РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2017Справа №910/17115/17
За позовом Міністерства оборони України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК-Домашній текстиль"

про стягнення 219 801,60 грн.

Суддя Ярмак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Ніколова В.М. за дов.

від відповідача: Солодкий Р.В. за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Пред'явлені вимоги про стягнення з відповідача 219 801,60 грн. штрафних санкцій за порушення умов договору № 286/3/16/16 від 23.09.2016, а саме: 147 225,60 грн. пені та 72 576,00 грн. штрафу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач виконав свої зобов'язання з постачання товару по договору з порушенням терміну надання послуг на 71 добу, що є підставою для нарахування штрафу та пені відповідно до п.8.3.3 договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2017 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 14.11.2017.

У судовому засіданні 14.11.2017 представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача подав письмові заперечення на позов, в яких зазначає, що він повністю компенсував шкоду нанесену несвоєчасним виконанням договору шляхом внесення коштів у розмірі 5% від суми договору у розмірі 51 840,00 грн. відповідно до п.12.1 договору, при цьому забезпечення позивачем не повернено, у зв'язку з чим відповідач вважає що його двічі притягнено до відповідальності по п.12.4 та п.8.3.3 договору. Вказує, що за умовами договору строк поставки товару встановлений до 15.10.2017, проте позивач реально допустив його до виконання робіт з 01.11.2016, за ініціативою відповідача додаткову угоду про продовження строків поставки товарів не підписав.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

23.09.2016 року між позивачем (замовник) та відповідачем (постачальник) укладено договір № 286/3/16/16 про поставку для державний потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) (далі - договір або договір поставки), відповідно до п.1.1. якого постачальник зобов'язується у 2016 році поставити замовнику вироби текстильні готові для домашнього господарства (постільна білизна) (Наволочка бавовняна) (далі - товар), а замовник забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані у цьому договорі.

Згідно п.1.2 договору визначено Специфікацію поставки товару: Наволочка бавовняна, строк поставки до 15.10.2016 включно, загальною кількістю 60 000 шт., ціна за одиницю товару: 14,40 грн., ціна поставки 1 036 800,00 грн.

Пунктом 5.1. договору встановлено, що розрахунки за фактично поставлений товар проводяться протягом 30 банківських днів (за умов надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання постачальником замовнику належним чином оформленого рахунку-фактури на поставлений товар, підписаний керівником та головним бухгалтером постачальника.

Строк поставки товару визначений в п.1.2. договору до 15.10.2016 року (включно).

За умовами п.7.3 договору, постачальник зобов'язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені договором.

У разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов'язань при закупівлі товарів за бюджетні кошти постачальник сплачує замовнику штрафні санкції (штраф, пеня) у розмірах, передбачених п.8.3 договору (п.8.2).

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2016 року, а в частині розрахунків до повного їх завершення. (п.11.1 договору).

Позивач зазначає, що на виконання умов договору відповідачем 26.12.2016 було поставлено на склад (в/ч А1361) за Актом приймання контролю (якості) № 1 від 22.12.2016 товар в кількості 60 000 шт. на суму 1 036 800,00 грн., тобто враховуючи визначений строк поставки (до 15.10.2016), із запізненням на 71 добу.

29.12.2016 позивач звертався до відповідача з претензією № 286/11/9270 про сплату 219 801,60 грн. штрафних санкцій за порушення умов договору № 286/3/16/16 від 23.09.2016 в частині строків поставки. Вказана вимога залишена останнім без задоволення.

Позивач стверджує, що відповідачем допущено неналежне виконання зобов'язань за договором № 286/3/16/16 від 23.09.2016 щодо своєчасної поставки товару, у зв'язку з чим просить стягнути 219 801,60 грн. штрафних санкцій, а саме: 147 225,60 грн. пені та 72 576,00 грн. штрафу.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно з статтею 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 253 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

З огляду на викладене та враховуючи умови договору відповідач мав здійснити поставку товару до 15.10.2016 року включно.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач всупереч договору своє зобов'язання зі своєчасної поставки товару не виконав у визначені строки, здійснивши поставку 60 000 одиниць товару після встановленого договором граничного строку, що підтверджується Актом № 1 від 22.12.2016, Оголошенням № 1038, відповідно до якого сторони вказали, що зазначені в акті вироби завезені на в/склад (в/частину) А1361 - 26.12.2016.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене відповідач є таким, що прострочив виконання зобов'язання зі своєчасної поставки товару.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 231 Господарського кодексу України у разі, якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором. За порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафних санкцій надано сторонам частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України.

Відповідно до п. 8.3.3 сторони визначили, що за порушення строків виконання зобов'язання, постачальник сплачує пеню в розмірі 0,2 відсотка від вартості непоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 10 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості договору.

Позивачем заявлено до стягнення 147 225,60 грн. пені за 71 день прострочення поставки та 72 576,00 грн. 7% штрафу, які є обґрунтованими.

Відповідач всупереч ст.33 ГПК України належними доказами не спростував факт несвоєчасного виконання своїх зобов'язань по договору.

Посилання відповідача на неможливість поставки товару з тих підстав, що договір № 286/3/16/16 укладено 23.09.2016, строк поставки встановлено до 15.10.2016, при цьому до поставки товару постачальник за умовами договірних відносин має здійснити ряд дій, у т.ч. отримання дозволу позивача про початок виробництва товару, не приймаються судом до уваги в якості підстави звільнення від відповідальності, оскільки сторони на власний розсуд визначили умови договору, погодились на їх виконання у визначений строк та відповідальність за невиконання у визначеному розмірі.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стверджування відповідача про подвійне притягнення його до відповідальності за п.8.3.3 та п.12.4 договору є помилковими та ґрунтуються на довільному тлумаченні відповідачем умов договору.

Відповідно до п.12.1 договору передбачено, що постачальник забезпечив виконання своїх зобов'язань за договором у розмірі 5% від суми договору (платіжне доручення від 21 вересня 2016 № 875, видане ПАТ «ПУМБ» на суму 51 840,00 грн.).

Положеннями п.12.4 встановлено, що замовник не повертає забезпечення виконання договору у разі, якщо постачальник не виконав умови договору стосовно якості та строків.

При цьому, підставою для повернення забезпечення договору є виконання постачальником всіх умов договору у повному обсязі стосовно асортименту, якості, кількості та строків і виключно за цінами згідно положень цього договору (п.12.2).

Таким чином, сплата постачальником 5% від суми договору є гарантійним платежем виконання постачальником своїх зобов'язань, проте умовами договору не передбачено зарахування цієї суми коштів в рахунок погашення можливих штрафних санкцій, передбачених договором.

Ненаправлення позивачем відповідачу копії доказу оплати судового збору та довіреності, про що вказує відповідач у запереченнях, не є підставою для залишення позову без розгляду в розумінні ст. 81 ГПК України.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК-Домашній текстиль" (02081, м.Київ, вул.Сортувальна, 2, ) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6, ) 147 225 (сто сорок сім тисяч двісті двадцять п'ять) грн.. 60 коп. пені, 72 576 (сімдесят дві тисячі п'ятсот сімдесят шість) грн. 00 коп. штрафу та 3297 (три тисячі двісті дев'яносто сім) грн. 02 коп. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 17.11.2017

Суддя О.М.Ярмак