ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року Справа № 910/8397/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - суддіГрека Б.М., - (доповідача у справі),
суддів :Вовка І.В., Могил С.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скарги Комунального підприємства "Київський метрополітен"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 25.07.2017 р.
у справі№ 910/8397/16
господарського судуміста Києва
за заявоюпро відстрочку виконання рішення
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Укррослізинг"
доКомунального підприємства "Київський метрополітен"
треті особи1)Київська міська рада, 2)Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), 3)Київська міська державна адміністрація
за участюПрокуратури міста Києва
простягнення суми, розірвання договору та витребування майна
за зустрічним позовомКомунального підприємства "Київський метрополітен"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Укррослізинг"
провизнання недійсним пункту договору

за участю представників від:
позивачаБарсегян М.Х.
відповідачаКовбасюк В.А., Ковтун Т.О., Бабенко В.М.
третьої особи-1Перепелицін К.М.
третьої особи-2Не з'явилися;
третьої особи-3Не з'явилися;
прокуратуриРадчик А.В.

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укррослізинг" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "Київський метрополітен" про стягнення заборгованості зі сплати прострочених лізингових платежів у сумі 1 959 466 447,88 грн., розірвання договору № 16-Упр-09 на фінансові лізингові послуги (вагону метрополітену) від 16.07.2009 р. та витребування предмету лізингу - 100 вагонів згідно з переліком.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.06.2017 р. (суддя Босий В.П.), яка залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.07.2017 р. (судді: М.А. Дідиченко, Л.Г. Смірнова, М.А. Руденко) відмовлено у задоволенні заяви Комунального підприємства "Київський метрополітен" про відстрочку виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2017 р.

Не погоджуючись із постановою і ухвалою судів попередніх інстанцій, Комунальне підприємство "Київський метрополітен" звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить ухвалу, постанову скасувати та прийняти нову ухвалу, якою відстрочити виконання рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укррослізинг" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "Київський метрополітен" про стягнення заборгованості зі сплати прострочених лізингових платежів у сумі 1 959 466 447,88 грн., розірвання договору № 16-Упр-09 на фінансові лізингові послуги (вагону метрополітену) від 16.07.2009 р. та витребування предмету лізингу - 100 вагонів згідно з переліком.

Рішенням господарського суду міста Києва від 28.09.2016 р. у справі № 910/8397/16 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укррослізинг" задоволено частково, стягнуто з Комунального підприємства "Київський метрополітен" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укррослізинг" заборгованість з оплати частини вартості предмета лізингу у розмірі 396 828 349 грн. 71 коп., заборгованість з оплати відсотків за користування предметом лізингу у розмірі 116 766 204 грн. 27 коп., інфляційні у розмірі 235 028 314 грн. 75 коп., 3% річних у розмірі 25 332 102 грн. 90 коп. та судовий збір у розмірі 55 489 грн. 35 коп. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено. В задоволенні зустрічного позову Комунального підприємства "Київський метрополітен" відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2017 р. рішення господарського суду міста Києва від 28.09.2016 р. у справі № 910/8397/16 змінено, викладено резолютивну частину рішення у наступній редакції:

"Позовні вимоги за первісним позовом задовольнити частково. Стягнути з Комунального підприємства "Київський метрополітен" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укррослізинг" заборгованість з оплати вартості частини предмету лізингу у розмірі 365 972 194 (триста шістдесят п'ять мільйонів дев'ятсот сімдесят дві тисячі сто дев'яносто чотири) грн. 84 коп., заборгованість з оплати відсотків за користування предметом лізингу у розмірі 112 303 827 (сто дванадцять мільйонів триста три тисячі вісімсот двадцять сім) грн. 30 коп., інфляційні втрати у розмірі 229 098 329 (двісті двадцять дев'ять мільйонів дев'яносто вісім тисяч триста двадцять дев'ять) грн. 81 коп., пеню за неналежне виконання зобов'язання в розмірі 42 027 946 (сорок два мільйони двадцять сім тисяч дев'ятсот сорок шість) грн. 73 коп., коефіцієнт коригування у розмірі 1 191 237 276 (один мільярд сто дев'яносто один мільйон двісті тридцять сім тисяч двісті сімдесят шість) грн. 82 коп., 3 % річних у сумі 25 332 102 (двадцять п'ять мільйонів триста тридцять дві тисячі сто дві) грн. 90 коп., 123 813,30 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та 144 461,80 грн. по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги. В іншій частині первісного позову відмовити. В задоволенні зустрічного позову Комунального підприємства "Київський метрополітен" відмовити повністю.".

06.02.2017 р. на виконання вказаного рішення господарським судом міста Києва було видано відповідні накази.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.04.2017 р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2017 р. в частині задоволення позову про стягнення пені в розмірі 42 027 946, 73 грн. скасовано та в цій частині прийнято нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено; в іншій частині постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2017 р. у справі № 910/8397/17 залишено без змін.

07.02.2017 р. до господарського суду міста Києва надійшла заява Комунального підприємства "Київський метрополітен" про відстрочку виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2017 р. у справі № 910/8397/16 до 31.12.2019 р.

Заява про відстрочку виконання рішення суду мотивована тяжким фінансовим становищем Комунального підприємства "Київський метрополітен".

Відмовляючи в задоволені заяви, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність бюджетної організації і не є підставою для звільнення останнього від своїх грошових зобов'язань та від відповідальності за їх порушення.

Вищий господарський суд України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що в якості виняткових обставин, які ускладнюють виконання рішення у даній справі, боржник посилається на скрутне фінансове становище. Так, відповідно до довідки, КП "Київський метрополітен" прогнозує в 2017 році отримати доходи в сумі 2 млрд. 018 млн., при цьому витрати прогнозуються - 3 млрд. 098 млн. грн. Прогнозований фінансовий результат діяльності КП "Київський метрополітен" на 2017 рік - збиток в сумі 1 млрд. 080 млн. грн.

За приписами частин 1, 3 статті 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Про відстрочку або розстрочку виконання рішення виноситься ухвала, яка може бути оскаржена у встановленому порядку.

Відтак, застосовуючи заходи, передбачені статтею 121 ГПК України, господарські суди повинні мати на увазі таке. Зокрема, що відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Розстрочка означає виконання рішення часками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатися господарським судом. Господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

За змістом наведеної норми, відстрочка виконання рішення є правом, а не обов'язком суду, яке, до того ж, реалізується у будь-який час від набрання рішенням законної сили та до його фактичного повного виконання, але виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Таким чином, заявник має довести викладені у заяві обставини щодо неможливості чи утруднення виконання рішення саме належними і допустимими доказами, надавши такі докази суду.

П. 1 ст. 6 §1 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ до правосуддя, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду".

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв'язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом'якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання відстрочки виконання рішення суду повинні бути об'єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Отже, питання щодо надання відстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з'ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати не тільки доводи боржника, а і заперечення кредитора, зокрема, щодо і його фінансового стану. При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Так, в підтвердження тяжкого фінансового становища КП "Київський метрополітен" надав суду довідку про зобов'язання останнього станом на 01.01.2017 р., перелік кредиторської заборгованості та довідку про прогнозовані доходи та збитки на 2017 рік.

Крім того, скаржник зазначає, що бюджеті міста Києва та Програмі соціально-економічного розвитку міста Києва на 2009-2013 роки передбачались кошти на оплату зобов'язань за договором на фінансові лізингові послуги від 16.07.09 № 16-Упр-09.

Відповідно до рішення Київської міської ради від 04.02.2014 р. № 6/10152 "Про бюджет міста Києва на 2014 рік" та лімітної довідки № 8 про бюджетні асигнування та кредитування на 2014 рік, виданої Департаментом транспортної інфраструктури виконавчого органу КМР, КП "Київський метрополітен"було передбачено за КТКВ 170603 "Інші заходи у сфері електротранспорту" бюджетні асигнування у сумі 239 600 тис. грн. на сплату зобов'язань по фінансовому лізингу.

Внаслідок внесення змін до бюджету міста Києва станом на 31.12.2014 р. Департаментом транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради були надані КП "Київський метрополітен" довідки про зміни до помісячного розпису спеціального фонду, згідно з якими КП "Київський метрополітен" було передбачено за КТКВ 170603 "Інші заходи у сфері електротранпорту" зменшення бюджетних асигнувань до 141 114 тис. грн. Відповідно КП "Київський метрополітен" зобов'язання частково за 2013 рік та за 2014 рік за договором на фінансово лізингові послуги не погашались.

Водночас, відповідач вказує, що у 2015-2017 роках бюджетом міста Києва кошти на погашення заборгованості КП "Київський метрополітен" перед ТОВ "Укррослізинг" не виділялися, а станом на момент розгляду даної заяви питання виділення грошових коштів на погашення такої заборгованості знаходиться на розгляді Київської міської державної адміністрації.

При цьому, колегія суддів попередніх інстанцій зазначили, що жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту гарантованого надходження до відповідача грошових коштів у строк, вказаний у заяві про відстрочку виконання постанови у даній справі ні відповідачем, ні представниками третіх осіб не було надано.

Крім того, зі змісту рішення від 18.10.2005 Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність боржника.

Відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність бюджетної організації і не є підставою для звільнення останнього від своїх грошових зобов'язань та від відповідальності за їх порушення.

Зокрема, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій, що не можуть вважатися належними доказами отримання КП "Київський метрополітен" грошових коштів, які будуть у строк до 31.12.2019 р. направлені на виконання рішення у даній справі, долучені до матеріалів справи бюджетні запити та обґрунтування потреби коштів.

За вказаних обставин, зважаючи на майновий стан обох сторін, беручи до уваги, що КП "Київський метрополітен" не здійснювалось часткове погашення заборгованості у період коли бюджетними асигнуваннями були передбачені кошти на погашення заборгованості за договором про фінансові лізингові послуги, колегія суддів погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що відповідачем не доведено відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України винятковості випадку та наявності правових підстав для відстрочки виконання рішення суду, тому заява Комунального підприємства "Київський метрополітен" про відстрочку виконання постанови суду у справі № 910/8397/16 обґрунтовано не була задоволена.

Отже, доводи касаційної скарги спростовуються вищевикладеним та не можуть бути підставою для скасування постанови у справі, а тому її слід залишити без змін, таку як ухвалену при повному з'ясуванні всіх обставин справи та при вірному правозастосуванні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.111-5, 111-7, 111-9, 111-11 ГПК України Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Комунального підприємства "Київський метрополітен" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.07.2017 р. та ухвалу господарського суду міста Києва від 14.06.2017 р. у справі № 910/8397/16 залишити без змін.

Головуючий - суддя Б.М. Грек

Судді І.В. Вовк

С.К. Могил