РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2017Справа №910/15810/17
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом публічного акціонерного товариства «Київенерго»

до відкритого акціонерного товариства «Бавовнянка»

про стягнення 699 572,21 грн.

Представники:

від позивача: Буток Т.І. - представник за довіреністю № 17092901 від 29.09.2017 року;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Київенерго» до відкритого акціонерного товариства «Бавовнянка» про стягнення 699 572,21 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.09.2005 р. між публічним акціонерним товариством «Київенерго» та відкритим акціонерним товариством «Бавовнянка» укладено договір № 540134 на постачання теплової енергії у гарячій воді.

Відповідно до п. 1.1. договору, постачальник зобов'язується виробити та поставити теплову енергію споживачу для потреб опалення та гарячого водопостачання, а споживач зобов'язується отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених в цьому договорі.

Згідно з 2.2.1. договору, безперебійно постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на межу балансової належності із споживачем (додатки 3, 4) для потреб опалення - в період опалювального сезону; для гарячого водопостачання - протягом року згідно із заявленими споживачем величинами приєднаного теплового навантаження, зазначеними в додатку 1.

Між сторонами виникли зобов'язання з договору поставки, згідно ст. 712 Цивільного кодексу України.

Однак свої зобов'язання за договором відповідач не виконує, внаслідок чого за період з 01.01.2016 року по 01.06.2017 року виникла заборгованість за використану теплову енергію, яка на 01.08.2017 року становить 628 842,75 грн., що підтверджується обліковими картками (табуляграмами), відомостями обліку теплової енергії та довідкою про надходження коштів за спожиту згідно з договором теплову енергію.

Публічне акціонерне товариство «Київенерго» звернулось до суду з вимогою про стягнення з відкритого акціонерного товариства «Бавовнянка» заборгованості за спожиту теплову енергію в розмірі 628 842,75 грн., збитків від інфляції в розмірі 56 359,37 грн., 3 % річних в сумі 14 370,09 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 19.09.2017 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 09.10.2017 р.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 09.10.2017 р. розгляд справи відкладено на 30.10.2017 р., у зв'язку із неявкою представника відповідача у судове засідання.

У судове засідання 30.10.2017 р. представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали від 19.09.2017 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 016.

30.10.2017 р. представник позивача подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просив суд стягнути з відповідача основний борг в розмірі 596 253,11 грн., індекс інфляції в розмірі 64 807, 25 грн., 3% річних в розмірі 14 730,09 грн. та повернути надлишково сплачений судовий збір.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

30.09.2005 р. між акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», правонаступником якої є позивач та відкритим акціонерним товариством «Бавовнянка» укладено договір № 540134 на постачання теплової енергії у гарячій воді.

Відповідно до п. 1.1. договору, постачальник зобов'язується виробити та поставити теплову енергію споживачу для потреб опалення та гарячого водопостачання, а споживач зобов'язується отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених в цьому договорі.

Згідно з п. 2.1. договору, при виконанні умов цього договору, а також вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися тарифами, затвердженими Київською міською державною адміністрацією, чинним законодавством України. Правилами користування тепловою енергією, нормативними актами з питань користування, обліку та взаєморозрахунків за енергоносії.

Відповідно до 2.2.1. договору, безперебійно постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на межу балансової належності із споживачем (додатки 3, 4) для потреб опалення - в період опалювального сезону; для гарячого водопостачання - протягом року згідно із заявленими споживачем величинами приєднаного теплового навантаження, зазначеними в додатку 1.

Згідно з п.п. 2.3.1., 2.3.5. договору, відповідач зобов'язується дотримуватися кількості споживання теплової енергії за кожним параметром в обсягах, які визначені у додатку 1 , не допускаючи їх перевищення; своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії в терміни та за тарифами, зазначеними у додатку 2; забезпечувати: своєчасне надходження коштів на транзитний рахунок Головного інформаційно-обчислювального центру (ГІОЦ) КМДА від мешканців за спожиту теплову енергію; своєчасне щомісячне надходження коштів на рахунок постачальника за теплову енергію, спожиту орендарями; прийняти всіх заходів (в т.ч. примусових) для стягнення коштів з боржників згідно з чинним законодавством України.

Тарифи на теплову енергію та порядок розрахунків сторони погодили в додатку № 2 до договору, відповідно до умов п.1 якого розрахунки зі споживачем за теплову енергію проводяться згідно з тарифами, встановленими постачальнику управлінням цінової політики Київської міської державної адміністрації (Далі - КМДА), затвердженими розпорядженнями КМДА від 10.12.2004 р. № 2249 за кожну відпущену Гігакалорію (1 Гкал/грн..) без урахування ПДВ.

Відповідно до п. 9 додатку 2 до договору, відповідач зобов'язаний щомісячно з 12 по 15 число постійно отримувати у МВРТ-5 табуляграму фактичного споживання теплової енергії за попередній період та акт звірки на початок розрахункового періоду та платіжну вимогу-доручення на суму, яка включає загальну вартість теплової енергії поточного місяця та кінцеве сальдо розрахунків на початок поточного місяця за мінусом суми фактично сплаченої теплової енергії в поточному місяці.

Згідно з п. 10 додатку 2 до договору, споживач щомісячно забезпечує не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахункових, оплату коштів за фактично спожиту теплову енергію.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в порушення умов договору та чинного законодавства не виконує взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого за період з 01.01.2016 р. року по 01.08.2017 р. виникла заборгованість за використану теплову енергію, яка становить 596 253,11 грн., що підтверджується обліковими картками (табуляграмами), відомостями обліку теплової енергії та довідкою про надходження коштів за спожиту згідно з договором теплову енергію.

Дослідивши зміст спірного договору суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до п. 1. ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із п. 6 ст. 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частинами 1-3 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Положеннями ч. 1 ст. 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно частини 1 статті 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

У відповідності до положень ч. 6. та ч. 7 ст. 276 ГК України, розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором № 540134 від 30.09.2005 р. за період з 01.01.2016 р. по 01.08.2017 р., станом на 01.10.2017 р. яка становить 596 253,11 грн., належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги позивача визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати пов'язані з інфляційними процесами в сумі 64 807,25 грн. та 3% річних в розмірі 14 370,09 грн. за період прострочення вказаний в розрахунку.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати спати боргу з урахуванням, процентів річних та процентів за користування чужими грошовими коштами є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов'язання і не ототожнюються із санкціями за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань.

Дії відповідача є порушенням вимог договору, тому є підстави для застосування відповідальності за умовами договору та положень статті 625 Цивільного кодексу України.

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних підлягають задоволенню в розмірі 64 807,25 грн. та 14 370,09 грн. відповідно.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно до ч. 5 статті 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з відкритого акціонерного товариства «Бавовнянка» (03038, м. Київ, вул. Миколи Грінченка, 4, ) на користь публічного акціонерного товариства «Київенерго» (01001, м. Київ, пл. І.Франка, 5, ) заборгованість за спожиту теплову енергію в розмірі 596 253 (п'ятсот дев'яносто шість тисяч двісті п'ятдесят три) грн. 11 коп., три проценти річних в розмірі 14 370 (чотирнадцять тисяч триста сімдесят) грн. 09 коп., індекс інфляції в розмірі 64 807 (шістдесят чотири тисячі вісімсот сім) грн. 25 коп., судовий збір в розмірі 10 131 (десять тисяч сто тридцять одна) грн. 46 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 07.11.2017 року.

Суддя С.М. Мудрий