ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2017 р. Справа № 926/2717/17

За позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернівецькій області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення коштів за використання державного майна в розмірі 1134,84 грн.

За участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Чернівецького коледжу Львівського Національного аграрного університету

Суддя С.О. Миронюк

Представники:

Від позивача - Сопко С.П. - представник. Довіреність №10-001-04862 від 06.12.2016р.

Від відповідача - не з'явився.

Від третьої особи - Вацик М.П. - представник. Довіреність № 294 від 31.10.2017 р.

СУТЬ СПОРУ: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Чернівецькій області звернулось з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення коштів за використання державного майна в розмірі 1134,84 грн., за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Чернівецького коледжу Львівського Національного аграрного університету.

Позов мотивовано тим, що відповідачем використовувалась більша орендна площа, а саме 220,0 м2 замість зазначених в Договорі 187,9 м2.

Провадження у справі порушено ухвалою господарського суду Чернівецької області від 31.08.2017р., справу до розгляду в судовому засіданні призначено на 12.09.2017 р.

Ухвалою суду від 12.09.2017 р. розгляд справи відкладено на 10.10.2017 р. у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання.

10.10.2017 р. представник відповідача подав відзив в якому позовні вимоги не визнає, заперечуючи факт використання в господарській діяльності ФОП ОСОБА_1 приміщень, що не вказані в Договорі оренди № 191 та Акті приймання-передачі від 22.01.2009 р.

В судовому засіданні оголошено перерву до 24.10.2017 р.

Ухвалою суду від 24.10.2017 р. залучено в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Чернівецький коледж Львівського Національного аграрного університету та відкладено розгляд справи на 31.10.2017 р.

Ухвалою суду від 31.10.2017 р. розгляд справи відкладено на 14.11.2017 р.

01.11.2017 р. від третьої особи надійшов супровідний лист з додатками.

14.11.2017 р. від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення в яких останній позовні вимоги не визнає.

В судовому засіданні 14.11.2017 р. представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Копія ухвали про відкладення розгляду справи, надіслана на адресу відповідача: АДРЕСА_2 (згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), повідомлення про вручення повернулось до господарського суду з підписом про отримання.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, дослідивши докази які мають юридичне значення для розгляду позовної заяви суд встановив:

18.05.2010р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Чернівецькій області (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендар) укладено Договір оренди державного нерухомого майна № 191, згідно з умовами якого орендодавець зобов'язався передати, а орендар - прийняти в строкове платне користування нерухоме майно - нежитлові приміщення площею 187,9 м2 вбудованих підвальних приміщень будівлі учбового корпусу, що знаходяться на балансі Чернівецького коледжу Львівського Національного аграрного університету, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (п. 1.1. Договору). Назване в п. 1.1. нерухоме майно орендодавець передає орендарю для використання під розміщення їдальні, що не здійснює продаж товарів підакцизної групи (п. 1.2. Договору).

Згідно п. п. 2.1., 2.3. Договору, орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна. Передача майна в оренду здійснюється за вартістю, визначеною у звіті про незалежну оцінку.

В розділі 3 Договору оренди сторонами було погоджено розмір оплати за оренду, зокрема, згідно п.п. 3.1. - 3.3. орендна плата встановлена без ПДВ за базовий місяць (листопад 2008 року) на рівні 1252,56 грн. за результатами конкурсу (домовленості) з врахуванням моніторингу орендної плати на аналогічних об'єктах оренди, але не нижче орендної плати визначеної на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. № 786 (із змінами), яка становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (листопад 2008 року) 2800,00 грн. Орендна плата за перший місяць оренди січень визначається шляхом коригування базової орендної плати на індекси інфляції за грудень, січень місяці. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Пунктом 3.5. Договору передбачено, що орендна перераховується до Державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні (50% до 50%) не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

В п. 3.6. Договору сторонами було погоджено, що розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики її розрахунку, істотних змін стану об'єкта оренди з незалежних від сторін причин та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

У розділі 5 договору обумовлено обов'язки орендаря, зокрема, використовувати майно відповідно до його призначення та умов цього договору.

Згідно п. 10.1. Договір оренди укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 22.01.2009 р. по 21.12.2011 року включно.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов Договору протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах (п. 10.5.).

Сторонами Договору підписано 2 Додаткових Договори від 21.12.2011 р. та від 20.11.2014 р. до Договору № 191, якими змінювались п. 1.1. (вартість майна), 3.1., 3.3., 3.8. (орендна плата), 5.2., 5.6., 5.8, 5.12. (обов'язки орендаря), 8.1. (права орендаря) та 10.5 (пролонгація Договору), строк дії Договору № 191 продовжено по 21.10.2017 р. включно.

Суд відмічає, що на день розгляду спору, докази визнання правочину у встановленому законом порядку недійсним відсутні.

На виконання умов Договору оренди № 191 згідно акту прийому-передачі від 22.01.2009 р. Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 передано в оренду нежитлові приміщення загальною площею 187,9 м2.

Як вбачається з план-схеми приміщень, переданих в оренду відповідачу, вони складаються з приміщення (3-3) - 2,8 м2, (3-4) - 139,5 м2, (3-5) - 23,7 м2, (3-6) - 14,7 м2, (3-7) - 7,2 м2, всього 187,9 м2.

26.04.2017 р. спеціалістами Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернівецькій області в присутності головного бухгалтера та завідуючого господарством Чернівецького коледжу Львівського Національного аграрного університету проведено перевірку виконання Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 істотних умов договору оренди № 191 від 22.01.2009 р.

За результатами проведеної перевірки виявлено, що Орендарем, окрім переданої згідно договору оренди № 191 від 22.01.2009 р. площі, додатково використовуються приміщення за поповерховим планом (3-1) - 13,80 м2, (3-28) - 15,10 м2, (3-29) - 3,20 м2), про що складено Довідку. Тобто, загальна площа приміщень на яких ФОП ОСОБА_1, як орендарем здійснювалась підприємницька діяльність становить 220,0 кв.м., а не 187,9 кв.м. як передбачено Договором оренди № 191.

На підставі вищевказаної довідки 10.05.2017 р. комісією Чернівецького коледжу Львівського Національного аграрного університету складено акт № 1, яким зафіксовано використання ФОП ОСОБА_1 приміщень за поповерховим планом (3-1) - 13,8 м2, (3-28) - 15,1 м2, (3-29) - 3,2 м2, тобто на 32,1 м2 більше, ніж за умовами Договору оренди № 191.

Листами № 18-03-01785 від 10.05.2017 р. та № 18-03-01938 від 22.05.2017 р. позивач повідомив відповідача про те, що загальна площа приміщень, що використовуються останнім становить 220,0 м2, тобто на 32,1 м2 більше, ніж за умовами Договору оренди № 191, та вимагав терміново звільнити дані приміщення.

Дані листи відповідачем були залишені без відповіді, а тому 31.05.2017 р. комісією Чернівецького коледжу Львівського Національного аграрного університету складено акт № 2 яким зафіксовано отримання ключів та опломбування приміщень за поверховим планом (3-1) - 13,8 м2, (3-28) - 15,1 м2, (3-29) - 3,2 м2, всього 32,1 м2.

У відповідності до розрахунку, наданого позивачем, за використання відповідачем більшої площі приміщення, ніж передбачено умовами Договору оренди № 191 на 32,1 м2, нараховано збитки в розмірі 1134,84 грн. за період з 26.04.2017 р. по 31.05. 2017 р.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 174 Господарського кодексу передбачено, що господарські зобов'язання можуть виникати внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту або суб'єктом господарювання.

Нормами ст. 216 Господарського кодексу України передбачено, що застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Статтею 13 Цивільного кодексу України передбачено, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які б могли порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Положеннями статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підставою для стягнення збитків є наявність в діях заподіювача шкоди складу цивільно-правової відповідальності: протиправність поведінки заподіювана шкоди, наявність шкоди, прямий причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювана шкоди та шкодою, наявність вини.

Так, як зазначено у Довідці Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернівецькій області від 26.04.2017 р. та встановлено Актами Чернівецького коледжу Львівського Національного аграрного університету № 1 від 10.05.2017 р. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 неправомірно користувалась (протиправність поведінки) приміщеннями які є державною власністю загальною площею 32,1 м2 без належних на те правових підстав, а тому зобов'язана була укласти відповідний договір оренди (причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою).

Таким чином розмір орендної плати, яка підлягала б перерахуванню до Державного бюджету, становила би на 1134,84 грн. (шкода) більше ніж було фактично сплачено п/п ОСОБА_1 (Методикою розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженою постановою КМУ від 27.12.2006 р. № 1846)

ФОП ОСОБА_1, як орендар, погодилась із усіма істотніми умовами Договору оренди №191 від 22.01.2009 р., зокрема, площею необхідною для здійснення своєї підприємницької діяльності, та взяла на себе зобов'язання виконувати умови договору належним чином, а тому є винною у самовільному використанні додаткових приміщень (вина).

Отже, позивачем дотримано встановлений законом спеціальний порядок визначення розміру збитків, який підлягає застосуванню при розгляді справ про стягнення збитків.

Слід зазначити, що позивач 16.06.2017 р. листом (претензією) № 18-08-02295 звернувся до відповідача з вимогою сплатити кошти в сумі 1134,84 грн., які недоотримано Державним бюджетом України внаслідок використання додаткових площ. Вказаний лист ФОП ОСОБА_1 отримала 19.06.2017 р. та залишено без задоволення.

Водночас, відповідач у порушення приписів ст. 1166 Цивільного кодексу України та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України не довів належними і допустимими доказами того, що не укладання ним договору оренди виникло не з його вини, і те, що він здійснив всі передбачені чинним законодавством заходи.

За таких обставин суд дійшов висновку, що для застосування до відповідача такої міри відповідальності, як стягнення майнової шкоди (збитків) наявні усі елементи складу цивільного правопорушення.

За приписами статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд, у визначеному законом порядку, встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. (ст. 34 Господарського процесуального кодексу України).

При вирішення даного спору судом приймається до уваги те, що під належністю доказу розуміється наявність об'єктивного зв'язку між змістом судових доказів і фактами, що є об'єктом судового дослідження. Належними слід визнавати докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору. Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Виходячи із змісту п. 4 частини третьої статті 129 Конституції України та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Отже, обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Доводи відповідача суд до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

У процесі розгляду справи не виявлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49, 82, 84, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернівецькій області в дохід Державного бюджету України за реквізитами: Держбюджет м. Чернівці, код платежу 22080200, , МФО 856135, р/р 0002 кошти за використання державного майна у сумі 1134,84 грн.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України за реквізитами: код платежу 21432643, державна казначейська служба України, м. Киів, МФО 820172, р/р 8539 судовий збір у сумі 1600,00 грн.

4. З набранням рішення законної сили видати накази.

Повний текст рішення складено та підписано 20.11.2017 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

У разі подання апеляційної скарги або апеляційного подання до Львівського апеляційного суду через Господарський суд Чернівецької області, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Суддя С.О. Миронюк