ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

"13" листопада 2017 р. Справа № 922/3475/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Здоровко Л.М., суддя Шутенко І.А.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх. №3445Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 07.06.2017р. у справі 922/3475/16,

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "НКМ4", с.Лук'янці,

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07.06.2017р. у справі №922/3475/16 (суддя Усатий В.О.) відмовлено представнику ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи. Припинено провадження по скарзі ОСОБА_1 (вх.№ 3475/16 від 25.11.2016р.) з урахуванням доповнення (вх.№ 41636 від 05.12.2016р.).

Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду, ОСОБА_1 звернулась до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 07.06.2017р. у справі №922/3475/1, скаргу ОСОБА_1 на дії арбітражного керуючого Ющенко В.М. передати до господарського суду Харківської області для продовження її розгляду.

Одночасно, матеріали апеляційної скарги містять клопотання, в якому скаржник просить відновити строк на подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного господарського суду, посилаючись на обізнаність про винесення оскаржуваного процесуального документу лише 19.09.2017р.

Крім того, ліквідатором подано клопотання про відмову у прийнятті апеляційної скарги (вх.№11413 від 10.11.2017р.).

Дослідивши матеріали апеляційної скарги у відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку про повернення апеляційної скарги з наступних підстав.

Статтею 129 Конституції України встановлено основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Господарський процесуальний кодекс України містить імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити прийняті господарським судом рішення в апеляційному чи касаційному порядку.

Відповідно до частини 1 статті 91 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Ухвали місцевого господарського суду оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення господарського суду лише у випадках, передбачених статтею 106 цього Кодексу.

Як було зазначено вище, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції прийнято 07.07.2017р.

Згідно ст. 93 ГПК України апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У випадках, коли останній день строку припадає на неробочий день, днем закінчення строку вважається перший наступний за ним робочий день.

Останнім днем подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Харківської області від 07.06.2017р. у справі № 922/3475/16 є 12.06.2017р.

Проте, скаржник звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на вищевказану ухвалу місцевого господарського суду лише 02.11.2017р., що підтверджується відтиском штемпелю відділення поштового зв'язку на конверті, тобто, майже через п'ять місяців з визначеного Законом процесуального строку на його оскарження.

Розглянувши клопотання ОСОБА_1 про відновлення пропущеного строку для подання поданої апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що дане клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України", статтею 93 ГПК встановлено, що апеляційна скарга, яка подана після закінчення строків, установлених цією статтею, повертається, якщо апеляційний господарський суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Відповідну заяву (клопотання) може бути викладено в апеляційній скарзі чи в окремому документі, і в останньому випадку її має бути подано одночасно з апеляційною скаргою. Заява розглядається, якщо вона надійшла до винесення ухвали про повернення апеляційної скарги.

Заява про поновлення строку розглядається одноособово одним із суддів колегії суддів апеляційного господарського суду, склад якої визначений у встановленому законом порядку.

Наявність або відсутність підстав для задоволення заяви про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги визначається за правилами частини першої статті 53 ГПК.

Про поновлення або про відмову у поновленні пропущеного строку може зазначатися в ухвалі як окремому документі (за підписом судді, який розглядав відповідне питання у порядку частини другої статті 93 ГПК) або в ухвалах (за підписами суддів) про повернення апеляційної скарги (частина друга статті 93, пункт 4 частини першої статті 97 ГПК) чи про прийняття її до провадження (стаття 98 ГПК).

Відповідно до статті 53 ГПК України відновлення пропущеного строку здійснюється господарським судом за наявності поважної причини його пропуску. Виходячи зі змісту статті 53 ГПК України, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Отже, наведені норми пов'язують можливість відновлення процесуального строку з обов'язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку. Це стосується й тих випадків, коли таке відновлення здійснюється з ініціативи господарського суду, що має зазначити відповідну причину (причини) в судовому рішенні, в якому йдеться про відновлення строку. Якщо відновлення процесуального строку здійснюються за заявою сторони чи прокурора, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами розділу V ГПК."

Апелянт вказує, що про існування ухвали господарського суду Харківської області від 07.06.2017р. у справі № 922/3475/16, яке було прийняте без участі ОСОБА_1, дізналась лише 19.09.2017р. від свого представника, який випадково знайшов її в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 була обізнана про час та місце проведення судового засідання, за результатами проведення якого винесено оскаржувану ухвалу суду, про що свідчить подане клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№ 1250 від 07.06.2017р.).

Крім того, копію оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 07.06.2017р. відправлено сторонам 12.06.2017р., що підтверджується відміткою на зворотному боці останнього аркушу оскаржуваної ухвали, в тому числі на адресу ОСОБА_1, яка була повернута за закінченням терміну зберігання (т.7, а.с. 173-178).

Електрону копію оскаржуваного процесуального документа було направлено до автоматизованої системи збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень Єдиного державного реєстру судових рішень, яка є загальнодоступною для ознайомлення.

Матеріали справи також містять заяву про надання можливості представнику ОСОБА_1 ознайомитись з матеріалами справи, яку подано 23.06.2017р.

Отже, можливість вчасного подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Харківської області від 07.06.2017р. залежала виключно від волевиявлення ОСОБА_1., тобто мала суб'єктивний характер, якою воно вчасно не скористалось.

Заявником не наведено жодних обставин, які б були для нього об'єктивно непереборними та пов'язаними з дійсними істотними труднощами для вчинення прав, наданих йому Законом як особі, яка вважає, що її права порушені оскаржуваним судовим рішенням, а також обґрунтування причин відсутності оскарження ухвали суду протягом 5 місяців з її винесення.

Слід також зазначити, що відновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

Пункт 1 статті 6 § 1 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань.

Стаття 6 Конвенції встановлює процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі при розгляді цивільного позову в національному суді, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Відповідно до усталеної практики Суду право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою. Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 N 23436/03).

Таким чином, необхідною передумовою здійснення стороною права на апеляційне оскарження є обізнаність з рішенням суду, що дає можливість заявнику викласти свої вимоги та зазначити підстави, з яких порушено питання про перегляд рішення в апеляційному порядку, як того вимагає пункт 3 частини першої статті 94 Господарського процесуального кодексу України.

Як було зазначено вище, апелянт мав правові підстави для можливості оскарження ухвали місцевого господарського суду, але протягом тривалого часу не скористався наданим йому процесуальним законом правом в передбаченому процесуальним законодавством порядку.

Відповідно до частини 2 статті 93 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Враховуючи викладене, а також відсутність доводів та доказів в обґрунтування наявності об'єктивно непереборних, що не залежать від волевиявлення заявника, обставин, що перешкоджали ОСОБА_1 вчасно подати апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду, судова колегія дійшла висновку про відхилення клопотання про відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Харківської області від 07.06.2017р. у справі №922/3475/16 та повернення апеляційної скарги заявнику.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 86, 91, п. 4 ч.1 ст.97 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

УХВАЛИЛА:

Повернути апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх. №2995Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 07.06.2017р. у справі 922/3475/16, з доданими до неї документами заявникові.

Додаток: заявнику - матеріали скарги з додатками, всього на 28 арк., та конверт.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя І.А. Шутенко