РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2017Справа №910/14161/17

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ЮБІКОМ"

до публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "ХРЕЩАТИК"

про визнання договору недійсним

Суддя Шкурдова Л.М.

Представники:

від позивача - Дробах С.В. - представник за довіреністю

від відповідача - Митюк С.П. - представник за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ЮБІКОМ" до публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "ХРЕЩАТИК" про визнання недійсним Договору іпотеки № 06/12-2-2 від 23.08.2012 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2017 року порушено провадження у справі № 910/14161/17.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем укладено Договір іпотеки №06/12-2-2 від 23.08.2012 року. За умовами Іпотечного договору позивач виступає майновим поручителем підприємства «Гассіб» з іноземною інвестицією. Позивач зазначає, що Договір іпотеки №06/12-2-2 від 23.08.2012 року має бути визнано судом недійсним, з огляду на те, що від імені позивача його укладено директором, який не мав повноважень на укладення та підписання Іпотечного договору без попереднього письмового погодження із Загальними зборами товариства. Оскільки Загальні збори не надали такої письмової згоди при укладення даного договору, Договір іпотеки №06/12-2-2 від 23.08.2012 та Договори про внесення змін до даного договору укладені з перевищенням повноважень.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи, що підписанню Договору іпотеки передувало Рішення №1 власника ТОВ «ЮБІКОМ» ОСОБА_3 від 06 серпня 2012 року, на якому власник ТОВ «ЮБІКОМ» вирішила надати згоду для ТОВ «ЮБІКОМ» виступити майновим поручителем підприємства «ГАССІБ» з іноземною інвестицією та уповноважила директора ТОВ «ЮБІКОМ» ОСОБА_4 підписати всі необхідні документи.

Представником позивача заявлене клопотання про витребування оригіналу рішення №1 власника ТОВ «Юбіком» ОСОБА_3 від 06.08.2012 року, яке задоволено судом.

В судовому засіданні 09.11.2017 року судом оглянуто оригінал рішення №1 власника ТОВ «Юбіком» ОСОБА_3 від 06.08.2012 року.

Позивачем подано клопотання про забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам вчиняти дії, спрямовані на зміну власника майна, що є предметом Договору іпотеки №06/12-2-2 від 23.08.2012 року.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Судом відмовлено у задоволенні вказаного клопотання, з огляду на те, що заява про забезпечення позову не містить належного обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову та не містить посилання на докази, які підтверджують, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Позивачем не підтверджено доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування такого виду забезпечення позову. Саме лише посилання позивача на те, що від банку на адресу позивача надходять вимоги про усунення порушень не свідчить про те, що відповідач здійснює фактичні дії, спрямовані на звернення стягнення на предмет іпотеки.

В судовому засіданні 19.10.2017 року оголошувалася перерва.

В судовому засіданні 09.11.17р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

23 серпня 2012 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Юбіком» (заставодавець) та публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» (заставодержатель) укладено Договір іпотеки №06/12-2-2 (надалі - Іпотечний договір) на забезпечення виконання зобов'язань за укладеними між сторонами кредитними договорами. За умовами Іпотечного договору ТОВ «Юбіком» виступає майновим поручителем Підприємства «Гассіб» з іноземною інвестицією ().

Іпотечний договір посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Курановою О. О., зареєстрований в реєстрі за № 3332.

Зазначений Договір було підписано директором ТОВ «Юбіком» ОСОБА_4

Відповідно до п.1.1. Іпотечного договору іпотекодавець, з метою забезпечення виконання зобов'язань боржника, у повному обсязі, що випливають з генерального кредитного договору №06/12 від 27 лютого 2012 року та укладеного в його рамках кредитного договору №06/12-1 від 27 лютого 2012 року та кредитного договору № 06/12-2 від 22 серпня 2012 року, генерального кредитного договору № 597/07 від 06 липня 2007 року та укладеного в його рамках кредитного договору №597/07/5 від 16.09.2011 року, кредитного договору №19/11 від 12 травня 2011 року передає, а іпотекодержатель приймає в іпотеку майно, перераховане в п. 1.2.

Згідно п. 1.2. Іпотечного договору, предмет іпотеки складається з:

нежитлової будівлі складу літера «Ж», загальною площею 443,6 кв.м., за адресою: м. Вінниця, вул. Володарського, 28 А;

земельної ділянки площею 0,089 га, кадастровий номер :02:059:0006, що розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Володарського, 28а (двадцять вісім літ. «а»),

земельної ділянки площею 0,1100 га, кадастровий номер :02:059:0005, що розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Володарського, 28а (двадцять вісім літ. «а»).

Згідно п.1.7. Іпотечного договору при невиконанні боржником зобов'язань, забезпечених іпотекою, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки.

До Іпотечного договору сторонами укладено ряд Договорів про внесення до нього змін, що є його невід'ємними частинами.

Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Приписами ст.215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу; а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Зміст правочину складають як права та обов'язки, про набуття, зміну, припинення яких домовилися учасники правочину.

Отже, вирішуючи спір про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсним і настання відповідних правових наслідків.

Судом встановлено, що спірний договір від імені позивача підписано директором ОСОБА_4 Даний договір скріплений печатками сторін.

Згідно з інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником та підписантом товариства з обмеженою відповідальністю "ЮБІКОМ" станом на дату укладення спірного договору 23.08.2012 року є ОСОБА_4, засновником ТОВ "ЮБІКОМ" є ОСОБА_3.

Частиною 2 ст. 203 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

За змістом ч. 1 ст. 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Відповідно до п.9.1. Статуту товариства з обмеженою відповідальністю "ЮБІКОМ", затвердженого Загальними зборами учасників товариства з обмеженою відповідальністю "ЮБІКОМ" (Протокол №8 від 29.06.2011 року), в редакції, яка діяла на момент укладення спірного правочину, (далі - Статут) вищим органом товариства є Загальні збори учасників, які складаються з учасників товариства або призначених ними представників. Виконавчим органом товариства є директор.

Відповідно до п.11.3. Статуту директор товариства діє згідно з чинним законодавством України, Статутом, підписаним з ним контрактом, та має право в порядку, визначеному Статутом, самостійно вирішувати всі питання діяльності товариства, за винятком питань, віднесених до виключної компетенції Загальних зборів Учасників.

Згідно п.11.4. Статуту директор виконує, серед іншого, такі основні функції: без довіреності здійснює дії від імені товариства з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством та Статутом; є розпорядником майна та коштів товариства з врахуванням зазначених у Статуті обмежень.

Відповідно до п.11.5. Статуту директор товариства чи особа, яка на законних підставах його заміщає, без погодження із Загальними зборами Учасників товариства та без їх попереднього письмового дозволу не має права: укладати від імені товариства угоди та вчиняти правочини, одноразова сума (або сумарна за один день з одним контрагентом) яких перевищує еквівалент 150 000 (сто п'ятдесят тисяч) гривень; укладати від імені товариства та припиняти кредитні договори, договори щодо відчуження та/або надання в оренду нерухомого майна товариства, договори позики, договори про спільну діяльність, угоди про надання товариством гарантії чи поруки, передачу майна товариства у заставу, незалежно від суми зазначених угод.

Судом встановлено, що рішенням №1 засновника (власника) ТОВ "ЮБІКОМ", ОСОБА_3 від 06.08.2012р., вирішено виступити майновим поручителем підприємства «Гассіб» з іноземною інвестицією по генеральному кредитному договору №6/12 від 27.02.2012р. в частині збільшення ліміту відповідальності генерального кредитного договору, укладення нового кредитного договору в рамках генерального кредитного договору №06/12 від 27.02.2012р., визначено передати в якості забезпечення майно, що належить ТОВ «ЮБІКОМ». В зазначеному рішенні №1 від 06.08.2012р. вказано, що зазначені предмети іпотеки одночасно оформляються у забезпечення за кредитним договором позичальника №19/11 від 12.05.2011, кредитним договором 597/07-5 від 16.09.2011р. Згідно рішення №1 від 06.08.2012р. ОСОБА_3 надано право підпису всіх необхідних документів директору ТОВ «Юбіком» ОСОБА_4 Рішення №1 від 06.08.2012р. підписано ОСОБА_3 та скріплено печаткою ТОВ «Юбіком».

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд приходить до висновку, що позивач не довів та не надав суду жодних доказів, які підтверджують, що в момент вчинення правочину стороною (сторонами) були недодержані вимоги, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України, тобто не довів підстави, в силу яких Договір іпотеки №06/12-2-2 від 23.08.2012 року має бути визнано недійсним, з огляду на те, що матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_4 була уповноважена засновником ТОВ «Юбіком» ОСОБА_3 на укладення спірного правочину.

Заява відповідача про застосування наслідків пропущення строку позовної давності, викладена у відзиві на позов, судом не розглядається, з огляду на те, що судом відмовлено у задоволенні позовних вимог по суті.

Відповідно до ч.1 ст. 49 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 10 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 10-денний строк до Київського апеляційного господарського суду.

Суддя Шкурдова Л.М.

Повне рішення складено: 15.11.2017р.