ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"31" жовтня 2017 р. Справа № 911/2935/17

Суддя господарського суду Київської області Подоляк Ю.В. розглянувши

заяву Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»
про забезпечення позову у справі господарського суду Київської області № 911/2935/17
за позовом Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тас Груп»
про стягнення 1121528,34 грн.
за участю представників:
позивачаТер ОСОБА_1 дов. від 11.10.2017 № 14-432юр
відповідачане зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином
встановив:

В провадженні господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тас Груп» (далі відповідач) про стягнення 1121528,34 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобовязань щодо здійснення повного розрахунку за отриманий від позивача товар у обумовлені сторонами строки.

Від позивача до суду також надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просить суд вжити заходи до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Тас Груп», які обліковуються на відкритих ним рахунках у банківських або інших кредитно-фінансових установах, у межах суми позовних вимог у розмірі 1121528,34 грн.

Подана заява мотивована тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх договірних зобовязань щодо сплати заборгованості, при цьому позивач посилається на усні переговори між сторонами, в ході яких за твердженням позивача відповідач зазначив, що гарантій щодо оплати заборгованості не надасть, оскільки на балансі Товариства з обмеженою відповідальністю «Тас Груп» відсутнє майно, а тому, на думку позивача, невжиття таких заходів може утруднити та зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Присутній в судовому засіданні представник заявника повністю підтримав вимоги заяви та просить суд їх задовольнити з мотивів, викладених в заяві.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, відзиву на позовну заяву та заперечень на заяву про забезпечення позову не надіслав, про причини неявки суд не повідомив.

Розглянувши подану заяву, додані до неї матеріали та матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, присутнього в судовому засіданні, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. (абз. 2 п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову»).

Відповідно до абз. 3 п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно з абз. 2 п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Абзацом 3 п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» визначено, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Звертаючись з вимогою про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти відповідача заявник не подає жодних доказів, які підтверджували б наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування заявленого позивачем заходу до забезпечення позову у даній справі та доказів, що їх невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі, а саме лише посилання в поданій ним заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення та існування загрози того, що в разі прийняття рішення господарським судом, його виконання буде неможливим, без наведення належного обґрунтування та без підтвердження таких посилань відповідними доказами не є достатньою підставою для задоволення такої заяви.

З огляду на вищезазначене, зазначена вимога заявника є недоведеною та необґрунтованою, а відтак суд відмовляє в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача.

Керуючись ст.ст. 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про вжиття заходів до забезпечення позову у справі № 911/2935/17 відмовити повністю.

Суддя Ю.В. Подоляк