РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2017 Справа №910/30543/15
За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-гарант"

про відшкодування збитків в порядку регресу в розмірі 6 504,84 грн.

Суддя Трофименко Т.Ю.

Представники:

від позивача: не з'явились

від відповідача: Мостовик О.С. по довіреності від 03.01.2017 № 02/669-66

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-гарант" про відшкодування збитків в порядку регресу в розмірі 6 504,84 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2015 було порушено провадження у справі № 910/30543/15, розгляд справи призначено на 27.01.2016.

Відповідно до ст. 77 ГПК України в судовому засіданні 27.01.2016 оголошувалась перерва до 10.02.2016.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 10.02.2016 у даній справі було призначено судову експертизу, провадження у справі було зупинено.

06.07.2016 до Господарського суду міста Києва повернулись матеріали справи № 910/30543/15 з експертної установи без висновку експерта.

Ухвалою Господарського суду міста Києва було поновлено провадження у справі, розгляд справи призначено на 27.07.2016.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 27.07.2016 у даній справі було повторно призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, та зупинено провадження у справі.

20.09.2016 до Господарського суду міста Києва надійшов лист від т.в.о. директора Київського НДІСЕ про направлення ухвали Господарського суду міста Києва від 27.07.2016 про призначення судової автотоварознавчої експертизи та матеріалів справи № 910/30543/15 до Черкаського відділення КНДІСЕ.

03.10.2016 до Господарського суду міста Києва надійшов лист від завідувача Черкаським відділенням КНДІСЕ № 23/744-16 від 19.09.2016 про оплату експертизи з клопотанням експерта про надання додаткових матеріалів необхідних для проведення експертизи та матеріали справи № 910/30543/15.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 06.10.2016 було поновлено провадження у справі № 910/30543/15, задоволено клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судової автотоварознавчої експертизи, зобов'язано позивача протягом двох тижнів надати суду для подальшого направлення судовому експерту відповідні матеріали; зупинено провадження у справі.

24.10.2016 матеріали справи № 910/30543/15 направлено до Черкаського відділення КНДІСЕ для проведення судової експертизи.

01.11.2016 позивач через відділ діловодства подав суду документи на виконання вимог ухвали суду.

12.12.2016 через відділ діловодства суду від Черкаського відділення КНДІСЕ надійшли матеріали справи та повідомлення про неможливість надання висновку експерта.

02.08.2017 через відділ діловодства суду позивач подав клопотання про поновлення провадження у справі.

Відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду за розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва № 05-23/2305 від 08.08.2017 було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/30543/15.

Обґрунтування призначеного проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи - у зв'язку з закінченням терміну повноважень судді Нечая О.В. За результатом повторно автоматизованого розподілу справу № 910/30543/15 передано для розгляду судді Трофименко Т.Ю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.08.2017 прийнято справу до свого провадження та призначено судовий розгляд на 04.09.2017.

Представники сторін у судове засідання 04.09.2017 з`явились; надали усні пояснення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2017 провадження у справі зупинено для напралення матеріалів справи до експертної установи для проведення судової автотоварознавчої експертизи.

29.09.2017 від Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшов висновок експерта від 26.09.2017 № 982/17-23 та матеріали справи № 910/30543/15.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.10.2017 провадження у справі № 910/30543/15 поновлено та призначено судовий розгляд на 08.11.2017.

30.10.2017 позивач через відділ діловодства суду подав клопотання про розгляд справи без участі повноважного представника.

Представник відповідача у судовому засіданні 08.11.2017 проти позовних вимог заперечив.

Представники позивача у судове засідання 08.11.2017 не з`явились; про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи відповідно до ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

У відповідності до п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

В судовому засіданні 08.11.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, Господарський суд міста Києва,-

В С Т А Н О В И В :

16.02.2015 Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 35/15-Т/Ц1 (далі - Договір), предметом якого є: майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням та/або користуванням та/або розпорядженням застрахованим транспортним засобом автомобілем «Мазда» (державний номер НОМЕР_1).

14.06.2015 близько 15 години в м. Києві по вул. Ніколаєва сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участю застрахованого автомобіля «Мазда» та автомобіля «ВАЗ» (державний номер НОМЕР_2) під керуванням ОСОБА_3, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_3 пунктів 10.1, 10.9, 15.13, 2.3б Правил дорожнього руху України.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 07.07.2015 зі справи № 754/9265/15-п ОСОБА_3 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення; застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн.

15.06.2015 страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

26.06.2015 позивачем складено страховий акт № 35/15-Т/Ц1-1-1 і розрахунок суми страхового відшкодування, відповідно до яких сума страхового відшкодування складає 11 319,87 грн.

На підставі страхового акту позивач, виконуючи свої зобов'язання за Договором, сплатив страхове відшкодування у сумі 11 319,87 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 01.07.2015 № 25183.

За приписами статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Таким чином, до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).

Згідно зі статтею 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону (статті 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Водночас, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок.

Пунктом 36.4 статті 36 Закону передбачено право страховика у разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування (регламентна виплата безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Разом з тим, згідно зі статтею 21 Закону на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника «ВАЗ» як страхувальника на момент ДТП була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-гарант" за полісом № АІ/0612505, за якими ліміт по майну становив 50 000 грн., а франшиза - 510 грн.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані у цьому випадку збитки, відповідно до Закону, у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є саме Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-гарант".

24.07.2015 позивач звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-гарант" із претензією на виплату страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 11 319,87 грн.

11.08.2015 відповідач надав відповідь на претензію в якій зазначив, що згідно звіту № 12770 від 23.06.2015, виконаним на замовлення відповідача, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Мазда» складає 4 815,03 грн.

Так, позивач звернувся до суду про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-гарант" 6 504,84 грн. (11 319,87 грн. - 4 315,03 грн. виплаченого страхового відшкодування - 500 грн. франшизи).

Відповідач заперечував проти позовних вимог, посилаючись на те, що згідно звіту № 12770 від 23.06.2015, виконаним на замовлення відповідача, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Мазда» складає 4 815,03 грн. (без урахування франшизи).

Під час розгляду справи, з метою встановлення вартості відновлювального ремонту автомобіля «Мазда», судом було призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено Черкаському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Відповідно до висновку експертів від 26.09.2017 № 982/17-23 вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля марки «Мазда», державний номерний знак НОМЕР_1, який було пошкоджено внаслідок ДТП, яка сталась 14.06.2015 о 15 год. в м. Києві, в дворі будинку № 9 по вул. Ніколаєва, за участю автомобіля марки «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2, становить 9 355,04 грн.

Таким чином, страхове відшкодування, що мало бути сплачено відповідачем на користь позивача ставить 5 040,01 грн. (9 355,04 грн. - 4 315,03 грн. виплаченого страхового відшкодування).

Пунктом 22.1 статті 22 Закону передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно до статті 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У разі, якщо цивільно-правова відповідальність особи застрахована, вона відповідає за заподіяну нею шкоду тільки у розмірі, який перевищує ліміт відповідальності страховика. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, та не відшкодовується шкода, пов'язана із втратою товарної вартості транспортного засобу, ці втрати підлягають відшкодуванню за рахунок особи, з вини якої заподіяна шкода.

Положеннями пунктів 7.36-7.41 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затвердженої Наказом Фонду державного майна України та Мін'юсту, від 24.11.2003, № 142/5/2092 встановлено підстави та порядок розрахунку коефіцієнту фізичного зносу.

За змістом статті 12 Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Так, сума страхового відшкодування 5 040,01 грн. зменшується на суму франшизи 510 грн. та складає 4 530,01 грн.

Згідно до пункту 35.1 статі 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Строки і порядок прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) страховиком та порядок його виплати або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) визначені статтями 36, 37 Закону.

Позивачем доведено належними та допустимими доказами протиправну поведінку і вину водія забезпеченого транспортного засобу у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, наявність правових підстав для задоволення позову страхової компанії щодо стягнення з відповідача - особи, відповідальної за завдану шкоду, у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, суми виплаченого страхового відшкодування.

Таким чином, сума страхового відшкодування, що має бути сплачена відповідачем на користь позивача складає 4 530,01 грн.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає частковому задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-гарант" (01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, 26, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 154, ) 4 530,01 грн. страхового відшкодування в порядку регресу, 2 070,21 грн. вартості проведення експертного дослідження та 848,22 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.11.2017.

Суддя Трофименко Т.Ю.