УХВАЛА

10.10.2017Справа № 910/14136/17

За позовом Державної іпотечної установи

До Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1. Національний банк України (далі - третя особа-1)

2. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - третя особа-2)

Про визнання договору недійсним

Суддя Ващенко Т.М.

Представники учасників судового процесу:

Від позивача: Погодічева Н.В., Дяченко В.С.

Від відповідача: Мостепанюк В.І.

Від 3-ої особи-1: Гузієнко Я.М.

Від 3-ої особи-2: Голік О.А.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Державної іпотечної установи до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про визнання недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів № ДД-758/2014 від 09.09.14., який укладений між позивачем та відповідачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.08.17. порушено провадження у справі № 910/14136/17; розгляд справи призначено на 20.09.17. о 11-30.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.09.17. на підставі ст. 27 Господарського процесуального кодексу України залучено до участі у розгляді справи № 910/14136/17 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Національний банк України та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, та на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України відкладено розгляд справи на 10.10.17. 11-10.

Представник позивача в судовому засіданні 10.10.17. підтримав подане в попередньому судовому засіданні клопотання на підставі ст. 4-4 Господарського процесуального кодексу України про розгляд справи у закритому судовому засіданні.

Дане клопотання обґрунтоване тим, що Державною іпотечною установою подане клопотання на підставі ст. 38 ГПК України про витребування доказів, які на думку заявника містять банківську таємницю, а тому розгляд справи повинен відбуватися у закритому судовому засіданні.

Розглянувши в судовому засіданні 10.10.17. клопотання позивача про розгляд справи № 910/14136/17 в закритому судовому засіданні, суд зазначає наступне.

Принцип гласності є конституційним принципом та однією з основних засад судочинства, встановлених у ст. 129 Конституції України.

Положеннями ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що розгляд справ у судах відбувається відкрито, крім випадків, установлених законом. У відкритому судовому засіданні мають право бути присутніми будь-які особи. У разі вчинення особою дій, що свідчать про неповагу до суду або учасників судового процесу, така особа за вмотивованим рішенням суду може бути видалена із зали судового засідання. Учасники судового процесу, інші особи, присутні у залі судового засідання, представники засобів масової інформації можуть проводити в залі судового засідання фотозйомку, відео- та аудіозапис з використанням портативних відео- та аудіотехнічних засобів без отримання окремого дозволу суду, але з урахуванням обмежень, установлених законом. Трансляція судового засідання здійснюється з дозволу суду. Проведення в залі судового засідання фотозйомки, відеозапису, а також трансляція судового засідання повинні здійснюватися без створення перешкод у веденні засідання та здійсненні учасниками судового процесу їхніх процесуальних прав. Розгляд справи у закритому судовому засіданні допускається за вмотивованим рішенням суду виключно у випадках, передбачених законом (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

За приписами ст. 4-4 ГПК України розгляд справ у господарських судах відкритий, за винятком випадків, коли це суперечить вимогам щодо охорони державної, комерційної або банківської таємниці, або коли сторони чи одна з сторін обґрунтовано вимагають конфіденційного розгляду справи і подають відповідне клопотання до початку розгляду справи по суті. Про розгляд справи у закритому засіданні або про відхилення клопотання з цього приводу виноситься ухвала.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Статтею 1 Закону України «Про інформацію» визначено, що інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 зазначеного Закону України «Про інформацію» право на інформацію може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

За порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом (ст. 20 Закону України «Про інформацію»).

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про інформацію» інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.

За визначенням ч. 2 ст. 21 Закону України «Про інформацію» конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

Згідно зі ст. 36 ГК України відомості, пов'язані з виробництвом, технологією, управлінням, фінансовою та іншою діяльністю суб'єкта господарювання, що не є державною таємницею, розголошення яких може завдати шкоди інтересам суб'єкта господарювання, можуть бути визнані його комерційною таємницею. Склад і обсяг відомостей, що становлять комерційну таємницю, спосіб їх захисту визначаються суб'єктом господарювання відповідно до закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 505 ЦК України передбачено, що комерційною таємницею є інформація, яка є секретною в тому розумінні, що вона в цілому чи в певній формі та сукупності її складових є невідомою та не є легкодоступною для осіб, які звичайно мають справу з видом інформації,до якого вона належить, у зв'язку з цим має комерційну цінність та була предметом адекватних існуючим обставинам заходів щодо збереження її секретності, вжитих особою, яка законно контролює цю інформацію. Комерційною таємницею можуть бути відомості технічного, організаційного, комерційного, виробничого та іншого характеру, за винятком тих, які відповідно до закону не можуть бути віднесені до комерційної таємниці (ч. 2 ст. 505 ЦК України).

Відповідно до ст. 1076 ЦК України банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність.

Згідно ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею.

Банківською таємницею, зокрема, є: відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; фінансово-економічний стан клієнтів; системи охорони банку та клієнтів; інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності; відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація; інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню; коди, що використовуються банками для захисту інформації.

Враховуючи те, що судом відмовлено в задоволенні клопотання позивача про витребування доказів, суд не вбачає підстав для задоволенні клопотання про розгляд справи у закритому судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 4-4, 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання Державної іпотечної установи про розгляд справи № 910/14136/17 у закритому судовому засіданні.

Суддя Т.М. Ващенко