ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2017 р. Справа № 909/456/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Желік М.Б.

суддів Костів Т.С.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Живиця" б/н від 14.08.2017 року

на ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 07.08.2017 року

у справі №909/456/16

за заявою: Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, вул.Грушевського,16, м.Долина, 77500,

до: Публічного акціонерного товариства "Живиця", вул.Заводська,4, смт.Вигода, Долинський район, Івано-Франківська область, 77552,

про банкрутство,

за участю представників :

від скаржника (боржника): ОСОБА_2,

від заявника: ОСОБА_3,

від ПАТ «Промінвестбанк»: ОСОБА_4

Учасникам процесу розяснено їх права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід складу суду не надходило. Клопотань про здійснення технічної фіксації судового процесу не заявлялось.

У судовому засіданні 01.11.2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 07.08.2017 року (суддя Рочняк О.В.) заяву публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" задоволено частково.

Визнано кредиторські вимоги публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" до публічного акціонерного товариства "Живиця" та включити до реєстру вимог кредиторів в розмірі 23857545 грн 36 коп, з них:

- 2 756 грн - перша черга (судовий збір);

- 13 843 101 грн 84 коп - четверта черга задоволення;

- 2 297 249 грн 52 коп - шоста черга задоволення;

- 7 714 438 грн - позачергове задоволення за рахунок заставного майна ПАТ "Живиця".

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 07.08.2017 року у справі №909/456/16, Публічне акціонерне товариство "Живиця" подало апеляційну скаргу (вх.№ 01-05/4132/17 від 04.09.2017 року). Апелянт не погоджується з висновками суду про те, що забезпеченими визнано вимоги лише на суму, що вказана в договорах іпотеки та застави; вважає, що судом неправильно застосовано ст.35 ГПК України та як наслідок здійснено розрахунок вимог, по яких безспірні вимоги банку грунтуються на рішеннях судів у справі №909/144/13-г та №909/72/16; зазначає, що судом допущено арифметичні помилки та неправильно визначені суми інфляційних втрат і пені за період, не охоплений судовими рішеннями, з 19.01.2016 року по 22.06.2016 року. Відтак, просить ухвалу суду від 07.08.2017 року змінити, визнати вимоги банку в сумі 18 620 841,50 грн., з них 2 756 грн перша черга (судовий збір), 6 622 240 грн 08 коп четверта черга, 1 993 415 грн 42 коп - шоста черга, 10 002 430,00 грн позачергово забезпечені вимоги.

Згідно з автоматизованим розподілом справ КП Документообіг господарських судів, 04.09.2017 року справу за №909/456/16 розподілено до розгляду наступному складу суду: головуючому судді Желіку М.Б., членам колегії - суддям Костів Т.С., Марко Р.І.

Ухвалою суду від 05.09.2017 року апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 20.09.2017 року. Ухвалою суду від 20.09.2017 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 11.10.2017 року. 11.10.2017 року розгляд справи не відбувся у звязку із тимчасовою відсутністю члена колегії судді Марка Р.І. (перебування у відпустці) та з урахуванням положень абз. 2 пп.2.3.25 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням ОСОБА_1 суддів України № 21 від 03.03.2016 року, про що 17.10.2017 року винесено відповідну ухвалу та призначено розгляд апеляційної скарги на 01.11.2017 року.

10.10.2017 року на електронну адресу суду від представника боржника надійшли письмові пояснення по справі.

У судовому засіданні 01.11.2017 року представник апелянта підтримав позицію та вимоги, наведені в апеляційній скарзі, просив змінити оскаржувану ухвалу. Представник ПАТ «АК «Промінвестбанк» проти вимог апеляційної скарги заперечив. Представник заявника проти вимог апеляційної скарги заперечив.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів дійшла до висновку про те, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, а ухвала суду частковому скасуванню у звязку з наступним.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 23.06.2016 порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ "Живиця".

Конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство (ч.1 ст.23).

25.07.2016 року Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" звернулося до суду із заявою про визнання грошових вимог.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 01.11.16 заяву ПАТ "Промінвестбанк" з грошовими вимогами до боржника задоволено частково; визнано грошові вимоги ПАТ "Промінвестбанк" і включено їх до реєстру вимог кредиторів ПАТ "Живиця" в сумі 17 505 416 грн 43 коп та окремо внесено їх до реєстру вимоги кредиторів ПАТ "Живиця", як забезпечені заставою майна боржника; в решті заяви відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 16.01.17 ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 01.11.16 скасовано, заяву ПАТ "Промінвестбанк" задоволено частково, визнано грошові вимоги ПАТ "Промінвестбанк" і включено їх до реєстру вимог кредиторів ПАТ "Живиця" в сумі 19 772 329 грн 45 коп, з яких 2756 грн. віднесено в першу чергу, 8 412 111 грн 31 коп - в четверту чергу, 3 012 683 грн 27 коп - в шосту чергу та позачергово 8 344 778 грн 87 коп, як забезпечені заставою майна боржника. В решті заявлених кредиторських вимог відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 31.05.17 постанову Львівського апеляційного господарського суду від 16.01.2017, ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 01.11.16 скасовано, а справу в частині розгляду кредиторських вимог ПАТ "Промінвестбанк" передано на новий розгляд до господарського суду Івано-Франківської області. Суд зазначив, що «вирішуючи питання про визнання кредиторських вимог ПАТ Промінвестбанк, суду першої інстанції слід було здійснити належний правовий аналіз поданих кредитором письмових доказів та розрахунку вимог, обґрунтувати власний розрахунок вимог та навести доводи, за якими суд відмовив в частині заявлених Банком кредиторських вимог. Однак, в порушення названих норм, місцевий суд належним чином з посиланням на норми чинного законодавства не мотивував свого рішення як про відмову в задоволенні частини вимог, так і про те, чому ПАТ Промінвестбанк є забезпеченим кредитором на суму 17 505 416,43 грн., жодним чином не спростував доводів та доказів заявника про забезпечені заставою/іпотекою вимоги в сумі 8 344 778,87 грн. У зв'язку з цим, є передчасним висновок господарського суду про визнання ПАТ Промінвестбанк забезпеченим кредитором на суму 17 505 416,43 грн. та відмову в решті заявлених вимог».

Із матеріалів справи колегією суддів встановлено наступне.

04.08.2010 між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ВАТ "Живиця" укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 7. Відповідно до п.2.1 договору банк зобов'язався надати позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії в сумі, яка не може перевищувати 2 000 000 грн на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти, встановлені договором. Дата остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії коштів - 30.07.11 (п.2.2).

29.10.2010 року, 15.11.2010 року, 14.02.2011 року, 01.06.2011 року, 11.07.2011 року, 27.02.2012 року (сторонами встановлено розмір кредиту в сумі 1 422 102,92 грн. з датою остаточного повернення всієї суми кредиту до 01.05.2012 року), 31.05.2012 року (сторонами встановлено розмір кредиту в сумі 1 170 124,37 грн. з датою остаточного повернення всієї суми кредиту 30.06.2012 року), 03.08.2012 року (дата остаточного повернення всієї суми кредиту 14.09.2012 року), 07.09.2012 року до зазначеного кредитного договору носились зміни та доповнення.

Крім цього, 04.08.2010 між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ВАТ "Живиця" укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 8. Відповідно до п.2.1 договору банк зобов'язався надати позичальнику кредит шляхом відкриття невідновлювальної кредитної лінії в сумі, яка не може перевищувати 270 000 дол.США на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти, встановлені договором. Кінцевий термін повернення кредиту не пізніше 28.12.2012 року (п.2.2).

29.10.2010 року, 15.11.2010 року, 14.02.2011 року, 27.02.2012 року (сторонами встановлено розмір кредиту в сумі 259 526,11 дол.США з кінцевим терміном повернення кредиту до 01.05.2012 року), 31.05.2012 року (сторонами встановлено розмір кредиту в сумі 255 235,91 дол.США з кінцевим терміном повернення кредиту 30.06.2012 року), 03.08.2012 року (дата кінцевого терміну повернення кредиту не пізніше 14.09.2012 рок), 07.09.2012 року до зазначеного кредитного договору носились зміни та доповнення.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами № 7 та № 8, укладених 04.08.2010 року, 04.10.2010 року між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (іпотекодержатель) та ВАТ "Живиця" (іпотекодавець) укладено іпотечний договір з застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Предметом іпотеки є майновий комплекс (реєстраційний номер 4372066), загальною площею 9 717,0 кв.м., що знаходиться за адресою Івано-Франківська обл., Долинський район, смт.Вигода, вул.Заводська, 4. Загальна ринкова вартість предмета іпотеки становить 5 474 538,87 грн.

27.02.2012 року сторонами внесено зміни до іпотечного договору, зокрема, змінено розмір основного зобовязання, змінено площу предмета іпотеки 10 291,3 кв.м., а також - вартість предмета іпотеки 4 482 000,00 грн.

31.05.2012 року та 03.08.2012 року сторонами вносились зміни до іпотечного договору, зокрема, в частині розміру основного зобовязання.

Крім цього, 04.10.2010 року ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ВАТ "Живиця" уклали договір застави майна №8, відповідно до умов якого ним забезпечується виконання зобов'язань за кредитними договорами № 7 та № 8, укладених 04.08.2010 року, а предметом застави є виробниче обладнання в кількості 38 одиниць. Заставна вартість майна складає 582 248 грн. (п.1.4).

27.02.2012 року сторонами внесено зміни до договору застави, зокрема, змінено розмір основного зобовязання, змінено кількість обєктів виробничого обладнання, що є предметом застави, до 34 одиниць, а також заставну вартість майна 944 446,00 грн.

31.05.2012 року та 03.08.2012 року сторонами вносились зміни до іпотечного договору, зокрема, в частині розміру основного зобовязання.

Також матеріалами справи підтверджено, що 20.12.2010 року ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ВАТ "Живиця" уклали договір застави майна №7, відповідно до умов якого ним забезпечується виконання зобов'язань за кредитним договором № 7 від 04.08.2010 року, а предметом застави є виробниче обладнання автоматична лінія безперервного вертикального шипового зрощування, виробництва фірми «Спаневелло», яке складається з 5 одиниць. Заставна вартість майна складає 2 070 000,00 грн. (п.1.4). 27.02.2012 року, 31.05.2012 року та 03.08.2012 року сторонами внесено зміни до договору застави, зокрема, змінено розмір основного зобовязання.

20.12.2010 року ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ВАТ "Живиця" уклали договір застави майна №8/2, відповідно до умов якого ним забезпечується виконання зобов'язань за кредитним договором № 8 від 04.08.2010 року, а предметом застави є виробниче обладнання автоматична лінія безперервного вертикального шипового зрощування, виробництва фірми «Спаневелло», яке складається з 5 одиниць. Заставна вартість майна складає 2 070 000,00 грн. (п.1.4). 21.02.2012 року, 31.05.2012 року та 03.08.2012 року сторонами вносились зміни до договору застави.

27.02.2012 року ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ВАТ "Живиця" уклали договір застави майна №7/1, відповідно до умов якого ним забезпечується виконання зобов'язань за кредитним договором № 7 від 04.08.2010 року, а предметом застави є основні засоби обладнання: установка енергетична УЕАС-1000 (обладнання для оснащення котельні, яка працює на спалюванні відходів деревини та гідравлічний прес для склеювання брусу ПСБ-12.00.000. Заставна вартість майна складає 217 992 грн. (п.1.4). 31.05.2012 року та 03.08.2012 року сторонами внесено зміни до договору застави.

27.02.2012 року ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ВАТ "Живиця" уклали договір застави майна №8/3, відповідно до умов якого ним забезпечується виконання зобов'язань за кредитним договором № 8 від 04.08.2010 року, а предметом застави є основні засоби обладнання: установка енергетична УЕАС-1000 (обладнання для оснащення котельні, яка працює на спалюванні відходів деревини та гідравлічний прес для склеювання брусу ПСБ-12.00.000. Заставна вартість майна складає 217 992 грн. (п.1.4). 31.05.2012 року та 03.08.2012 року сторонами внесено зміни до договору застави.

Заявником долучено копію постанови Львівського апеляційного господарського суду від 22.07.2013 року у справі №909/144/13-г, якою рішення господарського суду Івано-Франківської області від 12.03.2013 року скасовано в частині солідарного стягнення з ПАТ "Живиця" та ТОВ "Живиця Плюс" на користь ПАТ "Промінвестбанк" по кредитному договору № 7 від 04.08.10 46 425 грн 31 коп пені за несвоєчасну сплату суми кредиту та 5 131 грн 86 коп пені за несвоєчасну сплату суми відсотків та прийнято в цій частині нове рішення: стягнуто солідарно з ПАТ "Живиця" та ТОВ "Живиця Плюс" на користь ПАТ "Промінвестбанк" по кредитному договору № 7 від 04.08.10 22 953 грн 45 коп за несвоєчасну сплату суми кредиту та 514 грн 49 коп пені за несвоєчасну сплату суми відсотків. В решті рішення суду залишено без змін.

Тобто рішення господарського суду Івано-Франківської області від 12.03.2013 року є законним у частині солідарного стягнення:

по Кредитному договору № 7 від 04.08.2010 року 1 405 069 грн. 42 коп. з яких:

- прострочена заборгованість за кредитом -1 166 625 грн. 78 коп.;

- прострочені відсотки за користування кредитом - 214 975 грн. 70 коп.;

- пеня за несвоєчасну сплату суми кредиту - 22 953 грн. 45 коп.;

- пеня за несвоєчасну сплату суми відсотків -514 грн. 49 коп.

та по кредитному договору № 8 від 04.08.2010 року 318 078,28 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 12.03.2013 року становить 2 542 399 грн. 69 коп. з яких:

- прострочена заборгованість за кредитом - 255 235,91 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 12.03.2013 року становить 2 040 100 грн. 63 коп.;

- прострочені відсотки за користування кредитом - 45 991,36 доларів США що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 12.03.2013 року становить 367 608 грн. 94 коп.;

- пеня за несвоєчасну сплату суми кредиту - 15 673, 28 доларів США що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 12.03.2013 року становить 125 276 грн. 52 коп.;

- пеня за несвоєчасну сплату суми відсотків - 1 177,73 доларів США що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 12.03.2013 року становить 9 413,60 грн. 60 коп.;

та судовий збір в сумі 67 925 грн. 34 коп.

Крім цього, рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 08.04.2016 року у справі №909/72/16 стягнуто з ПАТ "Живиця" на користь ПАТ "Промінвестбанк" заборгованість за період з 06.02.2013 року по 18.01.2016 року по кредитному договору № 7 від 04.08.10 в розмірі 4 259 567 грн 18 коп, з яких: 1 514 562 грн 68 коп - прострочені відсотки, 592 608 грн 70 коп - пеня за несвоєчасну сплату суми кредиту, 738 977 грн 73 коп - пеня за несвоєчасну сплату відсотків, 706 016 грн 92 коп - індекс інфляції за простроченим кредитом, 707 401 грн 15 коп - індекс інфляції за простроченими відсотками та заборгованість по кредитному договору № 8 від 04.08.10 в сумі 331 373,13 дол. США - прострочені відсотки, що в гривневому еквіваленті станом на 08.04.2016 року становили 8 549 853 грн 89 коп.

На виконання вказаних судових рішень видано виконавчі документи та відкрито виконавчі провадження 24.03.2014 року та 12.05.2016 року, що підтверджується постановами про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.3 ст.35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи наявність описаних вище судових рішень, суд зазначає, що не підлягає повторному доведенню заборгованість ПАТ "Живиця" перед ПАТ "Промінвестбанк" за кредитним договором № 7 від 04.08.2010 року в сумі 5 664 636,60 грн. (1 405 069 грн. 42 коп. згідно з рішенням № 909/144/13-г та 4 259 567 грн 18 коп згідно з рішенням № 909/72/16) та за кредитним договором № 8 від 04.08.2010 року в сумі 649 451,41 дол. США, тобто 11 092 253,58 грн. (318 078,28 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 12.03.2013 року становить 2 542 399 грн. 69 коп., згідно з рішенням № 909/144/13-г та 331 373,13 дол. США як прострочені відсотки, що в гривневому еквіваленті станом на 08.04.2016 року становили 8 549 853 грн 89 коп., згідно з рішенням № 909/72/16). Тобто на загальну суму 16 756 890,18 грн. за період до 18.01.2016 року, з яких:

- прострочена заборгованість за кредитом - 3 206 726 грн. 41 коп.,

- прострочені відсотки за користування кредитом 10 647 001 грн. 21 коп.,

- пеня за несвоєчасну сплату суми кредиту - 740 838 грн. 67 коп.,

- пеня за несвоєчасну сплату суми відсотків -748 905 грн. 82 коп.,

- індекс інфляції за простроченим кредитом - 706 016 грн 92 коп,

- індекс інфляції за простроченими відсотками - 707 401 грн 15 коп.

За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

22.09.2016 року заявник подав уточнення заяви про визнання вимог кредитора, відповідно до якої ПАТ «Промінвестбанк» просить визнати кредиторські вимоги на загальну суму 39 581 135,33 грн., з яких

- прострочена заборгованість за кредитом 7 520 100,47 грн.,

- прострочені проценти за користування кредитом 12 666 581,34,

- пеня по кредиту 7 770 683,77 грн.,

- пеня по процентах 8 601 388,40 грн.,

- індекс інфляції за простроченим кредитом 765 556,50 грн.,

- індекс інфляції за простроченими процентами 799 631,75 грн.,

- 3 % річних за простроченим кредитом 761 193,47 грн.,

- 3 % річних за простроченими процентами 695 999,63 грн.;

визнати ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" забезпеченим кредитором боржника на загальну суму 8 334 778,87 грн. та внести ці вимоги окремо до реєстру вимог кредиторів;

визнати ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" конкурсним кредитором боржника та внести їх до реєстру в наступній черговості:

- 2 756 грн - перша черга (судовий збір);

- 14 864 284 грн 29 коп - четверта черга;

- 16 372 072 грн 17 коп - шоста черга.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п.3 ч.1 ст.611 ЦК України)

Крім цього, ч.2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи встановлення судовими рішеннями прострочення виконання грошових зобовязань за кредитними договорами, укладеними 04.10.2017 року з боржником, за період, що не охоплюється відповідними рішеннями, тобто починаючи з 19.01.2016 року, по 22.06.2016 року порушення провадження у справі про банкрутство, заявник має право нараховувати на прострочену суму заборгованості пеню, інфляційні втрати та 3% річних.

Так, за вказаний період (з 19.01.2016 року по 22.06.2016 року) сума відсотків за користування кредитом становить 1 435 165,00 грн. (за кредитним договором № 7 в розмірі 218 790 грн 15 коп та за кредитним договором № 8 в розмірі 48 665 дол.США, що в гривневому еквіваленті становить 1 216 374,85 грн.).

Визначаючи суму інфляційних втрат, суд зазначає наступне. Інфляційні втрати у розмірі 706 016 грн 92 коп за простроченим кредитом і 707 401 грн 15 коп за простроченими відсотками стягнуто згідно з рішенням суду від 08.04.2016 року. Тому, перевірці підлягає сума інфляційних втрат, нарахована за період з 19.01.2016 року по 01.06.2016 року. Так, сума простроченої заборгованості по кредитному договору №7 (тіло кредиту) була незмінна 1 166 625,78 грн. Відповідно, сума інфляційних втрат за вказаний період за простроченим кредитом дорівнює 46 811,27 грн., а за простроченими процентами 76 884,58 грн., тобто на загальну суму 123 695,85 грн.

Визначаючи суму 3% річних, суд зазначає, що встановлюючи судовими рішеннями заборгованість за кредитними договорами №7 та №8, 3% річних не стягувалися. Тому, заявник має право на їх визнання за весь період прострочення. Відтак, за кредитним договором №7 на суму простроченої заборгованості правомірно нараховано суму 118 087,26 грн., а на суму прострочених процентів 107 388,71 грн., тобто на загальну суму 225 475,97 грн. Щодо заборгованості по 3% річних по кредитному договору №8, суд звертає увагу, що відповідно до ст.192 Цивільного кодексу України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.533 Цивільного кодексу України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно з правовою позицією Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, наведеної у постанові від 2 липня 2014 року (справа №6-79цс14) у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню і інші складові грошового зобовязання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст. 625 ЦК України.

Враховуючи здійснення розрахунку 3% річних по кредитному договору №8 в іноземній валюті, не надання відповідного розрахунку в національній валюті, колегія суддів вважає безпідставним визнання заборгованості по 3% річних за кредитним договором №8 у заявленому розмірі. Місцевим судом відмовлено у визнанні вимог по 3% річних з тих підстав, що п.3.3 кредитного договору № 7 та п.3.3 кредитного договору № 8 сторони погодили, що у випадку порушення позичальником встановлених кредитними договорами графіків погашення кредитів, він сплачує проценти виходячи з процентної ставки у розмірі 44% проценти річних. Однак, колегія суддів звертає увагу, що нарахування та сплата таких відсотків встановлюється п.3.2 кредитного договору, згідно з яким передбачено нарахування процентів за користування кредитом. Тому висновки суду про встановлення договором іншого розміру відсотків річних, ніж 3%, є помилковими, хоча в кінцевому результаті не призвели до прийняття неправильного в цій частині рішення відмову у визнанні вказаних вимог (за кредитним договором №8).

Стосовно визнання розміру пені, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. У п. 2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України 17.12.2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» зазначено, що щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Колегія суддів зазначає, що кредитними договорами №7 та №8 сторони передбачили, що за несвоєчасну сплату сум кредиту та/або процентів за надання кредиту, та/або плати за кредит, та/або процентів за неправомірне користування кредитом позичальник сплачує банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення та нараховується щоденно (п.5.3 договору). Тобто сторони не визначили іншого періоду нарахування пені, ніж той, що встановлений законом протягом шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане. Згідно з договорами про внесення змін від 03.08.2012 року дата остаточного повернення кредиту за договором №7 та №8 14.09.2012 року. Відповідно, пеня могла нараховуватись протягом шести місяців з вказаного моменту, тобто по 14.03.2013 року, а не до 22.06.2016 року. Також колегія суддів звертає увагу, що розрахунок пені здійснений у іноземній валюті, що є недопустимим з підстав, наведених судом вище при дослідженні заборгованості по 3% річних. Враховуючи наявність судових рішень у вказаних вище судових справах, включенню до реєстру вимог кредиторів підлягає сума пені, встановлена вказаними рішеннями, а решта пені, заявлена банком, підлягає відхиленню.

Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає про обгрунтованість та визнання наступних сум:

- прострочена заборгованість за кредитом - 3 206 726 грн. 41 коп.,

- прострочені відсотки за користування кредитом 12 082 166 грн. 21 коп.,

- пеня за несвоєчасну сплату суми кредиту - 740 838 грн. 67 коп.,

- пеня за несвоєчасну сплату суми відсотків - 748 905 грн. 82 коп.,

- індекс інфляції за простроченим кредитом 752 828 грн. 19 коп.,

- індекс інфляції за простроченими відсотками - 784 285 грн. 73 коп.,

- 3% річних по простроченому кредиту 118 087, 26 грн.,

- 3% річних по прострочених процентах 107 388, 71 грн., тобто на загальну суму 18 541 226,46 грн.

Не обгрунтованими і такими, що не підлягають визнанню є вимоги по простроченій заборгованості за кредитом у розмірі 4 313 374,06 грн., по прострочених відсотках за користування кредитом 584 415,13 грн., по пені за несвоєчасну сплату суми кредиту 7 029 845,10 грн., по пені за несвоєчасну сплату суми відсотків - 7 852 482,58 грн.,по індексу інфляції за простроченим кредитом 12 728,31 грн., індексу інфляції за простроченими відсотками 15 346,02 грн., по 3% річних по простроченому кредиту 643 106,21 грн., по 3% річних по прострочених процентах 588 610,92 грн., на загальну суму 21 039 908,33 грн. Колегія суддів звертає увагу банку, що сума заборгованості по тілу кредиту не може бути більшою, ніж та, що визнана рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 12.03.2013 року, адже доказів надання кредитних коштів позичальнику після 12.03.2013 року не надавалося. Безпідставність решти грошових вимог описана судом вище.

Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Як встановлено частиною 1 статті 575 Цивільного кодексу України, іпотека є окремим видом застави, а саме заставою нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Заставодавцем відповідно до частини 1 статті 583 ЦК може бути боржник або третя особа (майновий поручитель).

У даному випадку згідно з описаними вище договорами застави та іпотеки іпотекодавцем та заставодавцем є ПАТ "Живиця", який одночасно є і позичальником згідно з кредитними договорами.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Отже, правова природа іпотеки полягає у забезпеченні можливості кредитора у разі невиконання боржником зобовязання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення вимог за рахунок переданого в іпотеку нерухомого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не пов'язує включення до реєстру вимог, забезпечених заставою майна боржника, із встановленням договірної вартості предметів забезпечення, як єдиного критерію визначення розміру забезпечених заставою вимог. Розмір таких вимог встановлюється виходячи з розміру заборгованості за кредитом та розміру дійсних на момент подання заяви з кредиторськими вимогами зобов'язань майнової поруки по даному кредитному договору, незалежно від вартості предметів застави. Якщо кредитор-заставодержатель вважає, що реалізаційна вартість предметів застави буде відмінною від визначеної договором застави вартості, то дійсна вартість заставного забезпечення визначається за наслідком продажу предмета застави, після чого вимоги, які не забезпечені заставою, переходять до 4 черги вимог кредиторів, якщо боржник у справі про банкрутство отримував кредит чи надав фінансову поруку і вона не припинилася, або погашаються (припиняються), якщо боржник у справі є тільки майновим поручителем третьої особи, яка отримувала кредит.

Отже, при визнанні вимог кредитора-заставодержателя та включенні їх до реєстру вимог окремо як таких що задовольняються позачергово згідно частини 9 статті 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", потрібно враховувати реальний розмір заборгованості по кредитному договору, існуючої на момент подання заяви кредитора та з огляду на час порушення справи про банкрутство. До аналогічних висновків прийшов Вищий господарський суд України у постанові від 14 грудня 2016 року справа № 918/166/16.

Колегія суддів звертає увагу, що розмір вимог, який підлягає внесенню до реєстру окремо, визначається в межах вартості заставного майна у випадку, якщо визначається заборгованість майнового поручителя. Також суд звертає увагу на те, що щодо черговості задоволення вимог кредиторів, які пов'язані зі сплатою штрафних санкцій, то такі вимоги стосуються всіх кредиторів незалежно від забезпеченості їх грошових вимог (п.21 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 № 01-06/606/2013 «Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-VI).

Застосування місцевим судом вартості предметів застави для визначення розміру забезпечених вимог у даному випадку є безпідставним, оскільки у відносинах, що виникли, позичальник і заставодавець є однією особою, тобто мова не йде про відповідальність майнового поручителя.

Статтею 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено черговість задоволення вимог кредиторів. Так, відповідно до ч.9 вказаної статті погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в позачерговому порядку.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (п.3.1, п.4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

Враховуючи встановлену вище заборгованість, колегія суддів зазначає, що заборгованість по кредиту, по процентах, по інфляційних втратах і 3% річних становить 17 051 482,51 грн, а заборгованість по пені 1 489 744,49 грн.

Відповідно, окремо до реєстру вимог кредиторів боржника, який є одночасно і позичальником, і іпотекодавцем, підлягають включенню вимоги у розмірі 17 051 482,51 грн., крім штрафних санкцій (пені в розмірі 1 489 744,49 грн.), які підлягають включенню в шосту чергу заборгованості.

Згідно з п.1 ч.1 ст.45 Закону у першу чергу задовольняються, зокрема, витрати на оплату судового збору. Оскільки рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 12.03.2013 солідарно стягнуто судовий збір в сумі 67 925 грн. 34 коп. на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк", то вказана сума підлягає включенню в першу чергу реєстру вимог кредиторів, як і сума сплаченого судового збору в розмірі 2 756,00 грн. у даній справі.

Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Оскаржувана ухвала вказаним вимогам не відповідає, оскільки судом вище встановлений інший розмір заборгованості та іншу черговість включення вимог ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" як кредитора ПАТ «Живиця» до реєстру вимог кредиторів.

У відповідності до ст. 103 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, а ухвала господарського суду Івано-Франківської області від 07.08.2017 року підлягає частковому скасуванню з прийняттям нового рішення про визнання вимог ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" у загальному розмірі 18 541 227,00 грн. та 70 681,34 грн. судового збору.

Частина сплаченого судового збору у розмірі 1 865,60 грн. за подання апеляційної скарги підлягає відшкодуванню апелянту кредитором.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст. ст. 99, 101, 103, 104, 105, 106 ГПК України Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Живиця" б/н від 14.08.2017 року частково задоволити.

2. Ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 07.08.2017 року у справі №909/456/16 частково скасувати та викласти абз.2 резолютивної частини ухвали наступним чином: «Визнати кредиторські вимоги публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" до публічного акціонерного товариства "Живиця" та включити до реєстру вимог кредиторів в розмірі 18 611 908 грн 34 коп, з них:

- 70 681,34 - перша черга (судовий збір);

- 1 489 744,49 грн. - шоста черга задоволення;

- 17 051 482,51 грн. - позачергове задоволення за рахунок заставного майна ПАТ "Живиця"».

В решті ухвалу залишити без змін.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (01001, м.Київ, провулок Шевченка, будинок 12, код ЄДР 00039002) на користь Публічного акціонерного товариства "Живиця" (77552, Івано-Франківська обл., Долинський район, селище міського типу Вигода, вулиця Заводська, будинок 4, код ЄДР 13652508) 1 865,60 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали даної справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 06.11.2017 року.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Костів Т.С.

суддя Марко Р.І.