номер провадження справи 12/106/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20.11.2017 Справа № 908/3437/15

Господарський суд Запорізької області у складі судді Смірнова О.Г.

За участю секретаря судового засідання Бамбизова М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду у справі № 908/3437/15

за позовом: Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 100000,00 грн.

за участю представників:

від стягувача - Голубова І.О., довіреність № 17 від 04.09.2017 року

від боржника - ОСОБА_1, особисто

громадянин України - ОСОБА_3

СУТЬ ПИТАННЯ: Боржник у справі - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Запорізької області із заявою з посиланням на приписи ст. 121 Господарського процесуального кодексу України та просить суд відстрочити виконання рішення суду від 21.07.2015 року у справі № 908/3437/15 до 12.01.2020 року.

17.11.2017 року через канцелярію суду від Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України надійшли пояснення на заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в яких стягувач заперечує проти надання відстрочки виконання рішення суду у справі № 908/3437/15 зазначаючи наступне:

- наказ Господарського суду Запорізької області від 10.08.2015 року у справі № 908/3437/15 про стягнення з боржника до загального фонду Державного бюджету України на рахунки відкриті в управлінні Державної казначейської служби України за місцем реєстрації платника податків штрафу в сумі 50000,00 грн. за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, накладений рішенням адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 01.11.2013 року № 49-рш, та пені в сумі 50000,00 грн. за прострочення терміну сплати штрафу, був неодноразово пред'явлений стягувачем до виконання;

- 05.05.2017 року державним виконавцем Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 53879771;

- боржником в заяві не наведено обґрунтованих доводів, не надано належних доказів, які б могли бути підставою для надання відстрочки, та не доведено наявність конкретних обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення та не надано переконливих доказів того, що після 12.01.2020 року Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 буде виконано рішення суду;

- фінансові труднощі боржника не свідчать про те, що він не може своєчасно виконати рішення суду з підстав відсутності грошових коштів, оскільки така відсутність не може спричинити неможливість виконання рішення суду, з огляду на існування інших способів виконання рішення суду, крім звернення стягнення на грошові кошти у передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» порядку;

- на посилання Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 на те, що вона має малолітню дитину та не має можливості здійснювати підприємницьку діяльність, стягувач зазначає, що відповідно до ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України тягар утримання дитини, покладено і на чоловіка - ОСОБА_3;

- 21.02.2017 року в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування була опублікована декларація за 2016 рік ОСОБА_3, у розділі «Грошові активи» за ОСОБА_1 задекларовано готівкові кошти у сумі 32000 доларів США;

- відповідно до податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи за 2016 рік, ОСОБА_1 задекларовано загальний дохід за звітний (податковий) період за зайняття підприємницькою діяльністю в сумі 465808,00 грн.;

- зазначає, що надання відстрочки фактично зупинить виконання рішення суду у справі № 908/3447/15 на тривалий період та призведе до його повного невиконання.

Безпосередньо в судовому засіданні 20.11.2017 року Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 надані додаткові докази в обґрунтування відстрочки виконання рішення суду, а саме податкові декларації про майновий стан і доходи за 1-3 квартали 2017 року.

Боржник в судовому засіданні 20.11.2011 року підтримав вимоги заяви про надання відстрочки виконання рішення суду та просив її задовольнити.

Представник стягувача в судовому засіданні заперечив проти надання боржнику відстрочки виконання рішення суду на зазначений заявником період.

Розглянувши матеріали справи, заяву, вислухавши доводи боржника, з'ясувавши підстави звернення із заявою боржника, суд встановив:

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 21.07.2015 року позовні вимоги Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, до загального фонду Державного бюджету України на рахунки відкриті в управлінні Державної казначейської служби України за місцем реєстрації платника податків, за кодом бюджетної класифікації доходів - 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції», символ звітності - 106, штраф в сумі 50000,00 грн. за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, накладений рішенням адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 01.11.2013 року № 49-рш, та пеню в сумі 50000,00 грн. за прострочення терміну сплати штрафу. Разом з тим, з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України витрати зі сплати судового збору в сумі 2000,00 грн.

На виконання вказаного рішення 10.08.2015 року Господарським судом Запорізької області було видано відповідні накази.

Заява боржника обґрунтована приписами статті 121 ГПК України, які передбачають наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Мотивуючи заяву про відстрочку виконання рішення суду у даній справі, боржник зазначає, що на теперішній час боржник знаходиться в скрутному матеріальному становищі та не веде підприємницьку діяльність, у зв'язку із доглядом за дитиною до досягнення нею шестирічного віку. В підтвердження викладеного у заяві боржником надані довідки медичного закладу про стан здоров'я дитини № 21 від 25.01.2017 року та № 286 від 25.10.2017 року, і податкові декларації про майновий стан і доходи за 1-3 квартали 2017 року.

Дослідивши матеріали справи, спосіб та порядок виконання рішення суду у даній справі, суд вважає заяву боржника обґрунтованою частково, та такою, що підлягає задоволенню частково, виходячи із наступного:

Стаття 129 Конституції України та стаття 115 ГПК України передбачає, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на усій території України і виконуються у порядку, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 121 ГПК України передбачено, що при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Підставою для розстрочки, відстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. При цьому, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Законодавець визначає, що відстрочка означає відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо.

При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Вищезазначені норми визначають процесуальну можливість вирішення питань, пов'язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. Проте, нормами чинного законодавства, зокрема Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому, суд оцінює докази, які підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України і лише за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право відстрочити виконання рішення чи постанови.

Так, в якості доказів неможливості виконання рішення суду боржник надав суду податкові декларації про майновий стан і доходи Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за 1-3 квартали 2017 року, із яких вбачається, що з початку 2017 року у боржника відсутні будь які доходи. Дані декларації отримані Мелітопольською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Запорізькій області, про що свідчать відповідні відмітки на деклараціях.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 у заяві та у судовому засіданні 20.11.2017 року зазначила, що на даний час у неї відсутня можливість здійснювати підприємницьку діяльність, оскільки вона вимушена доглядати за дитиною - ОСОБА_4, який потребує постійного домашнього догляду згідно висновків лікарняної комісії, про що Комунальною установою «Мелітопольська міська дитяча лікарня» видано відповідні довідки № 21 від 25.01.2017 року та № 286 від 25.10.2017 року.

Таким чином, фінансово-економічний стан боржника є складним.

Поряд з цим, рішення суду від 21.07.2015 року у справі № 908/3437/15, яке набрало законної сили, в силу приписів ст. 115 ГПК України є обов'язковим для виконання на всій території України всіма суб'єктами господарювання, відносно яких воно прийнято.

Можливість розстрочення або відстрочення виконання рішення суду залежить виключно від винятковості обставин, які виникли у процесі виконання рішення суду. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 року у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина «судового розгляду».

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру...», а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв'язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом'якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Отже, питання щодо надання відстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з'ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати не тільки доводи боржника, а і заперечення кредитора, зокрема, щодо і його фінансового стану. При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що з моменту прийняття рішення від 21.07.2015 року у справі № 908/3437/15 та набрання ним законної сили і до теперішнього часу боржником частково виконано рішення в частині сплати до Державного бюджету України витрат зі сплати судового збору в сумі 2000,00 грн., що підтверджується постановою Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про закінчення виконавчого провадження № 51097419 від 13.06.2016 року, оригінал якої міститься у матеріалах справи.

Судом враховані зауваження стягувача відносно задекларованих за 2016 рік ОСОБА_1 загальних доходів за зайняття підприємницькою діяльністю в сумі 465808,00 грн. та наявність у божника готівкові коштів у сумі 32000 доларів США, відповідно до декларації за 2016 рік ОСОБА_3 опублікованої в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Стягувач у пояснення на заяву зазначив, що наказ Господарського суду Запорізької області від 10.08.2015 року у справі № 908/3437/15 про стягнення з божника штрафу в сумі 50000,00 грн. за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, накладений рішенням адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 01.11.2013 року № 49-рш, та пеню в сумі 50000,00 грн. за прострочення терміну сплати штрафу, неодноразово пред'являвся ним до виконання до органів державної виконавчої служби, проте доказів перебування вказаного наказу на примусовому виконання у 2016 році до матеріалів справи не надані.

Проте, задоволення заяви відповідача у повному обсязі, з огляду на ступінь його вини у виникненні спору, призвело б до непропорційного порушення балансу майнових інтересів держави України до бюджету якої присуджено стягнення штрафу в сумі 50000,00 грн. за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, накладений рішенням адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 01.11.2013 року № 49-рш, та пеню в сумі 50000,00 грн. за прострочення терміну сплати штрафу.

Відтак, враховуючи складний фінансовий стан боржника за останній період (січень - вересень 2017 року), а також обставини пов'язані із доглядом за дитиною, усунення порушень прав стягувача, суд дійшов висновку про можливість надання відстрочки виконання рішення в даній справі строком на шість місяців, а саме до 20.05.2018 року.

Відповідно до положень п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК і ст. 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

При цьому, враховано, що відстрочка виконання рішення в даній справі саме на шість місяців дасть можливість досягти мети виконання судового рішення при максимальному дотриманні співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора, надасть можливість боржнику вирішити питання щодо продовження здійснення підприємницької діяльності та акумулювати суму, необхідну для погашення заборгованості перед стягувачем, так і зробить реальною можливість отримання стягувачем стягнутих за рішенням суду коштів.

Суд наголошує на тому, що надання відстрочки не звільняє від виконання судового рішення і спрямовано на зменшення негативних наслідків для боржника при одночасному досягненні інтересу для кредитора, оскільки сприяє в повному обсязі виконанню судового рішення.

Відповідно до Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб'єкти права власності рівні перед законом; захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території; обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13, частина перша статті 17, частина перша статті 55, частина п'ята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129).

Посилання стягувача на положення Сімейного кодексу України приймаються судом до уваги. Однак, в даних правовідносинах надається оцінка фінансового становища Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 як суб'єкту господарювання та боржника за рішенням суду, в т.ч. спроможності боржника одночасно і в повному обсязі виконати рішення суду.

Щодо посилання стягувача на неналежність доказів слід зазначати, що належність доказів та їх правова оцінка здійснюється судом згідно вимог статті 43 ГПК України, оскільки ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом на підставі внутрішнього переконання керуючись законом.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129 Конституції України, ст. ст. 86, 115, 121 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. Заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду у справі № 908/3437/15 задовольнити частково.

2. Відстрочити виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 21.07.2015 року у справі № 908/3437/15 на шість місяців до 20.05.2018 року.

3. В задоволенні іншої частини заяви - відмовити.

Суддя О.Г. Смірнов