ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.11.2017 Справа № 904/8240/17
За позовом Державного підприємства Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства "Укрдіпродор" в особі Дніпропетровської філії ДП "Укрдіпродор" - "Дніпродіпродор"

до Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області

про стягнення 528 021,45 грн.

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:
Позивача: Кочанова К.В., довіреність б/н від 02.10.2017, Кармазин О.В.,довіреність б/н від 02.10.2017

Відповідача: Горбатенко О.О., довіреність б/н від 03.10.2017; Чернявська Л.В.,довіреність б/н від 03.10.2017

СУТЬ СПОРУ:
Позивач просить стягнути з Відповідача 528 021,45 грн., з яких: 265 946,21 грн. боргу за договором виконання проектно-вишукувальних робіт, 166 846,52 грн. пені, 14 886,00 грн. 3 % річних, 61 726,46 грн. інфляційних втрат, 18 616,23 грн. 7 % штрафу.

Відповідач позов заперечує, мотивуючи тим, що в процесі збору вихідних даних відділом містобудування та архітектури Павлоградської райдержадміністрації отримано відповідь військової частини № 3024 НГ України про те, що розміщення автомобільної дороги знаходиться в небезпечній зоні стрільбища. З метою отримання містобудівних умов і обмежень з "Розробки проектно-кошторисної документації по об`єкту "Будівництво автомобільної дороги с. Веселе с. Вербки Павлоградського району Дніпропетровської області" направлено запит Відповідачем до Павлоградської райдержадміністрації, яка повідомила, що протягом 2015р. відділом містобудування та архітектури Павлоградської райдержадміністрації не надавались містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки для будівництва зазначеної автомобільної дороги. У зв`язку з цим, Відповідач направив відповідь на претензію Позивача про виконання робіт неналежним чином, а тому і відсутність підстав для оплати рахунку.

15.11.17р. від Відповідача надійшла заява про застосування строку позовної давності в частині стягнення неустойки (штрафу, пені).

У судовому засіданні Відповідач заявив усне клопотання про призначення судової експертизи щодо відповідності документації проектно-вишувальних робіт чинному законодавству.

Позивач заперечує клопотання про призначення судової експертизи мотивуючи тим, що висновок щодо документів жодним чином не вплине на необхідність оплати виконаних послуг у зв`язку із прийняттям Відповідачем даної документації.

Розгляд справи відкладався.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:
У 2015 році сторонами укладено Договір № 371 на виконання проектно-вишукувальних робіт (далі Договір), за п.1.1. якого Замовник (Відповідач) доручає, а Виконавець (Позивач) приймає на себе виконання робіт: "Розробка проектно-кошторисної документації по об`єкту "Будівництво автомобільної дороги с. Веселе с. Вербки Павлоградського району Дніпропетровської області".

Договір вступає в дію з моменту його підписання (п.1.3. Договору).

Термін дії договору: до 31.12.2015р., а також до повного виконання договірних зобов`язань та розрахунків між сторонами (п.1.4. Договору).

Вартість робіт по цьому договору згідно з кошторисом становить 221 621,84 грн., крім того ПДВ 20 % 44 324,37 грн., разом 265 946,21 грн. (п. 2.1. Договору).

Відповідно до п. 2.2. Договору оплата проводиться одноразово за закінчену роботу згідно акту здачі-прийняття проектної продукції.

Завершена проектна продукція передається Замовнику по акту здачі-прийняття, який Замовник зобов`язується оформити в 15-денний термін від дня отримання проектної продукції (п. 3.1. Договору).

Якщо у вказаний у п.3.1. термін оформлений акт здачі-прийняття проектної продукції Виконавцю від Замовника не поступить або мотивована відмова від прийняття робіт, проектна продукція вважається прийнятою (п.3.2. Договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами передбачених ним зобов`язань (п.9.1. Договору).

Позивач виконав проектно-вишукувальні роботи за Договором вартістю 265 9646,21 грн. (з ПДВ), та передав їх Відповідачеві за актом здачі-прийняття проектної продукції №462, підписаним сторонами без зауважень, без зазначення дати підписання акту, лише із зазначенням року 2015р.

Відповідно до накладної № 458 від 29.12.15р. Позивач передав в одному екземплярі проектну документацію представникові Відповідача.

За даними Позивача, 28.09.15р. він передав Відповідачеві рахунок на оплату за виконану роботу за Договором на суму 265 946,21 грн. З ПДВ. Відповідач виконану роботу не оплатив.

З метою досудового врегулювання спору, Позивач Відповідачеві направив досудові попередження: №17/01 від 07.03.17р., отримане Відповідачем 09.03.17р., що підтверджується поштовим повідомленням №544; №20/01 від 13.03.17р., одержане Відповідачем 16.03.17р.

На звернення Позивача Відповідач відповів, що у нього відсутні будь-які документи, що підтверджують договірні відносини між Сторонами. У зв`язку з цим, 24.05.17р. Позивач направив Відповідачеві листа № 30/01 разом з копіями документів щодо договірних відносин, якого Відповідач одержав 30.05.17р., що підтверджується повідомленням №126.

Крім того, Позивач Відповідачеві направив претензію № 46 від 02.08.17р., отриману Відповідачем 03.08.17р., що підтверджується штампом вхідної кореспонденції Відповідача.

У зв`язку із неналежним виконанням Відповідачем договірних зобов`язань, Позивач, з посиланням на ч. 2 ст. 231 ГК України на прострочений борг нарахував пеню у розмірі 166 846,52 грн. за період прострочення з 06.10.15р. по 17.08.17р. та 7 % штрафу у розмірі 18 616,23 грн. з 06.10.15р. по 17.08.17р.

Посилаючись на ст. 625 ЦК України, на прострочений борг Відповідача, Позивач нарахував 3 % річних - 14 886,00 грн. за період з 06.10.15р. по 17.08.17р. та збитки від інфляції - 61 726,46 грн. за період з 06.10.15р. по 17.08.17р.

У відповіді на звернення Відповідача, Павлоградська районна державна адміністрація Дніпропетровської області повідомила, що в процесі збору вихідних даних було виявлено, що розміщення автомобільної дороги знаходиться в небезпечній зоні стрільбища військової частини № 3024.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 887 ЦК України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх.

Згідно з ч. 1 ст. 888 ЦК України замовник зобов`язаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації. Завдання на проектування може бути підготовлене за дорученням замовника підрядником. У цьому разі завдання стає обов`язковим для сторін з моменту його затвердження замовником.

Підрядник зобов`язаний додержувати вимог, що містяться у завданні та інших вихідних даних для проектування та виконання пошукових робіт, і має право відступити від них лише за згодою замовника (ч. 2 ст. 888 ЦК України).

Статтею 853 ЦК України встановлено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).
Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: отримання замовником або проектувальником вихідних даних; розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; затвердження проектної документації…

Частиною 1 ст. 29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що основними складовими вихідних даних є:

1) містобудівні умови та обмеження;

2) технічні умови;

3) завдання на проектування.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Згідно з ч. 1 ст. 30 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" технічні умови - це комплекс умов та вимог до інженерного забезпечення об`єкта будівництва, які повинні відповідати його розрахунковим параметрам щодо водопостачання (з урахуванням потреб забезпечення пожежогасіння), тепло-, електро- і газопостачання, водовідведення, зовнішнього освітлення, відведення зливових вод та телекомунікації.

Передача некомплектної проектної документації, а також проектної документації, що не відповідає регіональним і місцевим правилам забудови, державним будівельним нормам та іншим нормативним документам, не дозволяється (п. 49 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві затверджених Постановою КМУ від 01.08.2005р. № 668).

Згідно з ч. 3 п.1.5. Розділу 1 Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затвердженого Наказом Міністерства Регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України, складання завдання на проектування з відхиленням від містобудівних умов та обмежень не допускається.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Згідно з ч. 2 ст. 231 ГК України якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом або договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач позов заперечує з наведених вище підстав.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд не приймає доводи Позивача, а погоджується із запереченнями Відповідача.

Так, з наданих суду документів та пояснень сторін вбачається, що Позивач розпочав проектно-вишукувальні роботи з порушенням норм чинного законодавства, яке полягає у розробці проекту без отримання від замовника або самостійно, за договором із замовником, вихідних даних, врахування яких є обов`язковим при виконанні замовлення.

При цьому, суд враховує, що Відповідач не є особою, яка повинна мати відповідні знання у галузі проектування, тому вважає обґрунтованим пояснення Відповідача щодо причин підписання акту здачі-прийняття проектних робіт без зауважень, а також те, що недоліки роботи, не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки). І, навпаки, Позивач є установою, яка спеціалізується в галузі проектування, тому не міг не знати вимог, що ставляться чинним законодавством до проектно-вишукувальних робіт, які він виконував за завданням Відповідача, однак свідомо проігнорував вимоги, визначені у наведених вище нормативних документах.

Розробка проектної документації без врахування містобудівних умов та обмежень, призвела до того, що проект неможливо використати для будівництва, оскільки будівництво дороги в охоронній зоні військового стрільбища небезпечно для будівельників, і для осіб, які в подальшому будуть користуватися дорогою. Тобто, матеріали справи свідчать, що Позивач, фактично, не виконав договірних зобов`язань, так як його проект непридатний для використання за призначенням.

Усне клопотання Відповідача про призначення експертизи суд залишає без задоволення, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 41 ГПК України господарський суд призначає судову експертизу для роз`яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, однак для надання відповідей на питання запропоновані Відповідачем спеціальні знання у певній галузі не потрібні.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 49 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на Позивача.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:
У позові відмовити.

Господарські витрати у справі покласти на Позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту, якщо не буде оскаржено в апеляційному порядку.

Повний текст рішення виготовлено 20.11.2017

Суддя С.Г. Юзіков