донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

22.11.2017р. справа №905/1741/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
за участю представників сторін:
від позивача:ОСОБА_5 (довіреність №1801 від 26.10.2017р.);
від відповідача:ОСОБА_6 (довіреність від 01.08.2017р.)
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуПриватного підприємства «Ліга Групп», м. Словянськ Донецької області
на рішення господарського суду Донецької області
від27.09.2017р. (повний текст підписано 02.10.2017р.)
по справі№905/1741/17 (суддя Паляниця Ю.О.)
за позовомПублічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Дніпро
до Приватного підприємства «Ліга Групп», м. Словянськ Донецької області
простягнення 42085,25грн.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Дніпро (Позивач) звернулось до Приватного підприємства «Ліга Групп», м. Словянськ Донецької області (Відповідач) про стягнення пені за договором поставки вугілля №ПР/Т-16909/НЮ від 18.11.2016р. в розмірі 42085,25грн.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 27.09.2017р. (повний текст підписано 02.10.2017р.) у справі №905/1741/17 позовні вимоги були задоволені частково, стягнуто з Приватного підприємства «Ліга Групп» на користь Позивача пені за договором поставки вугілля №ПР/Т-16909/НЮ від 18.11.2016р. в розмірі 20676,56грн.

Рішення місцевого суду було вмотивовано доведеністю матеріалами справи факту неналежного виконання Відповідачем своїх зобовязань за договором поставки вугілля №ПР/Т-16909/НЮ від 18.11.2016р. в частині своєчасного постачання товару в повному обсязі, що стало підставою для нарахування пені згідно з п.9.3 укладеного договору. В свою чергу, судом було зазначено, що нарахування пені Позивачем було здійснено із застосуванням коефіцієнту на рівні 0,1% вартості товару, що перевищує подвійну облікову ставку Національного банку України у вказаний період та, відповідно, суперечить приписам Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», таким чином, належна до стягнення сума пені за розрахунком суду, здійсненим в межах визначеного Позивачем періоду нарахування та із застосуванням подвійної облікової ставки НБУ, становить 41353,12грн. При цьому, враховуючи надані сторонами докази у сукупності із обєктивними обставинами складної ситуації у державі та її економічного становища, час прострочення, а також відсутності доказів негативних наслідків та загальний розмір нарахованої суми пені, судом на підставі ст.83 Господарського процесуального кодексу України було зменшено її (пені) суму на 50%, а саме до 20676,56грн.

Приватне підприємство «Ліга Групп», не погодившись з прийнятим рішенням, звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 27.09.2017р. та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Підставами для скасування рішення суду першої інстанції апелянт зазначає неврахування останнім, що:

- відповідно до п.5.2 укладеного договору поставки вугілля №ПР/Т-16909/НЮ від 18.11.2016р., остання (поставка) відбувається виключно за наявностю письмової заявки покупця, в той час Позивачем жодних доказів направлення Відповідачу письмової заявки до матеріалів справи надано не було;

- посилаючись на лист Відповідача №53 від 27.01.2017р., в якому останній зазначив, що заявка про готовність прийняти товар надійшла від Позивача 28.11.2016р., судом не було враховано пояснень представника Відповідача наданих у судовому засіданні, з яких вбачається, що дане словосполучення зазначене помилково та малось на увазі лише отримання ним договору та специфікації;

- факт прийняття Позивачем товару без жодних зауважень та його своєчасна оплата свідчить про дотримання самої сутті заявки про готовність прийняти товар.

За результатами автоматизованого розподілу справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий (суддя-доповідач) Попков Д.О., судді Радіонова О.О. та Марченко О.А.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 23.10.2017р. було порушено апеляційне провадження із призначенням розгляду скарги на 22.11.2017р. об 15:00.

У звязку із перебуванням судді Марченко О.А. у відпустці, за результатами повторного автоматизованого розподілу справи її у складі судової колегії було замінено на суддю Зубченко І.В.

Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась за допомогою засобів аудиофіксації у порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Представник Скаржника у судовому засіданні 22.11.2017р. підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги у повному обсягу.

Представник Позивача у судовому засіданні 22.11.2017р. проти апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у наданому відзиві (а.с.92).

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне:

Як було встановлено місцевим судом та вбачається із матеріалів справи, 18.11.2016р. між Приватним підприємством «Ліга Групп» (Постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (Покупець) було укладено договір поставки вугілля №ПР/Т-16909/НЮ (Договір а.с.а.с.15-19), відповідно до п.1.1 якого предметом цього договору було визначено поставку Постачальником Покупцю вугілля (товару) згідно із Специфікацією №1 (а.с.19 зворотна сторона). Найменування та кількість товару також зазначені в цій специфікації (п.1.2 договору)

Так, відповідно до означеної Специфікації №1 сторонами було узгоджено поставку товару (вугілля камяна, вугілля та паливо на вугільній основі, антрацит марки АМ (13-25) із зольністю (+/-2,0%) 9,3%, вологістю (+/-3,0%) 5,0%, кількістю 1290т та ціною за 1т (без ПДВ) 2530,00грн., загальною ціною (без ПДВ) - 3263700,00грн. Окрім того, в Специфікації було зазначено, що товар постачається на склад палива станції Нижньодніпровськ-Вузол структурного підрозділу «Служба локомотивного господарства» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на умовах DDP (згідно «Інкотермс 2010») за адресою: 49124, м. Дніпро, вул. Рибальська,12. Термін поставки було визначено ІV квартал 2016р. Означене також узгоджується з п.п.2.1, 4.1 та 4.3 укладеного договору.

Відповідно до п.2.3 договору, приймання товару за кількістю здійснюється Покупцем відповідно до вимог «Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю», затвердженою Держарбітражем із змінами та доповненнями №П-6 від 15.06.1965р. із складанням акту приймання за кількістю.

Своєю чергою, якість товару з боку Покупця перевіряється комісією по вхідному контролю згідно з вимогами ГОСТу 24297-87 «Вхідний контроль продукції», ДСТУ 4096-2002 «ОСОБА_6 відбору та підготовки проб до лабораторних випробувань», «Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного вжитку за якістю» затвердженою Держарбітражем із змінами та доповненнями №П-7 від 25.04.1966р. із складанням акту приймання за якістю.

Також в п.4.3 договору було встановлено, зокрема, що ціни в накладних і в рахунках-фактурах вказуються в національній валюті України.

Згідно з положеннями п.5.1 договору сторони узгодили термін поставки товару, а саме товар, зазначений у Специфікації до цього договору, поставляється протягом ІV кварталу 2016р. на умовах DDP згідно з Міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» у редакції 2010р., з урахуванням умов, положень і застережень, що містяться у цьому договорі, але не пізніше 10 робочих днів від дня одержання Постачальником заявки Покупця, яка є підтвердженням готовності Покупця до прийому товару. Товар постачається на склад палива станції Нижньодніпровськ-Вузол структурного підрозділу «Служба локомотивного господарства» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» за адресою: 49124, м. Дніпро, вул. Рибальська, 12, код станції Нижньодніпровськ-Вузол 450003, код Одержувача 9752.

Відповідно до п.5.2 означеного договору, поставка відбувається виключно за наявностю письмової заявки Покупця, яка містить відомості про кількість товару, що підлягає до поставки та є підтвердженням готовності до прийому товару та здійснення оплати за нього.

Передача та приймання товару оформлюється актом прийому-передачі, який підписується сторонами протягом пяти робочих днів з дати поставки, за умови надання Постачальником наступних документів:

- рахунку-фактури;

- посвідчення якості виробника товару;

- податкової накладної.

Розділом 6 договору було встановлено права та обовязки його сторін, зокрема Покупець зобовязаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість поставленого товару у відповідності до умов договору та Специфікації (пп.6.1.1 договору), а Постачальник зобовязаний забезпечити своєчасну поставку товару та в повному обсязі у відповідності до умов даного договору. (пп.6.3.1 договору)

Строк дії договору, згідно з п.12.1 цього договору, становить - з моменту його підписання сторонами до 31.12.2016р., але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань в частині розрахунків.

Так, з пояснень Позивача (Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та Покупця за договором) місцевим судом було встановлено, що останній, керуючись п.п.5.2, 5.1 договору звернулось до Відповідача з листом №НЗТ-9/506 від 18.11.2016р. (а.с.20), в якому надав рознарядку щодо поставки вугілля марки АМ (13-25) на його адресу в грудні 2016р., в тому числі, за договором №ПР/Т-16909/НЮ від 18.11.2016р., за наступним графіком:

- до 01.12.2016р. 500т. вугілля марки АМ (13-25);

- з 05.12.2016р. до 10.12.2016р. 400т. вугілля марки АМ (13-25);

- з 10.12.2016р. до 15.12.2016р. 390т. вугілля марки АМ (13-25).

Як вбачається з матеріалів справи, вказаний лист було скеровано 22.11.2016р. на поштову адресу Приватного підприємства «Ліга Групп», яка зазначена в розділі 13 «Юридична адреса та банківські реквізити сторін» договору №ПР/Т-16909/НЮ від 18.11.2016р., що підтверджується описом вкладення до цінного листа №987 із відбитком штемпелю відділу поштового зв'язку та засвідчено підписом працівника зв'язку (а.с.20 зворотна сторона).

Через здійснення поставки Відповідачем станом на 20.12.2016р. лише 275,8т вугілля, Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулось до Постачальника з претензією №НЗТ-9/5 від 23.12.2017р. (а.с.21), у якій зазначило, що недопоставленою залишилась вугільна продукція в кількості 1014,2т, у зв'язку з чим просило Приватне підприємство «Ліга Груп» до 31.12.2016р. здійснити постачання зазначеної частини вугілля.

У відповідь на означену претензію Відповідач своїм листом №53 від 27.01.2017р. (а.с.22) повідомив Покупця, що заявка про готовність прийняти товар надійшла до Постачальника 28.11.2016р., таким чином, на виконання умов укладеного сторонами договору (п.5.1 договору, відповідно якого товар поставляється протягом ІV кварталу 2016р.) Постачальником було поставлено товар саме протягом ІV кварталу 2016р. (до 31.12.2016р.), про що свідчать акти приймання-передачі вугільної продукції (а.с.а.с.24-27), а саме: від 29.11.2016р. 136,5т, від 30.11.2016р. 137,96т, від 24.12.2016р. 67,89т, від 31.12.2016р. 947,65т. В матеріалах справи також міститься аналогічний за змістом лист Відповідача №52 від 27.01.2017р. (а.с.23)

Поставлений Відповідачем товар був прийнятий та сплачений залізницею в повному обсязі, що підтверджує наявна в матеріалах справи виписка по банківському рахунку Приватного підприємства «Ліга Групп» (а.с.а.с.63-65).

Відповідно до п.9.3 договору №ПР/Т-16909/НЮ від 18.11.2016р., у разі несвоєчасної поставки товару, Постачальник сплачує пеню у розмірі 0,1% від суми непоставленої в строк продукції за кожен день прострочення.

Враховуючи, що Постачальник (Відповідач) у встановлений договором строк (не пізніше 10 робочих днів від дня одержання Постачальником заявки Покупця) обовязок щодо поставки товару не виконав, Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулось з позовними вимогами до суду про стягнення нарахованої на підставі п.9.3 договору №ПР/Т-16909/НЮ від 18.11.2016р. пені в розмірі 42085,25грн. за несвоєчасну поставку замовленого товару в грудні 2016р.

Господарський суд Донецької області своїм рішенням, встановивши доведеність матеріалами справи факту неналежного виконання Відповідачем своїх зобовязань за договором поставки вугілля №ПР/Т-16909/НЮ від 18.11.2016р. в частині своєчасного постачання товару в повному обсязі, що стало підставою для нарахування пені згідно з п.9.3 укладеного договору в розмірі 42085,25грн., задовольнив позовні вимоги частково, застосувавши обмеження розміру стягуваної пені, встановлені Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», та визначивши обґрунтованим розрахунок пені за вказаний період в сумі 41353,12грн. При цьому, враховуючи надані сторонами докази у сукупності із обєктивними обставинами складної ситуації у державі та її економічного становища, час прострочення, а також відсутності доказів негативних наслідків та загальний розмір нарахованої суми пені, судом на підставі ст.83 Господарського процесуального кодексу України було зменшено її (пені) суму на 50%, а саме до 20676,56грн.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Виходячи із приписів ст.1 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у Позивача певного захищуваного суб'єктивного права або інтересу, порушення такого суб'єктивного права (інтересу) з боку Відповідача та належність (передбаченість законодавством та адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.ст.173, 174 Господарського кодексу України та ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України укладений між сторонами договір поставки вугілля №ПР/Т-16909/НЮ від 18.11.2016р. є належною підставою для виникнення у його сторін кореспондуючих прав і обов'язків.

Беручи до уваги правову природу укладеного договору, кореспондуючі права та обов'язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з поставки, які (приписи), в свою чергу, згідно ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України передбачають можливість застосування загальних положень про купівлю-продаж.

Як встановлено ч.1 ст.265 Господарського кодексу України, ст.ст.655, 662 та 663 Цивільного кодексу України, Продавець зобов'язаний передати товар, визначений у договорі купівлі-продажу у строк, встановлений договором, разом з товаросупровідними документами. Означений обов'язок ч.1 ст.712 цього Кодексу безпосередньо закріплений і для договору поставки.

Отже, в контексті зазначених норм укладений між Позивачем та Відповідачем договір поставки вугілля є належною підставою для виникнення у останнього зобов'язання з поставки товару, визначених його умовами, право на отримання коштів (штрафних санкцій) за прострочення якого є належним об'єктом судового захисту у розумінні ст.1 Господарського процесуального кодексу України та ст.15 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Таким чином, обовязок Відповідача зі своєчасної поставки товару, передбачений п.5.1, пп.6.3.1 договору №ПР/Т-16909/НЮ від 18.11.2016р., як вірно було встановлено судом першої інстанції, мав бути виконаним не пізніше 12.12.2016р. (28.11.2016р. дата отримання заявки Постачальником (Відповідачем) + 10 робочих днів).

Відповідно до ст.202 Господарського кодексу України та ст.598 Цивільного кодексу України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Наразі, будь-яких доказів поставки продукції в повному обсязі та у визначений договором строк (не пізніше 12.12.2016р.) чи припинення відповідних зобовязань іншим передбаченим законом способом, Відповідачем всупереч ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України до справи не надано і за змістом апеляційної скарги не вбачається.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції зазначає, що наявний в матеріалах справи лист Позивача №НЗТ-9/506 від 18.11.2016р. містить безпосередньо посилання на п.5.1 укладеного договору поставки вугілля, докази направлення якого Відповідачу наявні в матеріалах справи, як і наявні листи останнього (№53 від 27.01.2017р., №52 від 27.01.2017р.), що зазначають про отримання цієї заявки Постачальником саме 28.11.2016р. Окрім того, сам факт здійснення Відповідачем поставки в межах договору (до кінця ІV кварталу 2016р.), враховуючи положення п.5.2 цього договору щодо здійснення поставки виключно за наявністю заявки Покупця, обумовлюють неспроможність доводів Скаржника відносно неотримання ним такої заявки. Отже, Постачальник не мав жодних правових підстав для ухилення від виконання обов'язку із здійснення своєчасної поставки товару за договором, що зумовлює правомірне нарахування Позивачем пені у відповідності до п.9.3 його умов.

Таким чином, як вірно було зазначено місцевим господарським судом та встановлено Позивачем у розрахунку позовних вимог (а.с.28), строк, в межах якого Відповідачем мали бути здійснені обовязки з поставки вугілля в кількості 1290т, як вже зазначалось, спливає 12.12.2016р. (28.11.2016р. дата отримання заявки Постачальником (Відповідачем) + 10 робочих днів), а отже 13.12.2016р. є першим днем прострочення виконання зобовязання з поставки вугілля та першим днем нарахування пені в порядку п.9.3 договору, а саме відносно:

- недопоставленої продукції в розмірі 1015,54т на суму 2569316,20грн. - за період з 13.12.2016р. по 23.12.2016р.,

- недопоставленої продукції в розмірі 947,65т на суму 2397554,50грн. - за період з 24.12.2016р. по 30.12.2016р.

Між тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що розмір та порядок нарахування пені, передбачений умовами договору (0,1% від суми непоставленої в строк продукції за кожен день прострочення), з огляду на статус Покупця, визначений Законом України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» №4442-VI від 23.02.2012р., в повній мірі відповідає вимогам ч.2 ст.231 Господарського кодексу України. При цьому, місцевим господарським судом було безпідставно застосовано Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» №543/96-ВР від 22.11.1996р., оскільки обовязок Відповідача з поставки товару не є грошовим зобовязанням у розумінні п.1.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013р.

Так, враховуючи наведене та перевіривши розрахунок позовних вимог в межах заявленої Позивачем суми, колегія суддів погоджується з правомірністю стягнення з Відповідача пені за порушення строків поставки вугілля в повному обсязі в розмірі 42085,25грн., замість встановленої судом першої інстанції пені (із застосуванням подвійної облікової ставки НБУ) в розмірі 41353,12грн.

Всі інші доводи апеляційної скарги також відхиляються колегією суддів, оскільки не спростовують встановлених матеріалами справи обставин та не впливають на правильність прийняття рішення про справі

В свою чергу, помилка місцевого господарського суду при визначенні належної до стягнення суми пені не зумовлює висновок апеляційного суду про неправомірність реалізації ним права в світлі ст.83 Господарського процесуального кодексу України на зменшення стягуваної пені на 50%.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України суд як орган державної влади управнений діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Так, право суду при прийнятті рішення на зменшення у виняткових випадках розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, передбачено п.3 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України.

Означена процесуальна норма реалізується судом в контексті дотримання ним норм ст.233 Господарського кодексу України та ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України, які вимагають дослідження та встановлення наступних обставин: ступінь виконання зобов'язань боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу; наявність збитків внаслідок невиконання зобов'язань та співвідношення розміру збитків із розміром стягуваних штрафних санкцій.

Відтак, враховуючи належну до стягнення суму пені в розмірі - 42085,25грн., застосовуючи ст.83 Господарського процесуального кодексу України та зменшуючи розмір стягуваної пені на 50%, належна до стягнення сума пені становить 21042,63грн., замість стягнутих місцевим судом - 20676,56грн.

Таким чином, з огляду на допущені місцевим судом порушення норм матеріального права при визначені розміру належної до стягнення суми пені, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність часткового скасування переглядуваного рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені за договором поставки вугілля №ПР/Т-16909/НЮ від 18.11.2016р. в розмірі 366,07грн., що за змістом ст.49 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи вимоги п.4.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» №7 від 21.02.2013р., зумовлює віднесення витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви на Відповідача.

Також, беручи до уваги, що заявлені апеляційні вимоги не відповідають висновкам апеляційного суду відносно результатів перегляду справи, в задоволені апеляційної скарги має бути відмовлено із віднесенням на рахунок Скаржника судових витрат з її подання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Ліга Групп», м. Словянськ Донецької області на рішення Господарського суду Донецької області від 27.09.2017р. (повний текст підписано 02.10.2017р.) у справі №905/1741/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Донецької області від 27.09.2017р. (повний текст підписано 02.10.2017р.) у справі №905/1741/17 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені за договором поставки вугілля №ПР/Т-16909/НЮ від 18.11.2016р. в розмірі 366,07грн., у зв'язку з чим викласти п.п.2, 3 резолютивної частини рішення в наступній редакції:

« 2. Зменшити розмір стягуваної суми пені до 21042,63грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліга Груп» (84122, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Свободи, буд.13, ідентифікаційний код 40031673) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд.108, ідентифікаційний код 40081237) пеню за договором поставки вугілля №ПР/Т-16909/НЮ від 18.11.2016р. в розмірі 21042,63грн,, а також судовий збір в розмірі 1600грн.»

3. В іншій частині рішення Господарського суду Донецької області від 27.09.2017р. (повний текст підписано 02.10.2017р.) у справі №905/1741/17 залишити без змін.

4. Доручити Господарському суду Донецької області видати відповідний наказ про примусове виконання цієї постанови, оформивши його у відповідності до приписів ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

5. Постанова апеляційної інстанції набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя: Д.О. Попков

Судді: О.О. Радіонова

ОСОБА_3

Надрук. 4 примірників: 1-2 - сторонам, 3-у справу, 4- ГСДО