ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2017 р. Справа №917/1661/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІ-ПІ Сервіс", вул.Кірова, 4/1, с. Гожули, Полтавський район, Полтавська область, 38713

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УПСК ДІАМЕНТ", вул.Конституції, 13, м.Полтава, Полтавська область, 36014

про стягнення 699 191,13 грн.

Суддя Гетя Н.Г.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 адвокат

від відповідача: не з'явилися

Після виходу з нарадчої кімнати в судовому засіданні суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Суть спору: розглядається заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІ-ПІ Сервіс" про стягнення 699 191,13 грн. заборгованості за Договором

від 06.03.2017р. з яких основна заборгованість в розмірі 582 294,20 грн. - основна заборгованість, 26 103,28 гр. - інфляційне збільшення, 81 181,97 грн. - пеня, 9 611,68 грн. - 3% річних.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та надав суду оригінали документи для огляду в судовому засіданні.

Відповідач явку представника у засідання не забезпечив. Ухвали суду, які направлялися відповідачу за адресою, вказаною у позові та підтверджується відомостями, що містяться на веб-сайті Єдиного державного реєстру юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців, повернулися до суду з відміткою поштового відділення "за закінченням строку зберігання".

Відповідно до абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України N 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо), то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За таких обставин, суд вважає, що ним вжиті достатні заходи для повідомлення відповідача у справі про дату, час та місце розгляду справи.

Застосовуючи згідно з ч. 1 ст. 4 ГПК України, ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справи частину 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989 р.).

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі Смірнова проти України).

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, закінчення встановленого ст. 69 ГПК України строку вирішення спору, відсутність клопотання щодо продовження строку вирішення спору, суд не оцінює неявку представника відповідача у судове засідання як підставу для подальшого відкладення розгляду справи. Спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

06 березня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДІ-ПІ Сервіс" (далі - Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УПСК ДІАМЕНТ" (далі - Замовник) укладено Договір про надання послуг по забезпеченню буріння №DP/UPSK-2017-01 (далі - Договір).

За умовами Договору, Виконавець (ТОВ "ДІ-ПІ-СЕРВІС") прийняв на себе зобов'язання за завданням Замовника (ТОВ "УПСК ДІАМЕНТ") надати послуги по забезпеченню буріння при споруджені свердловин/свердловини, а Замовник зобов'язався приймати виконані послуги й оплачувати їх у відповідності до умов Договору.

Ціна за Договором погоджується Сторонами у Специфікаціях. По кожному об"єкту надання послуг Специфікаціями визначається вартість послуг за 1 метр проходки у відповідному інтервалі буріння, вартість відповідного інтервалу буріння, вартість залученого персоналу Виконавця, вартість мобілізації-демобілізації обладнання Виконавця, вартість послуг Виконавця з забезпечення вагончику для проживання (п.2.1).

Відповідно до п.3.1 Договору, розрахунок вартості послуг, наданих за місяць, проводиться на підставі фактично виконаного об"єму послуг за місяць в метрах і ціни послуги згідно ст. 2 Договору та інших витрат виконавця передбачених Договором. Не пізніше 5-го числа місяця наступного за місяцем, в якому надавалися послуги, Виконавець надає Замовнику акт про підтвердження наданих послуг, який складається на підставі підписаних представниками Сторін добових рапортів (п.3.3). Протягом 5 робочих днів з моменту одержання акту про підтвердження наданих Послуг Замовник зобов"язаний підписати його і передати Виконавцю.

Пунктом 3.6 Договору визначено, що Замовник проводить оплату рахунків шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Виконавця протягом 5 банківських днів з моменту підписання акту про підтвердження наданих послуг. За погодженням між Сторонами у Специфікаціях може передбачатися забов"язання Замовника проводити попередні оплати за Послуги (п.3.8).

Договір набирає чинності з моменту підписання та скріплення печатками Сторін і діє до 31.12.2017р., а в частині фактично взятих на себе Сторонами зобов"язань - впродовж дії цього Договору, до повного їх виконання. Якщо за 30 днів до закінчення строку договору сторони не мають претензій одна до одної, договір автоматично вважається пролонгованим на наступний робочий рік (п.9.1).

Закінчення строку дії даного Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору (п.9.2).

Відповідно до наданого позивачем ОСОБА_2 про надання послуг, на виконання п. 3.2 Договору Виконавець за період з 09.03.2017р. по 18.03.22017р. надав послуги по забезпеченню буріння свердловини №38 Сахалінського ГКР в інтервалі 2 358 - 3 322 м. на суму 172 544,43 грн. ( з ПДВ).

ТОВ "ДІ-ПІ-СЕРВІС" виставило ТОВ "УПСК ДІАМЕНТ" рахунки на оплату №27 від 17.03.2017р. на суму 676 574,64 грн. та №30 від 21.03.2017р. на суму 832 294,20 грн.

З врахуванням часткової оплати, станом на момент подання позовної заяви за відповідачем рахується заборгованість в сумі 582 294,20 грн.

Крім того, в зв"язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, позивачем в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України нараховано і заявлено до стягнення 81 181,97 грн. пені, 26 103,28 грн. - інфляційних втрат та 9 611,68 грн. - 3 % річних.

При винесенні рішення суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За своєю правовою природою, правовідносини, що склалися між сторонами, щодо надання послуг по забезпеченню буріння, підпадають під договір про надання послуг, а саме ст. 901 ЦК України.

Статтею 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконував зобов'язання за вищезазначеним Договором щодо надання ним послуг. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов'язань за вказаним Договором та приписів ст. 692 Цивільного кодексу України надані послуги у встановлені Договором строки, заборгованість останнього на момент подання позову та розгляду даної справи складає 582 294,20 грн. Дана обставина відповідачем не спростована.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 582 294,20 грн. основного боргу підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

З урахуванням викладених обставин заборгованість є доведеною належними доказами та підлягає стягненню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі (ст.547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України).

З огляду на ч.6 ст.232 Господарського кодексу, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 5.2 Договору сторонами погоджено, що у разі несвоєчасного виконання Замовником грошових зобов"язань по цьому Договору, Замовник виплачує Виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який стягується пеня, від розміру заборгованості, за кожен день і за весь час прострочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем на підставі п. 5.2. Договору та ст.625 Цивільного кодексу України нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 81 181,97 грн. пені; 26 103,28 грн. інфляційних втрат; 9611,68 грн. 3 % річних.

Вимоги позивача про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд визнає правомірними, оскільки:

- судом встановлено факт прострочення відповідачем грошового зобов"язання;

- розрахувнок пені, 3% річних та інфляційних втрат є обґрунтованим.

За приписами статей 32, 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких інших обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Виходячи з вищевикладеного, позов обґрунтований та підтверджений належними доказами, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати, понесені ним по даній справі. А саме, 25 000,00 грн. - оплата послуг адвоката та 10 862, 87 грн. - оплата судового збору.

Відповідно до ст.44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов"язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов"язаних з розглядом справи.

При подачі даного позову позивачем сплачено 10862,87 грн. судового збору за платіжним дорученням №3683 від 03.10.2017р. (а.с.9).

В п.6.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. № 7 Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України роз"яснено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

В підтвердження понесення витрат на оплату послуг адвоката відповідачем надано договір №0409 від 04.09.2017р. про надання правових послуг, укладений між позивачем та Адвокатським бюро «ЛОГВІНОВ І ПАРТНЕРИ"», копію свідоцтва №501 від 28.12.2006р. про право на заняття адвокатською діяльністю, Ордер ПТ №033034 від 02.11.2017р., Акт прийому-передачі виконаних робіт від 06.10.2017р., рахунок-фактура №030317 від 03.10.2017р., платіжне доручення №3691 від 04.10.2017р. про сплату 25000,00 грн. за надання правових послуг.

Суд, враховуючи викладене, приходить до висновку про задоволення вимог про відшкодування судових витрат.

Відповідно до приписів ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "УПСК ДІАМЕНТ" вул.Конституції, 13, м.Полтава, Полтавська область, 36014, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІ-ПІ СЕРВІС" (вул.Кірова, 4/1, с. Гожули, Полтавський район, Полтавська область, 38713, ) заборгованість Договором №DP/UPSK-2017-01 від 06.03.2017р. в розмірі 699 191,13 грн., з яких 582 294,20 грн. - основної заборгованості, 81 181,97 грн. - пені, 9611,68 грн. - 3% річних, 26 103, 28 грн. інфляційні нарахування, а також 25 000,00 грн. витрат на послуги адвоката та 10 862,88 грн. витрат на сплату судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 20.11.2017 року

Суддя Гетя Н.Г.