РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року Справа № 924/685/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Петухов М.Г. , суддя Філіпова Т.Л.

при секретарі судового засідання Бучинська Г.Б.

за участю представників сторін:

позивача: представник ОСОБА_1 - довіреність № 2808/5 від 28.08.2017р.

відповідача: ОСОБА_2 довіреність № 600 від 03.02.2017р., ОСОБА_3 - довіреність № 601 від 03.02.2017р.

третьої особи без самостійним вимог на предмет спору: не з"явився

третьої особи на стороні відповідача з самостійними вимогами на предмет спору: ОСОБА_4 - довіреність № 1-25/01-2017 від 25.01.2017

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача за первісним позовом Приватного акціонерного товариства "Теофіпольський цукровий завод" на рішення господарського суду Хмельницької області від 25.09.17р. у справі № 924/685/17 (суддя Гладюк Ю. В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Теофіпольський цукровий завод"

до відповідача ОСОБА_5 відділу м. Хмельницький

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6 оборони України

про зобов'язання виконати умови договору

зустрічним позовом ОСОБА_5 відділу, м. Хмельницький

до Приватного акціонерного товариства "Теофіпольський цукровий завод", смт. Теофіполь, Хмельницька обл.

про визнання договору б/н від 19.06.2015р. недійсним

та позовом третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору на стороні відповідача (за первісним позовом) - Українсько-німецького сільськогосподарського підприємства з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Мульті-Аграр Дніпро", с. Кудашівка, Криничанський р-н, Дніпропетровська обл.

до Приватного акціонерного товариства "Теофіпольський цукровий завод", смт. Теофіполь, Хмельницька обл.

до Квартирно - експлуатаційного відділу, м. Хмельницький

про визнання недійсним договору б/н від 19 червня 2015 р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області у справі № 924/685/17 від 25.09.17р. у позові Приватного акціонерного товариства "Теофіпольський цукровий завод", смт. Теофіполь, Хмельницька обл. до ОСОБА_5 відділу, м. Хмельницький про зобов'язання виконати умови договору відмовлено.

Зустрічний позов Квартирно - експлуатаційного відділу, м. Хмельницький до Приватного акціонерного товариства "Теофіпольський цукровий завод", смт. Теофіполь, Хмельницька обл. про визнання договору б/н від 19.06.2015р. недійсним задоволено.

Позов Українсько-німецького сільськогосподарського підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Мульті-Аграр Дніпро", с. Кудашівка, Криничанський р-н, Дніпропетровська обл. (третя особа з самостійними вимогами на предмет спору на стороні позивача за зусрічним позовом) до приватного акціонерного товариства "Теофіпольський цукровий завод", смт. Теофіполь, Хмельницька обл. до квартирно -експлуатаційного відділу, м.Хмельницький про визнання недійсним договору від 19 червня 2015 р. б/н. задоволено.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що договір від 19.06.2015р. вчинено сторонами без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися ним, тому є фіктивним правочином у розумінні ст. 203, 234 ЦК України, у зв"язку з чим суд вважає позовні вимоги первісного позивача про зобов'язання ОСОБА_5 відділу м. Хмельницький виконати зобов'язання за договором №б/н від 19.06.2015р. такими, що не узгоджуються із вимогами чинного законодавства.

Щодо зустрічного позову КЕВ та ТОВ "Мульті-Аграр Дніпро" про визнання недійсним договору від 19.06.2015р., суд першої інстанції зазначив, що договір від 19.06.2015р. не мав на меті створення правових наслідків, які ним обумовлювались, будь-які зобовязання сторін по ньому не виконувались, відповідні дії не вчинялись, тому даний договір підлягає визнанню недійсним без застосування будь-яких наслідків.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство "Теофіпольський цукровий завод" звернулося до Рівненського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 25.09.17р. у справі 924/685/17 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги про зобов"язання КЕВ виконати умови договору в частині надання послуг із вирощування сільськогосподарських культур на землях ОСОБА_6 оборони та скасувати рішення щодо визнання недійсним договору б/н від 19.06.2015р., укладеного між КЕВ та ОСОБА_7 "Теофіпольський цукровий завод".

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з"ясуванням обставин, що мають значення для справи, а тому підлягає скасуванню. Зокрема, апелянт, як на підставу скасування рішення суду першої інстанції, посилається на те, що висновок суду про відсутність вчинення дій на виконання умов договору від 19.06.2015 р. не відповідає умовам договору, оскільки даним договором, на думку позивача, не встановленостроку (терміну), впродовж якого замовник повинен надати першу заявку до КЕВ як до виконавця послуг. Також судом не встановлено умислу сторін правочину при його вчиненні, що робить неможливим доведення його фіктивності. Апелянт доводить, що в ОСОБА_7 умислу не було, навпаки ним вживалися дії для спонукання до виконання умов правочину, так 22.06.2017 товариством надіслано заявку № 3383 на виконання робіт, надання послуг з вирощування сільськогосподарських культур. Формуючи висновок про те, що КЕВ укладено в 2014р. таку ж угоду з ТОВ "Україна 2001", судом не враховано, що ОСОБА_7 було невідомо про існування аналогічного договору, оскільки останнє позбавлено можливості контролювати дії КЕВ щодо встановлення господарських відносин з іншими суб"єктами. Існування одночасно двох договорів свідчить про відсутність належного системного аналізу в КЕВ щодо обліку договорів. При цьому фіктивний правочин передбачає наявність умислу в обох сторін, натомість умислу в діях ОСОБА_7 позивачем і матеріалами справи не доведено.

КЕВ м. Хмельницький подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого він просить суд рішення Господарського суду Хмельницької області залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення з підстав, викладених у відзиві.

Зокрема відповідач за первісним позовом стверджує, що при укладенні договору з ОСОБА_7 "Теофіпольський цукровий завод" сторони заздалегідь знали, що його умови не будуть виконані, оскільки на момент його укладення діяв договір № 149 від 20.06.2014 між КЕВ та ТОВ "Україна 2001", а тому послуги з вирощування с/г культур на землях ОСОБА_6 оборони, які надлежать КЕВ на підставі державних актів на право користування землею Б № 041646 від 1979р. та Б № 041659 від 1979р. на площі 2303 га надаються іншому суб"єкту господарювання, що свідчить про неможливість виконання умов договору з ОСОБА_7 та відсутність реальних намірів його виконання. Крім того, з моменту укладення договру від 19.06.2015р. сторонами не було вчинено жодних дій, що свідчили б про його виконання.

Також КЕВ стверджує, що виконання вимог позивача за первісним позовом є неможливим, оскільки згідно розпорядження тимчасово виконуючого обовязки начальника головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України №303/6/27/1380 від 13.09.2016 року, розпорядження начальника Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління №303/23/1/3938/1728 від 16.09.2016 року, КЕВ м. Хмельницький поставлена вимога щодо припинення (розірвання) діючих договорів з вирощування сільськогосподарських культур на земельних ділянках землекористувачів ОСОБА_6 оборони України та укладання нових договорів на конкурсних засадах.

А відтак, на думку КЕВ, договір від 19.06.2015р. повинен припинити свою дію, оскільки вирощування сільськогосподарських культур (з вересня 2016 року) здійснюється виключно на конкурсних засадах, а будь-які договори, які укладалися до цього часу (до вересня 2016 року) підлягають припиненню (розірванню). Про розірвання таких договорів на адресу контрагентів направлялись відповідні письмові повідомлення.

На підставі вищезазначених вказівок керівництва КЕВ надіслав ТОВ "Україна 2001" лист № 3144 від 19.09.2016р. про розірвання договору № 149 від 20.06.2014р. При цьому за умови підтвердження дійсності договору з ОСОБА_7, КЕВ вчинив би такі ж дії щодо надіслання листа про розірвання договору і позивачу, водночас КЕВ не вважав даний договір дійсним.

Відповідач у відзиві звертає увагу суду на те, що обставини щодо необхідності укладення договорів про спільний обробіток землі та вирощування с/г продукції на земельних ділянках державної власності , що перебувають в управлінні Міноборони, саме на конкурсних засадах встановлені у постанові ВГСУ від 17.07.2017 у справі № 924/1249/16 та відповідно до ст. 35 ГПК України не потребують доведенню.

Таким чином стверджує, що договір від 19.06.2015р. повинен припинити свою дію, оскільки вирощування сільськогосподарських культур (з вересня 2016 року) здійснюється виключно на конкурсних засадах, а будь-які договори, які укладалися до цього часу (до вересня 2016 року) підлягають припиненню (розірванню).

Також відповідач зазначає, що за результатами проведеного конкурсу 11.11.2016р. між КЕВ м. Хмельницький та СПІ ТОВ „Мульті-Аграр Дніпро було укладено договір №243 від 11.11.2016р., відповідно п.п. 7.2 договору сторони визначити, що договір набуває чинності з дня його укладення та діє до збору урожаю 2021р. із обов'язковим підписанням сторонами актів наданих послуг, що підтверджують виконання зобов'язань за договором.

А тому на час подання позовної заяви ПАТ „Теофіпольський цукровий завод на земельних ділянках ОСОБА_6 оборони України, які перебувають в користуванні КЕВ м. Хмельницький згідно державних актів на право користування землею, здійснюється спільний обробіток та вирощування сільськогосподарських культур КЕВ м. Хмельницький та Спільним українсько-німецьким сільськогосподарським підприємством з іноземними інвестиціями ТОВ „Мульті-Аграр-Дніпро, що робить неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Українсько-німецьке сільськогосподарське підприємство з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю „Мульті-Аграр-Дніпро як третя особа із самостійними вимогами на предмет спору подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що серед загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину є вимога, про те що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Доказом фіктивності є те, що впродовж двох років сторонами не вчинялися жодні дії на виконання, КЕВ погоджується, що не мав наміру виконувати првочин, оскільки договір №149 від 20.06.2014 р. між відповідачем та ТОВ „Україна 2001 не було припинено. Також обом сторонам було відомо, про те, що позивач є пов"язаною особою із ТОВ "Україна 2001", яке є стороною аналогічного договору щодо тих самих угідь, який на час укладення оскаржуваного договору виконувався сторонами, а тому і Скаржник і відповідач усвідомлювали про неможливість його виконання.

Апеляційну скаргу позивача ухвалою від 19.10.2017р. РАГС у складі колегії суддів Бучинська Г.Б., Розізнана І.В., Василишин А.Р. прийнято до провадження та призначено до розгляду на 08.11.2017р.

У зв"язку з перебуванням у відрядженні суддів Розізнаної І.В. та Василишина А.Р. 08.11.2017р. у даній справі призначено повторний авторозподіл, у зв"язку з чим ухвалою від 08.11.2017р. призначено розгляд апеляційної скарги ОСОБА_7 "Теофіпольський цукровий завод" колегією суддів у складі ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

08.11.2017 ОСОБА_7 "Теофіпольський цукровий завод" звернувся до суду з клопотанням про долучення до матеріалів справи доказів, які на думку позивача підтверджують реальність намірів КЕВ та ОСОБА_7 при укладенні договору, зокремалист КЕВ № 2516 від 15.07.2016р., відповідь ОСОБА_7 № 1743 від 30.08.2016р., лист заступника Міністра оборони України № 11268/з/9 від 14.09.2016р.

СПІ ТОВ "Мульті-Аграр Дніпро"№ 303/6/27/1380 від 13.09.2016р. до відзиву долучено лист Тимчаво виконуючого обов"язки начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління ЗСУ , методичні рекомендації щодо укладання договорів спільної обробки землі з вирощування сільськогосподарських культур на земельних ділянках землекоритувачів МОУ, затверджених заступником Міністра оборони України.

Рівненський апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що рішення господарського суду Хмельницької області від 25.09.17р. у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу скаржника - без задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом при дослідженні матеріалів справи 19.06.2015р. між Квартирно-екслуатаційним відділом м. Хмельницький (сторона-1) та ПАТ „Теофіпольський цукровий завод (сторона-2) укладено договір, предметом якого є спільний обробіток землі.

Згідно п.п. 1.2 договору передбачено: сторони дійшли згоди про те, що даний договір є змішаним у розумінні ст.ст.6, 627, 628 Цивільного Кодексу України та є таким, що спрямований на реальне настання результатів та наслідків господарської діяльності по даному договору.

В порядку та на умовах, визначених цим договором, Сторона-1 зобов'язується за умови сприяння та підтримки Сторони-2 протягом визначеного в Договорі строку надавати за плату роботи (виконати) послуги із вирощування сільськогосподарської продукції на землях ОСОБА_6 оборони України, які належать КЕВ м. Хмельницький на підставах Державного акту на право користування землею: Б №041646 від 1979р.; Б №041659 від 1979р. загальною площею 2 303 га, а Сторона-2 зобов'язується оплачувати виконані роботи згідно умов даного договору. Інформація про роботи (послуги) з вирощування сільськогосподарської продукції вказується сторонами у замовленнях або окремих додатках до даного договору.

Для виконання цілей даного договору сприяння та підтримка сторони 2 полягає у наданні в користування сторони 1 : насіннєвого матеріалу, міндобрив, засобів захисту рослин та інших необхідних компонентів для вирощування с/г культур; надання послуг з обробітку, посіву, збору урожаю та транспортування сільськогосподарської продукції; сільськогосподарської техніки, її керування та технічної експлуатації екіпажами сторони 2. (п. 1.5).

Детальна інформація щодо робіт, які виконуються за цим договором, визначається у завданні сторони 2, яке надається ним стороні 1 або в окремому додатку до договору (п. 1.6).

Сторони дійшли згоди, що для досягнення мети і цілей цього договору роботи /послуги Стороною 1 передаються Стороні " на підставі акта приймання-передачі (п.1.7).

Строки та способи передачі стороною 1 робіт / послуг Стороні 2 визначаються за домовленістю сторін шляхом укладення додаткових угод (п. 1.8).

Розділом 4 договору сторони визначили права та обов"язки, зокрема сторона 2 (позивач) зобов"язаний приймати від сторони 1 роботи/послуги, які є предметом цього договору і оплачувати їх в порядку та строки, визначені п. 2.2 та 2.3 договору; надавати стороні 1 за її зверненням підтримку та сприяння, визначені п. 1.5 договору; щомісячно компенсовувати витрати, понесені зі сплати земельного податку, пропорційно площі землі, на якій згідно договору надаються послуги по вирощуванню сільськогосподарської продукції. Сторона 2 має право вимагати від сторони 1 відшкодування збитків , які виникли внаслідок невиконання або неналежного виконання взятих на себе обов"язків.

Згідно п. 7.1 договору, останній вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими особами та скріплення печатками сторін.

Пунктом 7.3 визначено, що договір набуває чинності з 01 липня 2015р. та діє до моменту його повного виконання сторонами. У разі, коли на момент закінчення договору на землях буде засіяно сільськогосподарські культури, то даний договір продовжує діяти домоменту їх збирання(при умові оплати усіх послуг/робіт, що надані стороню 1 стороні 2).

Умови договору вважаються виконанимив повному обсязі після складання актів звірки взаєморозрахунків. Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (п. 7.4, 7.5).

21.06.2017р. ПАТ „Теофіпольський цукровий завод направив на адресу КЕВ м. Хмельницький заявку (лист за вих. №3383), якою повідомив, що згідно укладеного договору просить виконати роботи (надати послуги) із вирощування с/г продукції урожаю 2018р. на землях ОСОБА_6 Оборони України, які перебувають в користуванні КЕВ м. Хмельницький згідно Державних актів на право користування землею: Б №041646 від 1979р.; Б №041659 від 1979р.

Листом від 29.06.2017р. за вих. № НОМЕР_1 м. Хмельницький повідомило про те, що станом на 29.06.2017р. відсутні договірні зобовязання із ПАТ „Теофіпольський цукровий завод, тому заявка не підлягає виконанню.

Вважаючи своє право порушеним, позивач (ПАТ Теофіпольський цукровий завод) звернувся із позовом, згідно якого просить зобов'язати ОСОБА_5 відділ м. Хмельницький виконати свої зобов'язання за договором № б/н від 19.06.2015 року та надати Публічному акціонерному товариству „Теофіпольський цукровий завод послуги (виконати роботи) із вирощування ячменю на площі 570 га; буряка цукрового на площі 570 га; сої на площі 570 га та кукурудзи на площі 593 га на землях ОСОБА_6 Оборони України, які перебувають в користуванні КЕВ м. Хмельницький згідно Державних актів на право користування землею: Б №041646 від 1979р.; Б №041659 від 1979р.

Аналізуючи умови даного договору колегія визначила, що договір про спільний обробіток землі за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договорів підряду та надання послуг.

Метою договору є залучення додаткових джерел фінансування для підтримки на належному рівні бойової та мобілізаційної готовності і життєдіяльності КЕВ м. Хмельницький, ОСОБА_6 оборони України (п.п. 1.1 договору).

Заперечуючи позовні вимоги позивача, відповідач заперечує правомірність даного договору, зокрема вважає його таким, що не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. В обгрунтування такого твердження відповідач вказує на існування на час укладення договору з позивачем договірних відносин аналогічного змісту з ТОВ "Україна 2001". Тобто позивач зазначає, що предмет договору від 19.06.2015р. з позивачем та предмет договору № 149 від 20.06.2014 з ТОВ "Україна 2001" є однаковий, а тому за умови дії договору, що укладений раніше, не могли бути виконані умови іншого, а тому угоду від 19.06.2015р. слід вважати фіктивною.

Згідно зі ст. 234 ЦК фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, що зумовлювалися цим правочином.

Факт невиконання умов договору не може бути достатньою підставою для визнання правочину фіктивним. Позивач повинен довести відсутність у учасників правочину наміру створити юридичні наслідки на момент його вчинення.

Беручи до уваги заперечення позивача, колегією суддів досліджується договір, укладений відповідачем та ТОВ "Україна 2001" від 20.06.2014р.

20.06.2014 р. ОСОБА_5 відділ (виконавець) та товариство з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" (замовник) уклали договір №149 (т.1, а.с.21-24), згідно п.1.1 якого виконавець зобов'язується за умови сприяння та підтримки замовника протягом визначеного в договорі строку надавати за плату роботи/виконати послуги з вирощування сільськогосподарської продукції на землях ОСОБА_6 оборони України, які належать КЕВ на підставі державного акту на право користування землею: Б №041646 від 1979 р., Б №041659 від 1979 р., а замовник зобов'язується оплачувати виконані роботи згідно умов даного договору. Площа посівів становить 2303 га., згідно двостороннього комісійного акту, що є невід'ємною частиною даного договору.

Відповідно до п.1.3 договору, для виконання цілей даного договору сприяння та підтримка Замовника полягає у наданні в розпорядження виконавця: насіннєвого матеріалу, мінеральних добрив, засобів захисту рослин та інших необхідних компонентів для вирощування сільськогосподарських культур; надання послуг з обробітку, посіву, збору урожаю та транспортування сільськогосподарської продукції; сільськогосподарської техніки, її керування та технічної експлуатації екіпажами (водіями) замовника.

Згідно з п.1.4-1.5 договору, детальна інформація щодо робіт, які виконуються за цим договором визначається у завданні замовника, яке надається ним виконавцеві. Сторони дійшли згоди, що для досягнення мети цього договору роботи/послуги передаються виконавцем замовнику на підставі актів прийому-передачі.

Ціну договору та порядок розрахунків сторони погодили п.2.2-2.3 договору.

Пунктами 7.1, 7.3 договору передбачено, що цей договір вважається укладеним з моменту підписання уповноваженими особами та скріплення печатками сторін. Цей договір набуває чинності з "01" липня 2014 року та діє до моменту його повного виконання сторонами.

Відповідно до п.7.4 договору умови договору вважаються виконаними в повному обсязі після складання актів звірки взаєморозрахунків, складених та підписаних уповноваженими особами сторін.

Додаткові угоди та додатки до цього договору, а також інші документи, на обовязковість яких є посилання у цьому договорі, і які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками сторін, є його невід'ємною частиною і набувають юридичної сили з моменту підписання уповноваженими представниками та скріплення печатками сторін (п.7.11 договору).

Отже предмет договорів, укладених КЕВ з ТОВ "Україна 2001" та ОСОБА_7 "Теофіпольський цукровий завод", є однаковим - здійснення спільного обробітку землі для вирощування сільськогосподарської продукції на землях ОСОБА_6 оборони України, які належать КЕВ на підставі державного акта на право користування землею: Б №041646 від 1979 р., Б №041659 від 1979 р.

Матеріалами справи підтверджено, що на час укладення договору з позивачем, КЕВ працювало та виконувало умови договору з ТОВ "Україна 2001", що підтверджується додатковими угодами №2 від 19.06.2015 р., №3 від 15.10.2015р., №4 від 11.01.2017 р., №5 від 01.03.2016 р., якими сторони вносили зміни до договору №149 від 20.06.2014 р., зокрема, до пунктів 1.1., 2.2, 2.3, 4.1.3 договору в т.ч. в частині строку дії договору; актів обстеження земельних ділянок від 20.06.2014р., від 26.08.2016р.

Також судом враховується, що рішенням у справі № 924/247/17 за позовом КЕВ м. Хмельницький до ТОВ "Україна 2001" про стягнення заборгованості, що виникла на підставі п. 2.3 договору № 149 від 20.06.2014р., з компенсації земельного податку за жовтень-грудень 2016р., 3% річних та інфляційних, визнано зобов"язаною по відшкодуванню земельного податку за жовтень-грудень 2016р. саме ТОВ "Україна 2001" та встановлено факт компенсації товариством земельного податку за період січень - жовтень 2016р. (постанова РАГС від 11.09.2017р. у справі № 924/247/17).

Дійсність договору від 20.06.2014р. між КЕВ та ТОВ "Україна 2001" досліджувалася у судовій справі № 924/412/15, рішенням у якій було відмовлено Військовому прокурору у визнанні недійсним правочину. Рішення набрало законної сили.

Досліджуючи питання реальності намірів сторін щодо створення правових наслідків, суд встановлено, що від дати укладання договору від 19.06.2015р. і до моменту отримання КЕВ м. Хмельницький заявки (лист від 29.06.2017р. №2936), сторони не вчиняли будь-яких дій на підтвердження виконання вказаного договору (листи, заявки, додаткові угоди в матеріалах справи відсутні).

Щодо наданих представником позивача в судовому засіданні 08.11.2017р. листів КЕВ від 15.07.2016 № 2516 та ОСОБА_7 від 30.08.2016 № 1743, то вони не можуть бути доказами виконання умов укладеного договору від 19.06.2015, так як стосуються інших обставин, оскільки зміст листа КЕВ містить прохання надати пропозицію щодо оплати послуг з вирощування сільськогосподарських культур на землях ОСОБА_6 оборони, які перебувають у користуванні відповідача. ОСОБА_7 є відповіддю на лист КЕВ та містить прохання до надання згоди та укладення договору з надання послуг з вирощування сільськогосподарських культур на землях ОСОБА_6 оборони у 2016-2017 р.р. та пропозицію щодо розміру оплати - не менше 3 млн.грн. в рік.

Згідно пояснень представників КЕВ такі листи надсилалися суб"єктам господарювання в межах підготовки конкурсу по відбору учасників спільної обробки землі і вирощування сільськогосподарських культур, який було проведено КЕВ 31.10.2016р.

Не бере суд до уваги твердження позивача щодо невизначеності строку, на який укладено договір від 19.06.2015, а відтак і можливість приступити та вимагати його виконання в будь-який момент, оскільки воно суперечить природі господарських відносин, змісту і меті самого правочину.

В засіданні 08.11.2017р. представник відповідача визнав відсутність намірів виконання угоди від 19.06.2015р. з позивачем, що підтверджено і відповіддю на заявку ОСОБА_7 № 2936 від 29.06.2017р., за змістом якої КЕВ заперечує договірні зобов"язання з позивачем (а.с. 15). Згідно ч. 1 ст. 35 ГПК України, обставини, які визнаються сторонами можуть не доказуватися перед судом.

Факт укладення договору КЕВ пояснює необхідністю виконати свої зобов"язання за договором з ТОВ "Україна 2001" (збір урожаю), оскільки на розгляді в судах перебувала справа про визнання договору від 20.06.2014 р. недійсним (справа № 924/685/17). Укладення договору саме з ОСОБА_7 "Теофіпольський цукровий завод" пояснює пов"язаністю даних юридичних осіб: генеральний директор ТОВ "Україна 2001" ОСОБА_11 є головою наглядової ради ОСОБА_7 "Теофіпольський цукровий завод", що підтверджено інформацією з ЄДР (а.с. 118-130).

На переконання суду, відсутність наміру створити правові наслідки при укладенні правочину від 19.06.2015р. підтверджується існуванням договору між КЕВ та ТОВ "Україна 2001", правовідносини за яким тривали до грудня 2016р., що встановлено судовим рішенням у справі № 924/247/17 і в силу ст. 35 ГПК України доказуванню не підлягають (постанова РАГС від 11.09.2017). А тому КЕВ м. Хмельницький при укладенні правочину з ОСОБА_7 усвідомлював неможливість виконання умов договору, що укладався, за наявності такого ж правочину з іншим господарюючим суб"єктом. При цьому судом враховується предмет та правова природа угод - це угоди про спільний обробіток земельних ділянок ( які є одними і тими ж за обома угодами) для вирощування сільськогосподарської продукції, право власності на яку, за умовами договорів, набуває сторона замовника. А тому при діючому і такому, що перебуває на виконанні (що підтверджено матеріалами справи та обставинами, встановленими судовими рішеннями у інших справах) договорі від 20.06.2014р. фізично не міг бути реалізований правочин з позивачем.

Колегія враховує і той факт, що ОСОБА_11, яким підписано договір між КЕВ та ТОВ "Україна 2001" та додаткові угоди до нього (в тому числі додаткові угоди № 2 від 19.06.2015р. (день укладення договору з позивачем), від 15.10.2015р., від 11.01.2016р., від 01.03.2016р.), як генеральним директором товариства, в той же час очолював наглядову раду АТ "Теофіпольський цукровий завод"(а.с. 130), а тому позивачу повинно було бути відомо про існування укладеного договору з ТОВ, і як наслідок неможливість виконання КЕВ своїх зобов"язань за двома аналогічними договорами одночасно.

А відтак в діях двох сторін правочину вбачається відсутність наміру створити договором від 19.06.2015р. певні юридичні наслідки, що є ознакою фіктивності такої угоди.

З урахуванням того, що фіктивний правочин не спрямований на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків, він не створює цивільно-правових наслідків, позовні вимоги позивача про зобов"язання виконання умов договору задоволенню не підлягають.

Враховуючи доведеність підстав для визнання договору від 19.06.2015р. фіктивним, згідно ч. 2 ст. 234 ЦК України, зустрічний позов КЕВ м. Хмельницького підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору - Українсько-німецького сільськогосподарського підприємства з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Мульті-Аграр Дніпро" суд зазначає наступне.

Згідно ст. 1 ГПК України, до господарського суду вправі звернутися особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, при цьому має бути визначено які права позивача порушені відповідачем та якими законодавчими актами передбачено право позивача на звернення із заявленим позовом.

Відповідно до частини третьої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Виходячи зі змісту статті 215 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Отже, розглядаючи вимоги третьої особи, суду потрібно встановити, яким чином правочин від 19.06.2017 впливає на реалізацію прав ТОВ "Мульті-Аграр Дніпро" або, які права чи інтерес товариства порушуються даним договором чи можуть бути порушені в майбутньому.

У зв"язку з цим судом встановлено наступне.

Згідно розпорядження тимчасово виконуючого обовязки начальника головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України (лист №303/6/27/1380 від 13.09.2016р.) начальникам КЕУ була скерована вимога у термін до 01.10.2016р. щодо припинення (розірвання) діючих договорів з вирощування сільськогосподарських культур на земельних ділянках землекористувачів ОСОБА_6 оборони України та укладання нових договорів на конкурсних засадах відповідно до рекомендаційного листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 14.12.2015р. у термін до 23.09.2016р.

Розпорядженням начальника Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління №303/23/1/3938/1728 від 16.09.2016 року, КЕВ м. Хмельницький поставлена аналогічна вимога щодо припинення (розірвання) діючих договорів у термін до 22.09.2016р., а також укладення нових договорів у термін до 22.09.2016р.

02.11.2016 відповідно до протоколу №7 засідання конкурсної комісії КЕВ м. Хмельницький переможцем конкурсу по відбору учасників спільної обробки землі з вирощування сільськогосподарських культур, який відбувся 31.10.2016р., визнано Українсько-німецьке сільськогосподарське підприємство з іноземними інвестиціями у формі ТОВ „Мульті-Аграр Дніпро.

11.11.2016р. на підставі результатів конкурсу було укладено договір №243 між КЕВ м.Хмельницький (сторона-1) та Українсько-німецьким сільськогосподарським підприємством з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю „Мульті-Аграр Дніпро (сторона-2).

Згідно п.п. 1.1 договору №243 від 11.11.2016р. передбачено, що з метою залучення додаткових джерел фінансування для підтримання на належному рівні бойової та мобілізаційної готовності і життєдіяльності військових частин, що перебувають на квартирно-експлуатаційному забезпеченні в ОСОБА_5 відділі м. Хмельницький, наповнення спеціального фонду ОСОБА_6 оборони України, Сторони дійшли згоди про те, що цей Договір є змішаним у розумінні ст.ст. 6, 626, 627, 628 Цивільного кодексу України в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Сторона-1 зобов'язується за умови сприяння та підтримки Сторони-2 протягом визначеного в Договорі строку, надавати за плату послуги з вирощування сільськогосподарської продукції (визначеної згідно Переліку видів сільськогосподарської діяльності, здійснення якої дозволяється військовим частинам, установам Збройних Сил України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2000р. № 1171 (зі змінами), на земельних ділянках, що є власністю держави в особі ОСОБА_6 оборони України та належить Стороні-1 на підставі державного акту на право постійного користування землею серії Б № 041646 від 1979 року та серії Б № 041659 від 1979 року, а Сторона-2 зобов'язується вчасно оплачувати надані Послуги згідно умов цього Договору.

Вказаним договором передбачено, що загальна орієнтовна площа землі, на якій буде здійснюватися надання послуг, становить 2303 га, згідно актів обстеження земельних ділянок, які є невід'ємною частиною договору. Загальна площа підлягає уточненню після розроблення технічної документації із землеустрою. Про готовність земельних ділянок до використання за цим договором складаються акти обстеження земельних ділянок, які є невід'ємною частиною Договору та є підставою для початку відліку періоду надання послуг і здійснення розрахунків за них за цим договором.

Відповідно до п.7.2, договір набуває чинності з дня його укладення та діє до збору урожаю у 2021 р. з обов'язковим підписанням сторонами актів наданих послуг, що підтверджують виконання зобов'язань за договором.

Сторони зобовязані щорічно після збору урожаю скласти та підписати загальний акт наданих послуг, загальний акт звірки взаєморозрахунків, якими вони підтверджують виконання сторонами зобовязань за цим договором. Збір урожаю здійснюється сторонами щорічно, але не пізніше 31 грудня. (п.п. 7.3, 7.4 договору).

Отже, між КЕВ м. Хмельницький та третьою особою укладено договір спільного обробітку землі на земельних ділянках, які є об"єктом договору від 19.06.2015р., а тому право УНСПІІ ТОВ „Мульті-Аграр Дніпро, набуте на підставі договору від 11.11.2016р., не може бути реалізоване за умови наявності такого ж права у ОСОБА_7. У зв"язку з чим слід вважати, що оспорюваним правочином порушуються права ТОВ „Мульті-Аграр Дніпро.

Представник ОСОБА_7 надав судове рішення у справі № 924/1249/16 (що набрало законної сили), яким визнано недійсними результати конкурсу від 31.10.2016, проведеного конкурсною комісією ОСОБА_5 відділу м. Хмельницький, в частині визнання переможцем конкурсу по відбору учасників спільної обробки землі з вирощування сільськогосподарських культур на землях ОСОБА_6 оборони України орієнтовною площею 2303 га, розташованих у Хмельницькій області Українсько-німецького сільськогосподарського підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Мульті-Аграр Дніпро" , визначеного на підставі протоколу від 31 жовтня 2016 року (а.с. 202-207).

Водночас визнання недійсними результатів конкурсу не є достатньою правовою підставою для твердження про недійсність договору, укладеного за результатами такого конкурсу, допоки недійсність такого правочину не буде встановлена судом.

Враховуючи, що між КЕВ та УНСПІІ ТОВ „Мульті-Аграр Дніпро укладено договір від 11.11.2016р., права останнього за яким порушуються договором від 19.06.2015р., беручи до уваги встановлення судом ознак фіктивності в діях сторін оспорюваного правочину, вимоги третьої особи підлягають до задоволення.

З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи апеляційний господарський суд приходить до висновку, що доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами і не відповідають вимогам закону.

Враховуючи наведене, Рівненський апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте з врахуванням всіх обставин справи та з дотриманням норм чинного законодавства, а тому не вбачає підстав для його зміни чи скасування.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 35, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Теофіпольський цукровий завод" від 11.10.17р. на рішення Господарського суду Хмельницької області від 25 вересня 2017 року у справі № 924/685/17 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Хмельницької області від 25 вересня 2017 року у справі №924/685/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №924/685/17 повернути господарському суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Філіпова Т.Л.