Правил приймання плата за скид підприємством стічних вод з перевищенням ДК, установленим разовим аналізом, стягується за час від попереднього аналізу, проведеного Водоканалом, до моменту зафіксованого порушення, але не більше трьох календарних місяців. Ця плата стягується за весь обсяг стічних вод, скинутих Підприємством за цей період з даного об'єкта.

Так, при здійсненні нарахування плати за скид стічних вод позивач застосовував положення п.п. 7.1-7.6 та 3.2.4 місцевих Правил приймання стічних вод наступним чином:

- при виставленні рахунку-фактури № 18/16 від 10.05.2016 р., застосовуючи п. 7.6 місцевих Правил приймання, позивач нарахував плату за скид стічних вод з перевищенням ДК за лютий березень та квітень 2016 року (дата відбору 14.04.2016 р., попередній відбір відбувався більше трьох місяців тому), виходячи з обсягів скинутих стічних вод за ці періоди;

- застосовуючи формули з п.п. 7.3, 7.5 місцевих Правил приймання позивач розрахував коефіцієнт кратності Кк = Сф/ДК-1, у точці відбору проб у контрольному колодязі, виходячи з показнику Сф =2,09, норми ДК 0,7, до розрахунку приймається Кк = 1,98;

- з огляду на розрахунок Кк = 1,98 та тариф на централізоване водовідведення Т = 3,83 грн./куб.м (без ПДВ), норматив плати для м. Миколаєва 28,4% від тарифу, застосовуючи формулу з п. 7.1 та п. 7.2 місцевих Правил приймання позивач розрахував вартість приймання 1 куб.м стічних вод з понаднормативними забрудненнями понад тимчасові концентрації речовин: Т х Нп х Кк, та загальну вартість на весь обсяг за три місяці: лютий березнеь та квітень;

Відповідно до пункту 3.2.4. місцевих Правил приймання при виявленні перевищення фактичної концентрації будь-якого показника над зазначеною в Угоді про якість додаткова оплата послуг водовідведення здійснюється підприємством з коефіцієнтом кратності, що визначається Водоканалом відповідно до державної Інструкції, але замість встановлених у Правилах ДК беруть тимчасові ДК за Угодою про якість.

Цей пункт визначає порядок визначення коефіцієнта кратності у разі перевищення фактичної концентрації будь-якого показника над зазначеною в угоді про якість. Для визначення береться формула з пункту 3.3. Інструкції або з пункту 7.3. місцевих Правил приймання (Кк=Сф/ДК-1), фактично встановлені концентрації (Сф) та тимчасово допустимі концентрації , які зазначені в угоді про якість (а в формулі позначені як ДК).

Відповідно до пункту 7.10. Правил приймання стічних вод при виявленні перевищення ДК забруднень, установлених договором або місцевими Правилами приймання, Водоканал після закінчення аналізу направляє підприємству повідомлення про виявлене перевищення ДК забруднень (листом або телефонограмою) у термін, визначений місцевими Правилами приймання, але не більше 15 днів. Протягом шестимісячного терміну після виявлення перевищення ДК Водоканал згідно з Господарським процесуальнім кодексом України направляє Підприємству претензію, до якої додаються: копія акта про відбір проби, копія результатів аналізу стічних вод, розрахунок величини додаткової плати за скид стічних вод (передаються лише ті документи, що відсутні на підприємстві).

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивачем у повній відповідності з вимогами чинного законодавства здійснено нарахування відповідачу плати за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням.

Посилання відповідача у відзиві на позов стосовно того, що журнал-акт відбору проб стічних вод підприємств не містить відповідних даних для визначення обєму взятих проб, а тому, на думку відповідача, процедура відбору не була дотримана, суд вважає безпідставними, оскільки будь-яких заперечень з боку представника відповідача стосовно процедури відбору проб не було заявлено під час відбору.

Також господарський суд, здійснивши дослідження наявних в матеріалах справи копій журналу-акту та наданих у судовому засіданні оригіналу, зазначає, що в журналі-акті заповнені всі графи: назва підприємства, стоки якого відбиралися для проби, адреса де здійснено відбір, вказана посадова особа відповідача, яка була присутня при відборі проб, є підписи представника відповідача, зазначено час та дату відбору. Тим більш слід зазначити, що необхідний об'єм проби визначений Місцевим правилами приймання, а саме п.п. 6.2.15 Найменший об'єм разової проби 3,0 л (в посуд для головного аналізу-1 л, в посуд для контрольного аналізу - 1 л і для арбітражного аналізу - 1л).

Також судом не приймаються до уваги посилання відповідача на відсутність Акту про відбір проб стічних вод, оскільки надані позивачем до позову копії сторінок журналу-акту відбору проб стічних вод підприємств 2015-2016 р.р. відповідають додатку 1 місцевих Правил приймання стічних вод у комунальну каналізацію м. Миколаєва.

При цьому суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що Правил приймання стічних вод у комунальну каналізацію м. Миколаєва, які затверджені рішенням виконкому Миколаївської міської ради № 70 від 23.01.2003 р., не підлягають застосуванню з огляду на непроходження вказаними Правилами державної реєстрації.

Так, сторонами в договорі на централізоване водопостачання та водовідведення № А/395 від 25.02.2015 р. було погоджено, що вони зобовязуються дотримуватись і керуватися саме цими Правилами (п. п. 2.1., 4.2.1. договору), тобто вони є частиною договору, а тому мають юридичну силу для сторін.

Також за приписами ст. 627 Цивільного кодексу України, якою визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, Місцеві правила приймання є обовязковими до виконання відповідачем в частині скиду стічних вод його виробничими підрозділами, які находяться на території м. Миколаєва та скидають стічні води до централізованої каналізаційної мережі міста.

Решта частина доводів відповідача в обґрунтування заперечень на позов судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують висновок суду про допущення відповідачем умов договору шляхом здійснення скиду до каналізаційних мереж стічних вод з понаднормативним забрудненням. При цьому суд зауважує, що з наявних в матеріалах справи копій судових рішень по справі № 916/1508/16, №916/1172/17, які набрали законної сили, вбачається, що аналогічні порушення з боку відповідача мали місце під час виконання спірного договору.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Так, враховуючи те, що відповідач здійснив скид до каналізаційних мереж стічних вод з понаднормативним забрудненням, однак в порушення взятих на себе зобовязань не здійснив оплати за надані послуги з водовідведення стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій, суд доходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої плати за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням в сумі 8849,94 гривень. Адже, несплатою позивачу вищевказаної суми заборгованості за спірним договором № А/395 відповідач порушив умови вказаного договору, що є недопустимим згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, а також вимоги чинного законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оцінюючи надані сторонами докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Міського комунального підприємства „Миколаївводоканал обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства, тому підлягають задоволенню.

У звязку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, та рішення відбулось на користь позивача, відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, слід віднести за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ) в особі регіональної філії „Одеська залізниця (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19; ) на користь Міського комунального підприємства „Миколаївводоканал (54055, м. Миколаїв, вул. Погранична, 161; ) 8849 (вісім тисяч вісімсот сорок девять) гривень 94 копійки вартості приймання стічних вод з понаднормативним забрудненням, 1600 (одна тисяча шістсот) гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 20 листопада 2017 р.

Суддя Г.І. Гуляк