ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2017 р. Справа № 917/1056/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В. І. , суддя Слободін М.М.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1, за довіреністю від 27.01.2017 року;

відповідача не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного підприємства Полтавський ливарно-механічний завод, м. Полтава (вх.2896П/1-18)

на рішення господарського суду Полтавської області від 14.09.2017р.

у справі № 917/1056/17

за позовом Приватного підприємства Полтавський ливарно-механічний завод, м. Полтава

до відповідача ОСОБА_2 підприємства Полтавської обласної ради Полтававодоканал, м. Полтава

про скасування оперативно-господарських санкцій

ВСТАНОВИЛА:

Позивач Приватне підприємство "Полтавський ливарно-механічний завод" звернувся до господарського суду Полтавської області з позовною заявою про визнання неправомірними та скасування оперативно-господарських санкцій за договором про надання послуг з водопостачання та водовідведення №29-6/2002-25 від 01.07.2002 року, застосованих КП Полтавської обласної ради "Полтававодоканал".

Рішенням господарського суду Полтавської області від 14.09.2017р. у справі №917/1056/17 (суддя Гетя Н.Г.) в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Приватне підприємство Полтавський ливарно-механічний завод, м. Полтава з рішенням господарського суду першої інстанції не погодилося та звернулося до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 14.09.2017р. у справі №917/1056/17 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги, зокрема, посилається на порушення, допущені з боку відповідача під час забору проб, проведення дослідження якості води та застосування оперативно-господарських санкцій.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.10.2017 року у даній справі суддею доповідачем визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І., суддя Слободін М.М.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 03.10.2017року апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено її до розгляду на "24" жовтня 2017 року.

13.10.2017 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін (вх.№10466), який долучений до матеріалів справи.

У судовому засіданні 24.10.2017 року представники відповідача заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 24.10.2017 року розгляд справи відкладено на 06.11.2017 року, враховуючи неявку в судове засідання представника позивача.

02.11.2017 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника, у звязку з неможливістю з'явитись в судове засідання (вх.№11115), яке долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 06.11.2017 року представник позивача підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, просив скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 14.09.2017р. у справі № 917/1056/17 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 06.11.2017 року не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце його проведення, про що свідчить штамп на зворотньому боці ухвали від 24.10.2017 року, якою було відкладено розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні про відправлення її копій сторонам і є доказом належного повідомлення учасників спору про дату, час та місце судового засідання відповідно до пунктів 3.5.2., 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України та відповідно до пункту 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Крім того, вказану ухвалу було у встановленому порядку внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.

У п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено про те, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81 1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції, у відповідності до ч.3 ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України, було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства зокрема, було надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, колегія суддів встановила наступне.

01.06.2002року між ОСОБА_2 підприємством Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" (далі КП "Полтававодоканал") та Приватним підприємством "Полтавський ливарно-механічний завод" (далі - ПП "Полтавський ливарно-механічний завод") був укладений Договір №29-6/2002-25 про надання комунальних послуг з водопостачання та водовідведення.

Обєктом користування послугами за вказаним договором є Приватне підприємство "Полтавський ливарно-механічний завод" вул. Ливарна, 12, м. Полтава, 36034.

Відповідно до п.п.4.1.2 Договору, Водоканал має право здійснювати раптовий (в будь-яку годину доби), непогоджений з підприємством заздалегідь, відбір проб для контролю за якістю стічних вод, що скидаються, та застосування на підставі результатів контролю (при виявленні порушень договірних вимог) підвищення тарифів.

Згідно п.п. 6.5. Договору, останній укладається з 01.06.2002р. по 31.12.2002р. і вважається продовженим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії не надійде заява однієї із сторін про розірвання договору чи його перегляд.

За умовами вказаного договору сторони зобовязуються керуватися діючими "Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України затвердженими наказом Мінжитлокомунгоспу від 27.06.2008р. №190 та зареєстрованими Міністерством юстиції України 07.10.2008р. №936/15627, "Правилами приймання стічних вод підприємств у систему каналізації населених пунктів України" затвердженими наказом Держбуду України від 19.02.2002р. №37, Інструкцією про встановлення та сплати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів" затвердженою наказом Держбуду України від 19.02.2002р. №37 та "Правилами приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Полтави" затвердженими рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради від 12.09.2007р. №240.

28.03.2017р. представниками ОСОБА_2 підприємства "Полтававодоканал" в присутності представника ПП "Полтавський ливарно-механічний завод" було відібрано проби води методом паралельного відбору за №1 та для контрольної проби, що залишилася на підприємстві за №2.

06.04.2017р. за результатами відбору Водоканалом було складено протокол №1204 про виявлення забруднення вод за такими показниками: СПАР, азот амон., залізо, нараховано ПП "Полтавський ливарно-механічний завод" за забруднення стічних вод понад норму оперативно-господарських санкцій у розмірі 30 045,60 грн. та виставлено рахунок №46 від 19.04.2017р. до сплати вказаної суми.

Звертаючись з позовом до господарського суду, позивач зокрема посилався на те, що при проведенні відповідного дослідження відповідачем не достатньо було взято кількості води; дослідження проведено з перевищенням допустимих строків зберігання проб, що не може обєктивно відображати якість стічних вод; під час проведення дослідження відповідачем не було дотримано державних нормативів щодо забору вод, що вплинуло на результат аналізу; застосовані санкції не відповідають умовам укладеного договору, нарахування плати відбулося згідно Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населення пунктів №37 від 19.02.2002 року, яка на момент застосування санкцій втратила чинність.

Вказане вище й стало підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду Полтавської області, в якому останній просив визнати неправомірними та скасувати оперативно-господарські санкції за договором про надання послуг з водопостачання та водовідведення №29-6/2002-25 від 01.07.2002 року, застосовані КП Полтавської обласної ради "Полтававодоканал".

14.09.2017 року господарським судом Полтавської області прийнято оскаржуване рішення, з підстав наведених вище.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах Ryabykh v.Russia від 24.07.2003 року, Svitlana Naumenko v. Ukraine від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів.

Згідно ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За приписами ст. 20 Господарського кодексу України та ст. 16 Цивільного кодексу України кожний субєкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів і має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу .

У частині 2 ст. 16 ЦК України визначено перелік основних засобів захисту цивільних прав та інтересів, який кореспондується із положеннями ст. 20 ГК України. У абзаці другому даної частини також вказано на те, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Отже, особа може звернутися до суду за захистом свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб, що встановлений договором або законом.

Так, позивач звернувся до господарського суду з позовною вимогою про визнання неправомірними та скасування оперативно-господарських санкцій за договором про надання послуг з водопостачання та водовідведення №29-6/2002-25 від 01.07.2002 року.

За змістом п.п.2.3. загальнодержавних Правил та п.п.2.4.3. місцевих Правил підприємствам надано право звертатися до господарського суду з оскарженням неправомірно (на їх погляд) виставлених рахунків.

Місцевий господарський суд вірно вказав , що приписи зазначених Правил як загальнодержавних так і місцевих поширюються на сторони даного спору, оскільки позивач є підприємством, яке скидає стічні води в систему каналізації м.Полтави, а відповідач ПП "Полтавський ливарно-механічний завод"- комунальне підприємство м. Полтави, на балансі якого перебувають системи місцевого водопроводу та каналізації.

Також, за змістом п. п. 1.8, 1.9 загальнодержавних Правил водоканали приймають стічні води підприємств до комунальної або відомчої каналізації на підставі укладеного з Водоканалом договору на приймання стічних вод; кожне підприємство скидає стічні води в каналізаційну систему населеного пункту через окремий випуск з обов'язковим улаштуванням контрольних колодязів, розташованих за межами Підприємства в місцях, що мають під'їзні дороги.

Вказаними загальнодержавними та місцевими Правилами визначено, що Водоканал зобовязаний установлювати кожному Підприємству кількісні та якісні показники приймання стічних вод до міської каналізації, а також вимоги щодо додержання певного режиму скиду стічних вод з урахуванням діючих вимог водокористування при укладанні договорів з Підприємствами на послуги водовідведення.

Відповідно до п. З.8. вказаного договору при скиданні Абонентом стоків з перевищенням гранично-допустимої концентрації забруднюючих речовин, оплата послуг водовідведення здійснюється Абонентом за підвищеним тарифом з коефіцієнтом кратності, що визначається у відповідності з п. 6.3. та п. 6.4. Правил приймання стічних вод в каналізаційну мережу м. Полтава, за скидання стічних вод без дозволу (або після закінчення терміну його дії) Абонент сплачує за послуги каналізації за підвищеним тарифом з коефіцієнтом 5, до оформлення відповідного дозволу.

У відповідності до п. 4.1.2. розділу 4 умов договору № 29-6/2002-25 від 01.07.2002 року, Водоканал має право на раптовий (в будь-яку годину доби), непогоджений з підприємством заздалегідь, відбір проб /з контрольного колодязю/ для контролю за якістю стічних вод, що скидаються та застосування на підставі результатів контролю (при виявленні порушень договірних вимог) підвищених тарифів.

З матеріалів справи вбачається, що 29.12.2015 року Приватне підприємство Полтавський ливарно-механічний завод розробило та погодило паспорт водного господарства, а також отримало Дозвіл на скид стічних вод у систему каналізації.

У Правилах № 158 від 18.08.2016 р. Дозвіл замінено на Вимоги щодо якості скиду з переліком ГДК, гранично-допустимі концентрації при цьому залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 7.1.6 Розділу 7 Правил, відбір проб стічних вод Підприємств виконується уповноваженим представником Водоканалу - співробітником служби охорони водних ресурсів, про що складається Акт, який підписують як представник Водоканалу, так і представник Підприємства - абонента.

Акт від 28.03.2017 року підписаний представником Водоканалу -інженером служби охорони водних ресурсів ОСОБА_3 та представником приватного підприємства Полтавський ливарно-механічний завод заступником головного енергетика ОСОБА_4

В зазначеному Акті вказані - дата, час, умови відбору, номер пляшки, завдання щодо хімічного аналізу, а також зазначено про відбір контрольної та паралельної проби.

Відповідно до п.7.3.2. Правил - проби для підприємства та контрольні проби відбираються на вимогу Абонента.

Також, згідно п. 7.3.6. Правил - найменший загальний об'єм разової проби Зл. в посуд для Головної проби - 1 л, в посуд для паралельної проби - 1 л, в посуд для контрольної проби -1 л.

Отже, КП Полтавської обласної ради Полтававодоканал було здійснено відбір Головної проби в 1 л., контрольної проби в 1 л., Паралельної проби в 1 л., відповідно до Правил.

Господарським судом першої інстанції був досліджений наданий представниками Водоканалу Журнал реєстрації проб підприємства та робочий зошит, записи в яких підтверджують проведення лабораторних досліджень стічної води приватного підприємства Полтавський ливарно-механічний завод.

Так, в ході проведення вказаних досліджень були виявлені перевищення норм з ГДК по азоту амонійному, СПАР, фосфатам та залізу. Лабораторні аналізи проводились виробничою лабораторією служби охорони водних ресурсів КП Полтавської обласної ради Полтававодоканал. Лабораторія атестована на проведення вимірювань у сфері контролю стану навколишнього природного середовища в галузі - води зворотні та поверхневі (свідоцтво про атестацію № 178-15 від 07.12.2015 року).

Згідно п. 7.3.3 Правил, результати аналізу надсилаються Абоненту поштовим листом в 15-денний термін.

За матеріалами справи, результати аналізу були відправлені 04.04.2017 року поштовим листом приватному підприємству Полтавський ливарно-механічний завод. Також, була направлена інформація про нарахування плати за скид наднормативних забруднень за лютий, березень 2017 року, оскільки на підставі п. 8.5 Правил, плата за скид Підприємством стічних вод з перевищенням ДК установленим разовим аналізом, стягується за два календарні місяці -місяць у якому відібрана проба та за попередній місяць.

Також, 19.04.2017 року КП Полтавської обласної ради Полтававодоканал надіслало Приватному підприємству Полтавський ливарно-механічний завод лист з розрахунками плати за скид наднормативних забруднень та рахунок на сплату № 46 від 19.04.2017 року на суму 30045,58 грн.

Згідно п.2.5.4 Правил - підприємства зобов'язані своєчасно сплачувати виставлені Водоканалом рахунки за скид понаднормативних забруднень при перевищенні встановлених показників ГДК.

Місцевим господарським судом вірно вказано на те, що, Інструкція про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів № 37 від 19.02.2002 року скасована 21.05.2017 року, тоді як рахунок про нарахування плати за скид понаднормових забруднень виставлений від 19.04.2017 року.

Окрім того, відповідно до пункту 3.12 Договору у разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг позивач був зобовязаний у 5-ти денний термін з дня отримання рахунку направити до відповідача уповноваженого представника з відповідними обгрунтовуючими документами для врегулювання розрахунків. У випадку невиконання цієї умови рахунки відповідача вважаються прийнятими до оплати.

Також, місцевий господарський суд, посилаючись на те, що в матеріалах справи відсутні докази направлення уповноваженого представника позивача до відповідача для врегулювання розрахунків в порядку передбаченому пунктом 3.1 2 договору, а позивач не надав суду доказів, які б вказували на викладені в позовній заяві обставини, а представники відповідача надали обґрунтовані пояснення та докази що свідчать про правомірність вчинених ними дій та законність застосування оперативно-господарських санкцій, дійшов обґрунтованого висновку, що відбір проб стічних вод, розрахунок заборгованості та предявлення спірного рахунку здійснено відповідачем в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Аналогічної правової позиції дійшов Вищий господарський суд України у постанові від 31.08.2016 року у справі №916/4974/15.

Отже, висновок місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позовних вимог відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Стаття 33 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статті 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010р.)

Апелянту була надана можливість спростувати достовірність доказів і заперечити проти їх використання.

Питання справедливості розгляду не обовязково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008р.)

Доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення місцевого господарського суду, оскільки є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи та наявними у справі доказами.

Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, ч.1 ст.103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства Полтавський ливарно-механічний завод, м. Полтава залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 14.09.2017р. у справі №917/1056/17залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 10.11.2017 року.

Головуючий суддя Терещенко О.І.

Суддя Сіверін В. І.

Суддя Слободін М.М.