ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2017 р.Справа № 922/2686/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ольшанченка В.І.

при секретарі судового засідання Черновій В.О.

розглянувши справу

за позовом прокурора Жовтневого району м. Харкова в інтересах держави в особі Управління освіти адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради (м. Харків) та Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (м. Харків)
до Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №54 Харківської міської ради Харківської області (м. Харків) , фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (м. Харків)
про визнання недійсним договору оренди та повернення орендованого майна,
за участю:

прокурора - прокурора відділу прокуратури Харківської області Перегонцевої Н.С. (службове посвідчення №044395, видане 04.10.2016 р.),

представника позивача (Управління освіти адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради) - не з'явився,

представника позивача (Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради) - головного спеціаліста-юрисконсульта сектору судової роботи відділу з економічних бюджетних та майнових питань Юридичного департаменту ХМР Романенко Т.М. (довіреність №116 від 03.01.2017 р.),

представника відповідача (Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №54 Харківської міської ради Харківської області) - не з'явився,

представника відповідача (ФОП ОСОБА_1.) - ОСОБА_4 (довіреність від 27.10.2015 р.),

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 р. прокурор подав до господарського суду Харківської області позовну заяву, в інтересах держави, в особі Управління освіти адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради та Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (надалі - позивачі) до Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №54 Харківської міської ради Харківської області та до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - відповідачі) про визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення (будівлі) №724 від 30.07.2002 р., укладеного між ними, та додаткових угод до нього від 01.01.2012 р., а також про зобов'язання відповідача (ФОП ОСОБА_1.) звільнити та повернути нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх позовних вимог прокурор посилається на те, що спірний договір оренди підлягає визнанню недійсним, як укладений з порушенням вимог ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту", п. 3.19 Державних санітарних правил і норм влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу ДСанПіН 5.5.2.008-01, затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України №63 від 14.08.2001 р., ч. 2 ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та ч. 2 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна", оскільки спірне нежитлове приміщення було передано в оренду під магазин, тобто для використання об'єкта оренди за цільовим призначенням, не пов'язаним з навчально-виховним процесом.

До початку розгляду справи судом першої інстанції прокурор уточнив позовні вимоги та, зокрема, просив зобов'язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 звільнити та повернути до Управління освіти адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради нежитлове приміщення вартістю 155070,00 грн., розташоване за адресою: АДРЕСА_1, згідно з договором оренди нежитлового приміщення (будівлі) №724 від 30.07.2002 р., укладеним між Харківською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №54 Харківської міської ради Харківської області та ФОП ОСОБА_1

27.05.2015 р. позивач (Управління освіти адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради) надав заяву про відмову від позову №5392/9-15 (за вх.№22020 від 29.05.2015 р.), в якій відмовляється від позову в порядку ст. 22, 78 ГПК України і просить суд зазначену відмову задовольнити, припинивши провадження у справі в порядку п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки, на його думку, спірний договір оренди нежитлових приміщень №724 від 30.07.2002 р. є укладеним у відповідності до вимог чинного законодавства.

02.06.2015 р. позивач (Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради) надав заяву про відмову від позову №7291 (за вх.№24020 від 11.06.2015 р.), в якій відмовляється від позову в порядку ст. 22, 78 ГПК України і просить суд задовольнити цю відмову, припинивши провадження у справі в порядку п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки вважає договір оренди нежитлових приміщень №724 від 30.07.2002 р. таким, що укладений з дотриманням вимог чинного законодавства.

Згідно ст. 29 ГПК України відмова позивача від позову, поданого прокурором в інтересах держави, не позбавляє прокурора права підтримувати позов і вимагати вирішення спору по суті.

Відповідач (ФОП ОСОБА_1.) у відзиві на позовну заяву просить суд відмовити прокурору в позові, посилаючись на те, що спірний договір оренди нежитлових приміщень №724 від 30.07.2002 р. та додаткова угода від 01.01.2012 р. до даного договору є такими, що укладені у відповідності до вимог чинного законодавства.

11.08.2015 р. відповідач (ФОП ОСОБА_1.) надав клопотання про застосування строку позовної давності без номеру від 11.08.2015 р. (за вх.№32251 від 11.08.2015 р.), в якому просить застосувати строк позовної давності та відмовити у позові прокурора.

12.03.2016 р. відповідач (Харківська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №54 Харківської міської ради Харківської області) надав заяву про застосування строків позовної давності без номеру від 12.03.2016 р. (за вх.№8204 від 12.03.2016 р.), в якій просить застосувати строк позовної давності до вимог прокурора та відмовити в задоволенні позову повністю.

Справа розглядалася господарськими судами неодноразово.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.02.2016 р. попередні судові рішення про задоволення позову було скасовано, а справа передавалася на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням господарського суду Харківської області від 27.04.2016 р. в позові відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 21.07.2016 р. зазначене рішення господарського суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.10.2016 р. зазначені судові рішення скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

За наслідками нового розгляду справи рішенням господарського суду Харківської області від 22.11.2016 р. (судді: Пономаренко Т.О., Калантай М.В., Жельне С.Ч.) в позові відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 09.03.2017 р. (судді: Ільїн О.В., Слободін М.М., Хачатрян В.С.) зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 02.08.2017 р. касаційну скаргу заступника прокурора Харківської області задоволено частково, постанову Харківського апеляційного господарського суду від 09.03.2017 р. та рішення господарського суду Харківської області від 22.11.2016 р. скасовано.

Відповідно до протоколу від 15.08.2017 р. автоматизованого розподілу судової справи між суддями господарського суду Харківської області, справу №922/2686/15 призначено судді-доповідачу Ольшанченко В.І.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.08.2017 р. була призначена справа до розгляду у судовому засіданні на 04.09.2017 р. о 11:30 год.

04.09.2017 р. розгляд справи був відкладений на 11.09.2017 р. о 11:30 год., та 11.09.2017 р. розгляд справи був відкладений на 25.09.2017 р. о 11:30 год.

Позивач (Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради) у відзиві на позовну заяву, вказує, що він не звертався з клопотанням про поновлення строку позовної давності на звернення до суду з даним позовом і ним подана заява про відмову від позову в порядку ст. 78 ГПК України, та просить відмовити в задоволенні позовних вимог по цій справі, а судові витрати покласти на прокуратуру, посилаючись на те, що договір оренди №724 від 30.07.2002 р. є таким, що укладений з дотриманням вимог чинного законодавства.

25.09.2017 р. розгляд справи був відкладений на 09.10.2017 р. о 14:00 год.

Позивач (Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради) у письмових поясненнях вказує, що він не звертався з клопотанням про поновлення строку позовної давності на звернення до суду з даним позовом і ним подана заява №7291 від 02.06.2015 р. про відмову від позову в порядку ст. 78 ГПК України, та просить відмовити в задоволенні позовних вимог по цій справі, а судові витрати покласти на прокуратуру.

Також, позивач (Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради) надав заяву про застосування строку позовної давності до вимог прокурора, оскільки договір оренди №724 укладено 30.07.2002 р. та підписано акт приймання-передачі, тобто саме з цієї дати почалося виконання спірного договору обома сторонами, а з позовною заявою прокурор звернувся лише у травні 2015 р., тобто з пропуском строку позовної давності, яку суд вважає за необхідне вирішити при винесенні рішення.

Крім того, позивач (Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради) надав клопотання про здійснення фіксування судового процесу у даній справі з допомогою звукозаписувального технічного засобу, а також клопотання, в якому просить продовжити строк розгляду спору на 15 календарних днів та відкласти розгляд даної справи, який призначено на 09.10.2017 р. о 14:00 год., на іншу дату.

Представник відповідача (ФОП ОСОБА_1.) надав письмові заперечення проти залучення до матеріалів справи письмових пояснень 1-го позивача №2324 від 03.10.2017 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09.10.2017 р., зокрема, було задоволено клопотання позивача (Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради) про здійснення фіксування судового процесу у даній справі з допомогою звукозаписувального технічного засобу, задоволено повністю клопотання позивача (Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради) про продовження строку розгляду спору на 15 календарних днів та відкладення розгляду даної справи, який призначено на 09.10.2017 р. о 14:00 год., на іншу дату, продовжено строк розгляду спору за межи строку, встановленого ст. 69 ГПК України, на 15 днів - до 02.11.2017 р., та розгляд справи був відкладений на 23.10.2017 р. о 14:00 год.

Позивач (Управління освіти адміністрації Жовтневого (тепер Новобаварського) району Харківської міської ради) надав лист №2503 від 19.10.2017 р., в якому просить долучити до матеріалів справи документи, які перелічені в ньому.

Розглянувши клопотання позивача (Управління освіти адміністрації Жовтневого (тепер Новобаварського) району Харківської міської ради), що викладене у листі №2503 від 19.10.2017 р., про долучення до матеріалів справи документів, які перелічені в ньому, суд вважає за можливе задовольнити його.

Також, позивач (Управління освіти адміністрації Жовтневого (тепер Новобаварського) району Харківської міської ради) надав лист №2488 від 19.10.2017 р., в якому просить долучити до матеріалів справи документи, які перелічені в ньому.

Розглянувши клопотання позивача (Управління освіти адміністрації Жовтневого (тепер Новобаварського) району Харківської міської ради), що викладене у листі №2488 від 19.10.2017 р., про долучення до матеріалів справи документів, які перелічені в ньому, суд вважає за можливе задовольнити його.

Представник позивача (Управління освіти адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради) у призначене судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча позивач (Управління освіти адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради) був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать відповідні повідомлення про вручення поштових відправлень.

Позивач (Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради) надав додаткові письмові пояснення, в яких просить долучити до матеріалів справи копію листа КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" №2905 від 10.05.2016 р.

Розглянувши клопотання позивача (Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради), що викладене у додаткових письмових поясненнях, про долучення до матеріалів справи копії листа КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" №2905 від 10.05.2016 р., суд вважає за можливе задовольнити його.

Відповідач (Харківська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №54 Харківської міської ради Харківської області) не надав витребувані судом документи.

Представник відповідача (Харківська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №54 Харківської міської ради Харківської області) у призначене судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча відповідач (Харківська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №54 Харківської міської ради Харківської області) був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать відповідні повідомлення про вручення поштових відправлень.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників учасників судового процесу, суд встановив наступне.

Згідно рішення 12 сесії Харківської міської ради народних депутатів від 28.09.1992 р. "Про комунальну власність м. Харкова" нежитлова будівля у АДРЕСА_1 є об'єктом комунальної власності територіальної громади м. Харкова.

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 24.12.1997 р. №1146 «Про ліквідацію дитячого дошкільного закладу №271 Жовтневого району» було ліквідовано ДДЗ №271 Жовтневого району, а нежитлова будівля по АДРЕСА_1 була передана в оперативне управління середній загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №54 Жовтневого району (на сьогодні Харківська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №54 Харківської міської ради Харківської області) згідно розпорядження управління комунального майна та приватизації №435 від 17.12.1998 р.

Вказане рішення Виконавчого комітету не скасовано, не визнано недійсним та є чинним.

30 липня 2002 року між Державним комунальним закладом освіти середньою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 54 Жовтневого району (орендодавець) та суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 (орендар) був укладений договір №724 оренди нежитлового приміщення (будівлі) (надалі - договір оренди), предметом якого є нежитлове приміщення (будівля) - загальною площею 109,68 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (пункт 1.1 договору оренди).

Відповідно до п. 3.1 договору оренди, вартість нежитлового приміщення (будівлі) визначається відповідно до висновків експерта про вартість нежитлового приміщення і станом на 11.07.2002 р. складає 50200,00 грн.

Згідно з п. 4.4 договору оренди, орендар зобов'язується використовувати орендоване нежитлове приміщення (будівлю) під магазин у відповідності з його призначенням та умовами цього договору.

Нежитлове приміщення (будівля) - загальною площею 109,68 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 було передано першим відповідачем другому відповідачу за актом прийому-передачі від 30.07.2002 р.

Додатковою угодою від 01.01.2012 р. орендодавцем за договором оренди було визначено Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради у зв'язку з передачею об'єкта оренди на баланс Управління освіти адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 16.02.2011 р. №87 "Про передачу майна в оперативне управління Управлінню освіти Жовтневого району Харківської міської ради", розпорядження Управління комунального майна та приватизації від 16.02.2011 р. №248 "Про внесення змін в договори передачі майна в оперативне управління №597 від 21.08.1995 р. з Харківською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №54 Харківської міської ради Харківської області та №604 від 29.08.1995 р. з Управлінням освіти адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради".

Також, додатковою угодою від 01.01.2012 р. договір оренди №724/2002 від 30.07.2002 р. було викладено в новій редакції, за якою орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно загальною площею 109,68 кв.м, далі "майно", яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, та знаходиться на балансі Управління освіти адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради (балансоутримувач).

При цьому, в п. 1.2 додаткової угоди визначено, що майно передається в оренду з метою використання: магазин продовольчих товарів (крім товарів підакцизної групи).

01.01.2012 р. було підписано акти прийому-передачі нежитлового приміщення щодо повернення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 Управлінню освіти адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради спірного нежитлового приміщення, а також про приймання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 вказаного приміщення від Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради в орендне користування.

Крім того, відповідно до додаткової угоди без номера та без дати до договору оренди №724 від 30.07.2002 р., укладеної між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендар) було внесено зміни до пунктів 1.1, 3.1, 3.2 та п. 10.1 додаткової угоди від 01.01.2012 р. до договору оренди від 30.07.2002 р. №724 (т. 1, арк. с. 29).

Так, за умовами пунктів 1.1, 3.1, 10.1 додаткової угоди без номера та без дати до договору оренди №724 від 30.07.2002 р., орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно загальною площею 105,10 кв.м., яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та знаходиться на балансі Управління освіти адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради. Строк дії договору пролонговано до 28.01.2017 р.

Зі змісту вищевказаних додаткових угод до договору оренди вбачається, що їх було погоджено начальником Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради.

Нежитлова будівля літ. «К-2» по АДРЕСА_1 зареєстрована за територіальною громадою м. Харкова, в особі Харківської міської ради, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.07.2013 р. серії НОМЕР_1 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.07.2013 р. індексний №5908261.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про освіту" система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти.

Згідно з ст. 4 Закону України "Про загальну середню освіту" систему загальної середньої освіти становлять загальноосвітні навчальні заклади всіх типів і форм власності, у тому числі для громадян, які потребують соціальної допомоги та соціальної реабілітації, навчально-виробничі комбінати, позашкільні заклади, науково-методичні установи та органи управління системою загальної середньої освіти, а також професійно-технічні та вищі навчальні заклади I - II рівнів акредитації, що надають повну загальну середню освіту.

На підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 24.12.1997 р. №1146 "Про ліквідацію дитячого дошкільного закладу №271 Жовтневого району" нежитлова будівля по АДРЕСА_1, передана в оперативне управління Середній загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №54 Жовтневого району (в подальшому перейменована на Харківську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів №54 Харківської міської ради Харківської області).

Відповідно до п. 3.1 Порядку передачі в орендне користування майна територіальної громади м. Харкова, затвердженого рішенням 20 сесії Харківської міської ради 3 скликання від 22.02.2001 р. (зі змінами) підприємства, установи та організації комунальної власності територіальної громади м. Харкова, яким майно передано в оперативне управління або господарське відання, укладають договори оренди індивідуально-визначеного нерухомого майна - за згодою Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради.

Згідно з Положенням "Про Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради", затвердженим рішенням 1 сесії Харківської міської ради 6 скликання "Про затвердження положень виконавчих органів Харківської міської ради 6 скликання" від 24.11.2010 р. №07/10, Управління є виконавчим органом Харківської міської ради, що утворюється міською радою.

Управління з питань приватизації, управління та оренди об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова та з питань приватизації державного житлового фонду є правонаступником Фонду міського майна Харківської міської ради народних депутатів, представництва Фонду державного майна України в м. Харкові, Фонду комунального майна Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Харківської міської ради.

Управління є юридичною особою, веде самостійний баланс, має право відкривати рахунки в органах Державного казначейства України та установах банків, в межах своїх повноважень укладати від свого імені угоди з юридичними та фізичними особами, набувати майнових і особистих немайнових прав, нести обов`язки, бути позивачем, відповідачем та третьою особою у суді.

Метою діяльності управління є збереження і примноження комунальної власності територіальної громади м. Харкова, створення умов ефективного її використання, забезпечення дохідної частини бюджету міста.

Передача відповідно до рішень виконкому міської ради комунальним підприємствам, установам, організаціям об'єктів комунальної власності у повне господарське відання та оперативне управління.

Управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює передачу у встановленому порядку підприємствам, установам, організаціям, суб'єктам підприємницької діяльності об'єктів комунальної власності в оренду.

Враховуючи вищенаведені норми законодавства, суд зазначає, що спірний договір оренди від 30.07.2002 р. №724, додаткова угода від 01.01.2012 р. та додаткові угоди до вказаного договору були укладені особами, до кола повноважень яких входить право на укладення відповідних договорів.

Згідно з ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У відповідності до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" визначено, що при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України).

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Згідно з ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

За положеннями ч. 1 ст. 759, ч. 3 ст. 760 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк; особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (в редакції на момент укладення договору оренди), не можуть бути об'єктами оренди цілісні майнові комплекси державних підприємств, їх структурних підрозділів (філій, цехів, дільниць), що здійснюють діяльність, передбачену частиною першою статті 4 Закону України "Про підприємництво"; цілісні майнові комплекси казенних підприємств; цілісні майнові комплекси структурних підрозділів (філій, цехів, дільниць) казенних підприємств, що здійснюють діяльність, передбачену частиною першою статті 4 Закону України "Про підприємництво".

Законодавчими актами України може бути доповнено перелік підприємств, майнові комплекси яких не можуть бути об'єктами оренди.

Згідно з абз. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (в редакції на момент укладення додаткової угоди), не можуть бути об'єктами оренди, зокрема, об'єкти державної власності, що мають загальнодержавне значення і не підлягають приватизації відповідно до частини другої статті 5 Закону України "Про приватизацію державного майна".

Відповідно до положеннями ч. 2 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" приватизації не підлягають об'єкти, що мають загальнодержавне значення, а також казенні підприємства; загальнодержавне значення мають, зокрема, об'єкти освіти, фізичної культури, спорту і науки, що фінансуються з державного бюджету.

Згідно з ч. 2 ст. 18 Закону України "Про освіту" навчальні заклади, що засновані на загальнодержавній або комунальній власності, мають статус державного навчального закладу.

Виходячи з аналізу наведених норм матеріального права, об'єкт освіти - це не тільки навчальний заклад, а й будівлі, споруди, землі, комунікації, обладнання та інші цінності підприємств системи освіти.

Система освіти складається із закладів освіти, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти (ст. 28 Закону України "Про освіту").

Відтак, виходячи з системного аналізу вищенаведених норм, убачається можливість передачі в оренду виключно приміщень, споруд та обладнання, не пов'язаних з навчально-виховною, навчально-виробничою та науковою діяльністю, тобто не пов'язаних з об'єктом освіти (ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту").

З огляду на вимоги законодавства про освіту, яке було чинним на момент вчинення спірного правочину, спірний об'єкт до об'єктів освіти не відносився, оскільки на той час дитячий дошкільний заклад №271 вже було ліквідовано, а іншого не створено. На час передачі в оренду спірного нежитлового приміщення, воно було вільне, в навчально-виховному процесі не використовувалось і на теперішній час також не використовується.

До того ж, це приміщення має окремий вхід, що підтверджується копіями плану у технічному паспорті приміщення.

Відповідач (Харківська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №54 Харківської міської ради Харківської області) не має необхідності у використанні приміщення, наданого в оренду у своїй навчальній та виховній діяльності, оскільки, відсутня необхідність у додатковій площі для зазначених цілей.

Умовами додаткової угоди до договору оренди від 01.01.2012 р., передбачено, що майно передається в оренду з метою використання: магазин продовольчих товарів (крім товарів підакцизної групи) (п. 1.2).

За таких обставин, відсутні підстави для застосування обмежень, встановлених частиною 5 статті 63 Закону України "Про освіту".

Таким чином, сторонами спірного договору не були порушені вимоги чинного на момент укладання даного правочину законодавства.

Частиною 1 статті 61 Закону України "Про освіту" встановлено, що фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування.

Додатковими джерелами фінансування є: кошти, одержані за навчання, підготовку, підвищення кваліфікації та перепідготовку кадрів відповідно до укладених договорів; плата за надання додаткових освітніх послуг; кошти, одержані за науково-дослідні роботи (послуги) та інші роботи, виконані навчальним закладом, на замовлення підприємств, установ, організацій та громадян; доходи від реалізації продукції навчально-виробничих майстерень, підприємств, цехів і господарств, від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання: дотації з місцевих бюджетів; дивіденди від цінних паперів; валютні надходження; добровільні грошові внески, матеріальні цінності, одержані від підприємств, установ, організацій, окремих громадян; інші кошти.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що в якості додаткових джерел фінансування навчальних закладів, абзацом 5 частини 4 статті 61 Закону України "Про освіту" передбачена можливість залучати, у тому числі і доходи від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання.

Крім того, відповідно до п. 6.2 Статуту Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №54 Харківської міської ради Харківської області джерелами формування кошторису Навчального закладу є, зокрема, доходи від здачі в оренду приміщень, споруд, обладнання.

Відповідно до пункту 4 розділу 9 Переліку платних послуг, які можуть надаватися державними навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної та комунальної форми власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 р. №38 (в редакції, чинній на час укладення оспорюваного договору) (надалі - Постанова) до інших послуг, які можуть надаватися такими закладами, відноситься здавання в оренду будівель, споруд, обладнання, не пов'язаних з навчально-виховною, навчально-виробничою, науковою діяльністю, яке не погіршує соціально-побутові умови працівників закладів і установ освіти, студентської та учнівської молоді

У відповідності до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого Наказом Держстандарту України 17 серпня 2000 р. №507, яке діяло на момент виникнення спірних правовідносин, споруди - це будівельні системи, пов'язані з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт. Будівлі - це споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несуче-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устаткування, тварин, рослин, а також предметів.

До будівель відносяться: житлові будинки, гуртожитки, готелі, ресторани, торговельні будівлі, промислові будівлі, вокзали, будівлі для публічних виступів, для медичних закладів та закладів освіти та т. ін.

Отже, на момент виникнення спірних правовідносин, до переліку платних послуг, які могли надаватися державними навчальними закладами, (який регулювався постановою КМУ від 20.01.1997 р. №38 "Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися державними навчальними закладами") входила можливість здавання в оренду нерухомого майна.

Таким чином, законодавством передбачена можливість отримання навчальними закладами доходів від передання в оренду тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується у навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

Відповідно до положень ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Статтею 34 ГПК України визначено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Прокурор не надав жодних доказів на підтвердження доводів щодо наявності підстав для визнання недійсним договору оренди від 30.07.2002 р. №724 з додатковими угодами до нього, як то: укладення вказаного договору має наслідком порушення цілісності майнового комплексу або погіршення соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі; майно, яке є предметом договору, використовується у навчальному процесі (у навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності); спірне майно використовується не за призначенням; платні послуги навчального закладу у даній спірній ситуації надаються замість або в межах освітньої діяльності, що має наслідком спричинення перешкод або унеможливлення надання освітніх послуг чи зменшення обсягу цих послуг внаслідок укладання договору (та яким саме способом), що свідчить про необґрунтованість заявлених прокурором вимог.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням положень частини 2 статті 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", статті 61 Закону України "Про освіту", відповідно до яких відсутня заборона надавати індивідуально визначене майно навчального закладу в оренду, а також, зважаючи на відсутність порушення укладенням оспорюваного договору навчального процесу, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення (будівлі) №724 від 30 липня 2002 року та додаткових угод до нього.

Щодо позовних вимог про зобов'язання фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 звільнити та повернути до Управління освіти адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради нежитлове приміщення, які є похідними від позовних вимог про визнання договору оренди нежитлового приміщення (будівлі) №724 від 30.07.2002 р. та додаткових угод до нього, то вони не підлягають задоволенню, враховуючи відмову в задоволенні позову в частині визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення (будівлі) №724 від 30.07.2002 р. та додаткових угод до нього.

Крім того, позов заявлено прокурором до неналежного відповідача - Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №54 Харківської міської ради Харківської області, оскільки вона не є стороною спірного договору.

За таких обставин, позовні вимоги до відповідача (Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №54 Харківської міської ради Харківської області) є необґрунтованими, не доведеними та не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.ч. 3 - 5 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Позивач (Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради) та відповідачі заявили про застосування строку позовної давності до позовних вимог прокурора.

Строк, у межах якого пред'являється позов як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб'єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу) ЦК визначено як позовна давність (стаття 256 ЦК).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК), перебіг якої, відповідно до частини першої статті 261 ЦК, починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Тому, як у випадку пред'явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред'явлення позову в інтересах зазначеної особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється однаково - з моменту, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, положення закону про початок перебігу строку позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із позовом про захист інтересів держави, але не наділяє прокурора повноваженнями ставити питання про поновлення строку позовної давності за відсутності такого клопотання з боку самої особи, в інтересах якої він звертається до суду.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду України, зокрема: від 27 травня 2014 року у справі № 3-23гс14, від 25 березня 2015 року у справі № 3-21гс15, від 22 березня 2017 року у справі № 3-1486гс16.

Крім того, статтею 92 ЦК України визначено, що дії органу або особи, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, у відносинах із третіми особами розглядаються як дії самої юридичної особи.

Відтак, для юридичної особи як сторони правочину (договору) днем початку перебігу строку позовної давності слід вважати день вчинення правочину (укладання договору), оскільки він збігається із днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Наведений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 5013/492/12 та від 13 січня 2016 року у справі № 922/5094/14.

Правові наслідки спливу позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого суб'єктивного цивільного права і факт його порушення або оспорювання.

Якщо ж під час розгляду справи буде встановлено, що у позивача немає суб'єктивного права, про захист якого він просить, або ж воно не порушувалось чи не оспорювалось, суд відмовляє в позові не через пропущення позовної давності, а за безпідставністю матеріально-правової вимоги (пункт 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 р. "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів").

За таких обставин, суд вважає за необхідне відхилити заяви відповідачів та позивача (Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради) про застосування строку позовної давності.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за необхідне відмовити в позові у повному обсязі саме по суті позовних вимог, а не у зв'язку з пропуском позовної давності.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладається на прокурора, проте оскільки на дату подачі позовної заяви (29.04.2015 р.) прокурор був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 11 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судові витрати, зокрема зі сплати судового збору, у даній справі з нього не стягуються.

Керуючись ст. 179 ГК України, ст.ст. 203, 204, 215, 759, 760 ЦК України, ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна", ст.ст. 18, 28, 61, 63 Закону України "Про освіту", ст. 4 Закону України "Про загальну середню освіту", постановою КМУ від 20.01.1997 р. №38 "Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися державними навчальними закладами", ст.ст. 33-35, 43, 49, 82-85 ГПК України,

ВИРІШИВ:

В позові прокурора до Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №54 Харківської міської ради Харківської області та до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити повністю.

Повне рішення складено 30.10.2017 р.

Суддя В.І. Ольшанченко