ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року Справа № 911/2963/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.,

суддів: Данилової М.В., Алєєвої І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "Київобленерго"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 23.05.2017
у справі Господарського суду№ 911/2963/16 Київської області
за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до1) приватного акціонерного товариства "Київобленерго" 2) дочірнього підприємства "Сітібуд" приватного акціонерного товариства "Будівельник-14"
провизнання недійсним рішення про застосування господарських санкцій,

представники сторін в судове засідання не з'явились, про час та місце проведення засідання повідомлені належним чином,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - Підприємець) звернулась до Господарського суду Київської області з позовною заявою, у якій просила визнати недійсним та скасувати акт-вимогу № 019005 від 21.07.2016 та протокол № 0282 від 03.08.2016 засідання комісії Переяслав-Хмельницького районного підрозділу ПАТ "Київобленерго".

Позовні вимоги Підприємець, посилаючись на норми Господарського кодексу України (далі - ГК України) та Правил користування електричною енергією (далі - Правила) обґрунтовувала тим, що нею не вчинялись дії зазначені в акті приватного акціонерного товариства "Київобленерго" (далі - Товариство) № К032266 від 21.07.2016 про порушення Правил шляхом змонтування відгалуження з ввідного рубильника перед електролічильником внаслідок чого електроенергія споживалась проте не обліковувалась, що свідчить про неправомірність складення Товариством зазначеного акта та прийняття 03.08.2016 рішення, оформленого протоколом засідання комісії по розгляду акта № К032266 від 21.07.2016 про порушення Правил, згідно якого кількість днів необлікованого споживання електроенергії становить 1 096 з 13.07.2013 по 16.07.2016, а вартість недоврахованої електроенергії складає 238 749,01 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 29.11.2016 (суддя Кошик А.Ю.) в позові Підприємцю відмовлено.

Рішення мотивоване посиланнями на відповідність акта № К032266 від 21.07.2016 про порушення Правил та рішення, оформленого протоколом засідання комісії № 0282 від 03.08.2016 по розгляду акту № К032266 від 21.07.2016 про порушення Правил, вимогам Правил та Методики.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.05.2017 (колегія суддів: Руденко М.А., Дідиченко М.А., Пономаренко Є.Ю.) рішення Господарського суду Київської області від 29.11.2016 скасовано. Прийнято нове рішення про задоволення позову. Постановлено визнати недійсним рішення комісії Переяслав-Хмельницького районного підрозділу ПАТ "Київобленерго", оформлене протоколом засідання комісії по розгляду акта № К032266 від 21.07.2016 про порушення Правил № 0282 від 03.08.2016.

Постанова обґрунтована тим, що Товариством всупереч приписам ст.ст. 33, 34 ГПК України не доведено належними засобами доказування, що саме позивач здійснив самовільне підключення або є власником приміщень, де було виявлено порушення Правил, а також тим, що нарахування Товариством обсягів споживання Підприємцем недоврахованої електричної енергії за три роки - з 13.07.2013 по 16.07.2016, суперечить положенням пункту 3.33 Правил та пункту 2.1.6 Методики визначення обсягу вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією (далі - Методика).

Товариство звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.05.2017 та залишити в силі рішення Господарського суду Київської області від 29.11.2016. Викладені у касаційній скарзі вимоги Товариство обґрунтовує посиланням на обставини справи, приписи статей 24, 26 Закону України "Про електроенергетику" та пункти 10.2.1, 10.2.5 Правил.

Відзиву на касаційну скаргу Товариства до Вищого господарського суду України не надходило.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставини справи, застосування господарськими судами першої та другої інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення та постанови, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга Товариства підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Місцевим та апеляційним господарськими судами на підставі матеріалів справи встановлено, що:

- 27.12.1999 між Товариством (електропостачальна організація) та Ательє по пошиву одягу (споживач) в особі директора ательє Підприємця було укладено договір № 419 на користування електричною енергією, згідно умов якого електропостачальна організація зобов'язується постачати електричну енергію у відповідності з умовами договору, а споживач - своєчасно проводити оплату за використану електричну енергію та виконувати інші умови, визначені цим договором;

- 15.04.2001 між відкритим акціонерним товариством "Будівельник-14" (орендодавець) та Підприємцем (орендар) було укладено договір оренди, згідно якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне володіння і користування приміщення загальною площею 72 кв.м. по АДРЕСА_1;

- 03.01.2012 між приватним акціонерним товариством "Будівельник-14" (орендодавець) та Підприємцем було укладено договір оренди № 19, згідно якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне володіння і користування приміщення офісу загальною площею 62 м.кв. по АДРЕСА_1;

- 03.01.2013 між приватним акціонерним товариством "Будівельник-14" (орендодавець) та Ппідприємцем (орендар) було укладено договір оренди № 9, згідно якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне володіння і користування приміщення офісу загальною площею 31 м.кв. по АДРЕСА_1;

- 29.04.2016 між Товариством (постачальник) та Підприємцем (споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії № 0419, згідно якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю 32 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) ним електричної енергії та здійснює інші платежі за умовами цього договору;

- 21.07.2016 у орендованому позивачем приміщенні площею 31 кв.м. по АДРЕСА_1 уповноваженими представниками Товариства було здійснено перевірку дотримання споживачем електричної енергії вимог Правил, за результатами якої складено акт про порушення № К032266 в якому зазначено, що позивач при користуванні електроенергією порушив Правила шляхом змонтування відгалуження з ввідного рубильника перед електролічильником, внаслідок чого електроенергія споживалась проте не обліковувалась. Акт підписаний двома представниками Товариства та Підприємцем без зауважень;

- представниками Товариства складено акт-вимогу № 019005 від 21.07.2016 щодо дотримання договірних умов та стану схем розрахункових обліків у відповідності до вимог ПУЕ, ПКЕЕ, яким за результатами перевірки енергопостачальник вимагав від споживача в термін до 21.08.2016 вжити невідкладних заходів по усуненню виявлених невідповідностей;

- 03.08.2016 відбулося засідання комісії Товариства, у присутності споживача ОСОБА_1, на якому було розглянуто акт про порушення № К032266 від 21.07.2016 та прийнято рішення, оформлене протоколом № 0282, про нарахування споживачу 238 749,01 грн. вартості недоврахованої електроенергії за 1 096 день починаючи з 13.07.2013 та по 16.07.2016.

Водночас судами встановлено, що у орендованому Підприємцем приміщенні площею 62 кв.м. було встановлено розрахунковий лічильник № 335307, який 13.03.2003 було замінено на лічильник № 3733253, а 06.02.2004 на лічильник № 3258133. Порушень щодо лічильника № 3258133, яким обліковується споживання Підприємцем електричної енергії в приміщенні площею 62 кв.м. Товариством не виявлено.

Зафіксоване в акті № К032266 від 21.07.2016 порушення Правил виявлено представниками Товариства в орендованому Підприємцем приміщенні площею 31 кв.м., в якому електроенергія споживалась, проте лічильником № 3258133, встановленим в приміщенні площею 62 кв.м. не обліковувалась. До приміщення площею 31 кв.м. була змонтована електропроводка у вигляді відгалуження з ввідного рубильника поза обліком лічильника № 3258133 та обліковувалось лічильником СО-И446 № 07948649, який був встановлений без відома енергопостачальної організації, не прийнятий в експлуатацію, не опломбований, не атестований Товариством та не зазначений в договорі про користування електричною енергією № 419.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про електроенергетику" споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушеннями в електроенергетиці є, зокрема, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку; порушення правил користування енергією (частини перша та друга статті 27 Закону України "Про електроенергетику").

За приписами статті 235 ГК України за порушення господарських зобов'язань до суб'єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов'язання, що використовуються самими сторонами зобов'язання в односторонньому порядку. До суб'єкта, який порушив господарське зобов'язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором. Оперативно-господарські санкції застосовуються незалежно від вини суб'єкта, який порушив господарське зобов'язання.

Частинами першою та другою статі 237 ГК України встановлено, що підставою для застосування оперативно-господарських санкцій є факт порушення господарського зобов'язання другою стороною. Оперативно-господарські санкції застосовуються стороною, яка потерпіла від правопорушення, у позасудовому порядку та без попереднього пред'явлення претензії порушнику зобов'язання. Порядок застосування сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором. У разі незгоди з застосуванням оперативно-господарської санкції заінтересована сторона може звернутися до суду з заявою про скасування такої санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням.

Підпунктами 15 та 16 пункту 8.1 Правил передбачено право постачальника електричної енергії контролювати додержання споживачами та субспоживачами вимог цих Правил відповідно до умов укладених договорів, а також складати акти про невідповідність дій (бездіяльності) споживача умовам договору про постачання електричної енергії та порушення вимог законодавства України в електроенергетиці.

Згідно з підпунктами першим та другим пункту 6.41 Правил у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих Правил або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється двосторонній акт порушень.

В акті мають бути зазначені зміст виявленого порушення із посиланням на відповідні пункти цих Правил та вихідні дані, необхідні та достатні для визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та/або суми завданих споживачем збитків. За необхідності в акті зазначаються заходи, яких необхідно вжити для усунення допущених порушень.

Акт підписується представником постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) та представником споживача.

У разі відмови споживача підписати акт в ньому робиться запис про відмову. У цьому разі акт вважається дійсним, якщо він підписаний не менше ніж трьома уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) - підпункти чотири та п'ять пункту 6.41 Правил.

Пунктом 6.42 Правил користування електричною енергією встановлено, що на підставі акта порушень уповноваженими представниками постачальника електричної енергії під час засідань комісії з розгляду актів про порушення, визначаються обсяг та сума завданих споживачем збитків.

Згідно з підпунктом шостим пункту 2.1 Методики остання застосовується на підставі акта про порушення, складеного в порядку, установленому цією Методикою, з урахуванням вимог Правил та в разі виявлення таких порушень Правил, як підключення до електричної мережі, що не є власністю енергопостачальника, електроустановок, струмоприймачів або електропроводки поза розрахунковими приладами обліку електричної енергії з порушенням схеми обліку.

Відповідно до пункту 2.8 Методики у разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпункті шість пункту 2.1 цієї Методики, величина розрахункового добового обсягу споживання електричної енергії (W доб.пор.обл., кВт·год) визначається за формулою:

W доб.пор.обл. = W доб. + W доб.с.п. (2.11) , де W доб. (кВт·год) визначається за формулою (2.4) Методики; W доб.с.п. (кВт·год) визначається за формулою (2.7) Методики. Кількість днів у періоді, за який здійснюється перерахунок, визначається за формулою (2.6) Методики.

Згідно пункту 2.6 Методики кількість днів у періоді, за який має здійснюватися перерахунок (Д пер., день), визначається за формулою:Д пер = Д пор + Д усун, (2.6) де: Д пор - кількість робочих днів споживача від дня останнього контрольного огляду приладу обліку або технічної перевірки (у разі коли технічна перевірка проводилась після останнього контрольного огляду приладу обліку) до дня виявлення порушення, але не більше загальної кількості робочих днів у 6 календарних місяцях, що передували дню виявлення порушення. Якщо споживач встановив пристрій, що занижує покази приладу обліку, вчинив інші дії, що призвели до недообліку спожитої електричної енергії, виявити які представники постачальника електричної енергії під час проведення контрольного огляду приладу обліку не мали можливості, Д пор визначається виходячи з кількості робочих днів споживача з дня останньої технічної перевірки, або допуску електроустановки споживача в експлуатацію, або набуття прав власності або користування (у разі якщо технічна перевірка у період з дати допуску електроустановки споживача в експлуатацію або набуття ним права власності на об'єкт до дати виявлення порушення не проводилась), але не більше ніж за три роки; Д усун - кількість робочих днів споживача від дня виявлення порушення до дня його усунення або від дня виявлення порушення до дня припинення електропостачання через невиконання споживачем припису чи вимоги щодо усунення порушення. Д усун має бути зазначено в акті про порушення. У разі коли під час оформлення акта про порушення неможливо точно визначити термін, протягом якого будуть усунені порушення, Д усун визначається у двосторонньому акті, складеному сторонами після усунення порушення. При цьому нарахування, передбачені цією Методикою, здійснюються після складення зазначеного двостороннього акта.

Судами встановлено, що Товариством здійснено перерахунок недоврахованої електричної енергії внаслідок порушення Підприємцем вимог Правил за три роки з 13.07.2013 по 16.07.2016 на підставі пункту 2.1.6 Методики.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та постановляючи рішення про задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що Товариством всупереч приписів статей 33, 34 ГПК України не доведено належними засобами доказування, що саме позивач здійснив самовільне підключення або є власником приміщень, де було виявлено порушення Правил, а також з того, що нарахування Товариством обсягів споживання Підприємцем недоврахованої електричної енергії за три роки - з 13.07.2013 по 16.07.2016, суперечить положенням пункту 3.33 Правил та пункту 2.1.6 Методики.

Проте погодитись з такими висновками суду апеляційної інстанції не можна, виходячи з наступного.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 16.05.2011 у справі N 3-38гс11, термін "споживач електричної енергії", який наведено в пункті 1.2 Правил користування електричною енергією, необхідно застосовувати в значно ширшому значенні, оскільки він, окрім осіб, що використовують електричну енергію для забезпечення потреб власних електроустановок на підставі договору, також розповсюджується і на осіб, які використовують електричну енергію без укладення договору на електропостачання.

Відповідно до пункту 3.3 Правил відповідальність за збереження і цілісність розрахункових засобів обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акта про пломбування покладається на власника (користувача) електроустановки або організацію, на території (у приміщенні) якої вони встановлені.

Як було встановлено судами та вже зазначалось вище, зафіксоване в Акті № К032266 від 21.07.2016 порушення Правил було виявлено представниками Товариства в орендованому Підприємцем приміщенні площею 31 кв.м. шляхом під'єднання дроту поза електролічильником № 3258133, який також встановлений в орендованому Підприємцем приміщенні площею 62 кв.м., тому останній є споживачем електроенергії в розумінні Правил, відповідає за збереження і цілісність встановлених в орендованому ним приміщенні електроустановок та повинен нести відповідальність за порушення Правил у встановлений Методикою спосіб.

Щодо висновків апеляційної інстанції про неправильне визначення періоду за який підлягає нарахуванню вартість обсягів спожитої Підприємцем недоврахованої електричної енергії слід зазначити, що апеляційний господарський суд помилково вважав, що при укладенні договору № 0419 від 29.04.2016 представниками Товариства було знято показники лічильника № 3258133 тип ЦЕ6803В та здійснено контрольний огляд зазначеного лічильника, оскільки будь-яких доказів зазначеним висновкам суду матеріали справи не містять, а вказані Підприємцем показники вказаного лічильника станом на 28.04.2016 - 160560 А/+ при укладенні 29.04.2016 договору № 0419 та Додатку № 7 до договору, не свідчать про здійснення в цей день представниками Товариства контрольного огляду приладу обліку або його технічної перевірки.

Враховуючи викладене, висновки суду апеляційної інстанції про невідповідність спірного рішення Товариства вимогам пункту 3.33 Правил та пункту 2.1.6 Методики є помилковими, тому оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню.

Натомість судом першої інстанції було в повній мірі встановлено дійсні обставини справи, надано їм належну правову оцінку та правильно застосовано норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин сторін, тому законне та обґрунтоване рішення місцевого господарського суду слід залишити в силі.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110 та 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "Київобленерго" задовольнити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.05.2017 у справі № 911/2963/16 Господарського суду Київської області скасувати.

Рішення Господарського суду Київської області від 29.11.2016 у справі № 911/2963/16 залишити в силі.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Суддя М.В. Данилова

Суддя І.В. Алєєва