УХВАЛА

31.10.2017Справа № 910/904/15-г
Суддя Мудрий С.М. розглянувши скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області на дії державного виконавця у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Еір Київ Карго"

до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: міжнародний аеропорт "Бориспіль"

про зобов'язання укласти додаткову угоду до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №720/02.1.2-24-162 від 11.11.08 року

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Кирпичова Т.Б. - представник за довіреністю № 7 від 10.01.2017 року;

Лещенко А.С. - представник за довіреністю № 8 від 10.01.2017 р.;

від третьої особи: не з'явився;

від ВДВС: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Еір Київ Карго" до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області про зобов'язання укласти додаткову угоду до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №720/02.1.2-24-162 від 11.11.08 р.

Рішенням господарського суду міста Києва від 17.03.2015 р. позов задоволено повністю.

30.04.2015 р. на виконання рішення господарського суду міста Києва від 17.03.2015 року, видано два накази.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.11.2015 р. апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області залишено без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 17.03.2015 р. у справу № 910/904/15-г - без змін.

05.10.2017 р. до господарського суду м. Києва від відповідача надійшла скарга на дії державного виконавця.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.10.2017 р. розгляд скарги призначено на 31.10.2017 р.

У судове засідання 31.10.2017 р. представники позивача, третьої особи, ВДВС не з'явилися, вимоги ухвали суду від 10.10.2017 р. не виконали, про поважні причини неявки суд не повідомили, хоча про час та дату судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 012, 013, 031 відповідно.

Представники скаржника скаргу підтримали, просили суд задовольнити скаргу.

Заслухавши представників скаржника та дослідивши наявні докази, суд вважає подану скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області на дії державного виконавця такою, що підлягає частковому задоволенню.

За змістом ч. 1 ст. 121-2 ГПК України, скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Скарги на рішення, дії та бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник, прокурор та орган державної виконавчої служби, приватний виконавець. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачу, боржнику, прокурору та органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю. Ухвала може бути оскаржена у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до статті 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (в редакції, чинній станом на момент оспорюваної дії).

Постановою про відкриття виконавчого провадження № 50622005 від 28.03.2017 р. відкрито виконавче провадження з виконання наказу від 30.04.2015 р. та надано боржнику виконати: протягом 7-ми днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Скаржник зазначає, що 19.04.2016 р. за вх.. № 06-13-1749 до Регіонального відділення надійшла вимога державного виконавця ПВР УДВС ГТУЮ у м. Києва щодо виконання рішення від 17.03.2015 р.

У скарзі скаржник звернув увагу на те, що ним не було отримано зазначену постанову, тому після отримання вимоги державного виконавця № 06-13-1749 від 19.04.2016 р. подано заяву про відкладення виконавчих дій, проте дана заява виконавцем не розглядалась.

Статтею 32 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Скаржник не надав суду будь-яких доказів щодо оскарження бездіяльності державного виконавця щодо не направлення постанови про відкриття виконавчого провадження та щодо ігнорування заяви боржника про відкладення проведення виконавчих дій.

30.08.2016 р. на виконання рішення господарського суду міста Києва від 17.03.2015 р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Еір Київ Карго" та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області укладено додаткову угоду б/н до договору оренди № 720/02.1.2-24-162 від 11.11.2008 р.

Тобто, рішення господарського суду міста Києва 910/904/15-г від 17.03.2015 р. в частині укладення додаткової угоди фактично виконано.

Постановою про накладення штрафу від 06.04.2017 р. за невиконання рішення суду накладено на боржника штраф на користь держави у розмірі 5 100,00 грн

Постановою про стягнення виконавчого збору від 06.04.2017 р. стягнуто з боржника: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області виконавчий збір у розмірі 12 800,00 грн.

Постановою про накладення штрафу від 21.04.2017 р. за невиконання рішення суду накладено на боржника штраф на користь держави у розмірі 10 200,00 грн.

Постановою про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 21.04.2017 р. стягнуто з боржника: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області витрати на проведення виконавчих дій у сумі 487,00 грн.

27.06.2017 р. за вх. № 06-13-3003 до боржника повторно надійшла вимога державного виконання щодо виконання даного рішення.

10.07.2017 р. Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області направило лист від 10.07.2017 р. № 08-03-3360, яким повідомлено державного виконавця про укладання додаткової угоди, а також направлено належним чином завірену копію додаткової угоди до договору оренди № 720/02.1.2-24-162 від 11.11.2008 р.

25.09.2017 р. скаржник отримав запити № 07-04/696-5040, № 07-04/694-5038, № 07- 04/695-5039 Головного управління державної казначейської служби України у Київській області щодо надання інформації для визначення коштів економічної класифікації видатків бюджету з яких буде здійснено безспірне списання коштів: штрафу в розмір 10 200, 00 грн, витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 487,00 грн. та виконавчого збору у розмірі 12 800,00 грн.

Відповідно ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено права державного виконавця.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Частина 1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлює, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Згідно ч. З ст. 28 «Про виконавче провадження» постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю.

Відповідно до п.п. 3.7.1., 3.7.2. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення. У постанові про стягнення виконавчого збору визначається розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню, зазначений у частині першій статті 28 Закону. Примусове стягнення виконавчого збору здійснюється відповідно до вимог Закону.

Якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до початку його примусового виконання, виконавчий збір стягується з суми, яка не була сплачена боржником самостійно.

Згідно зч. 1, 2, 3 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження», кошти виконавчого провадження складаються з:

виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

авансового внеску стягувача;

стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

У постанові про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження № 50622005 від 21.04.2017 р. зазначено, що в ході виконання даного виконавчого провадження відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві здійснено витрати, пов'язані з проведенням виконавчих дій (за переліком, що наведений в постанові).

Витрати нараховано відповідно до наказу Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 14.03.2016 р. за № 150/6.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві не надав суду доказів стосовно перевірки виконання рішення суду боржником.

Враховуючи, що рішення є обов'язковим до виконання на всій території України, а рішення господарського суду міста Києва від 17.03.2015 р. виконане після спливу строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, саме 30.08.2016 р.,..та те, що державний виконавець не вжив дії спрямовані на перевірку виконання рішення суду боржником, проте

21.04.2017 р. наклав штраф на боржника вже після підписання додаткової угоди від

30.08.2016 р. до договору оренди № 720/02.1.2-24-162 від 11.11.2008 року нерухомого майна, що належить до державної власності, тому скарга Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, ст. 115, ч. 1 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві по справі № 910/904/15-г задовольнити частково.

2. Скасувати постанову відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві № 50622005 про накладення штрафу від 21.04.2017 р.

3. В іншій частині скарги відмовити.

Суддя С.М. Мудрий