ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30.10.2017 Справа № 907/641/17

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Трак Сервіс Львів", с. Воля - Бартатівська, Городоцького району Львівської області

до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Ужгород

про стягнення 150779,06 грн.

Головуючий суддя Бобрик Г.Й.

Представники:

від позивача - не з"явився

від відповідача - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ : товариство з обмеженою відповідальністю "Трак Сервіс Львів" звернулось до господарського суду з позовом про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суми 150779,06 грн. заборгованості за надані послуги за договором №2280.

23.10.2017 до господарського суду Закарпатської області надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог. Згідно з поданою заявою позивачем заявлено до стягнення пеню в розмірі 28119,37 грн., нараховану відповідно до п.6.1 договору про надання послуг № 22805 від 04.12.2016, та неустойку в розмірі 54600,00 грн., нараховану відповідно до п.6.2 вказаного договору. Просить задоволити позовні вимоги про стягнення 150779,06 грн. заборгованості, 28119,37 грн. пені та 54600,00 грн. неустойки.

Господарським процесуальним кодексом України ( статтею 22 ) передбачено право позивача до моменту прийняття рішення по справі подати заяву про збільшення розміру позовних вимог. Згідно з п. 3.10 постанови N 18 від 26.12.2011 р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК та зазначені в цій постанові.

Із змісту заяви позивача вбачається, що заявлено додаткові позовні вимоги, які в позовній заяві заявлені не були, тобто про стягнення пені в розмірі 28119,37 грн. та стягнення штрафу в розмірі 54600,00 грн.

Таким чином, виходячи із змісту заяви, а також із змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, заява позивача про збільшення розміру позовних вимог ( отримана су3дом 23.10.2017) не відповідає приписам ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

До початку даного судового засідання від сторін інших клопотань процесуального змісту не надходило.

Представник позивача для участі в судовому засіданні не з"явився.

Відповідач письмового відзиву на позов не подав, для участі в судовому засіданні не з"явився, хоч був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. Строки, що встановлюються судом повинні відповідати принципу розумності. Визначаючи (на власний розсуд) тривалість строку розгляду справи, суд враховує принципи диспозитивності та змагальності, граничні строки, встановлені законом, для розгляду справи при визначенні строків здійснення конкретних процесуальних дій, складність справи, кількість учасників процесу, можливі труднощі у витребуванні та дослідженні доказів тощо. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Таким чином, з метою дотримання балансу прав та інтересів сторін у справі, дотримання розумності строку розгляду справи та за умови достатності наявних у справі матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, суд здійснює розгляд справи за відсутності відповідача.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (підпункт 3.9.2 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 р. № 18 (із змінами та доповненнями).

Враховуючи те, що позивачем надано достатньо матеріалів для розгляду справи по суті, відповідач відзив на позов не подав, проти позову не заперечив, не скористався наданим йому правом на участь у судовому процесі (розгляд справи відкладався неодноразово, сторонам забезпечено можливість для реалізації своїх процесуальних прав), з метою недопущення затягування розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи, відповідно до ст. 75 ГПК України, за відсутності відповідача за наявними у ній матеріалами.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд надає правову оцінку доказів по справі при всебічному, повному та об"єктивному з"ясуванні всіх обставин справи в їх сукупності , суд встановив наступне.

Як вбачається із фактичних обставин і матеріалів справи, 04.12.2016 між товариством з обмеженою відповідальністю "Трак Сервіс Львів" ( надалі СТО) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 ( надалі "Клієнт") укладено договір про надання послуг №22805.

За умовами цього Договору (п. 1.1. Договору) позивач у справі ( надалі СТО) виконує технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів відповідача у справі (надалі - Клієнта), постачання запасних частин і матеріалів, а Клієнт бере на себе зобов"язання перед СТО повністю та у строк, обумовлений п. 4.3. Договору, оплатити виконані роботи, використані для ремонту матеріали та встановлені на транспортний засіб або передані Клієнту запасні частини.

Відповідно до п. 2.1. Договору Клієнт в усній чи письмовій формі особисто або через уповноважену особу чи свого представника заявляє СТО про необхідність заміни комплектуючих та виконання ремонтних робіт чи технічного обслуговування транспортного засобу, поставку запасних частин чи інших послуг. Транспортний засіб, який підлягає ремонту, Клієнт подає на територію СТО в обумовлений сторонами строк.

СТО, на підставі Замовлення, проводить діагностику транспортного засобу Клієнта і по її завершенню складає рахунок, який є невід"ємною частиною цього Договору. В рахунку вказується дата його складення, повний перелік робіт та запасних частин і матеріалів, необхідних для їх виконання, їх вартість та загальна ціна, а також строк виконання робіт (п. 2.4. Договору).

Відповідно до п. 2.8. Договору передача виконаних робіт проводиться на підставі акту прийому-передачі виконаних робіт, що підписується уповноваженими представниками сторін. Акт прийому-передачі підтверджує виконання СТО замовлених робіт, надання послуг та/або передачу замовлених запасних частин та матеріалів Клієнту відповідної якості, а також відсутність у Клієнта претензій і зауважень до СТО з приводу виконання зазначеного замовлення та стану транспортного засобу, на якому проводилися ремонтні роботи або надавалися послуги.

Позивач на виконання умов Договору позивачем виконав роботи на загальну суму 150779,06 грн., що підтверджується: нарядом замовлення № ТС-00004722 від 14.12.2016 09:26:07 та Актом виконаних робіт №ТС-00003990.

Відповідно до п. 4.3. Договору оплата виконаних робіт, використаних під час виконання ремонтних робіт, запасних частин і матеріалів та інших послуг, наданих СТО, проводиться шляхом перерахування коштів на поточний рахунок СТО на умовах попередньої оплати (до моменту закінчення робіт) чи внесенням готівки у касу товариства або на інших умовах оплати, узгоджених Сторонами окремо шляхом підписання Додаткової угоди до даного Договору.

Відповідач, передбачені Договором роботи отримав, що підтверджується підписаними без застережень Актом виконаних робіт №ТС-00003990, проте свій обов"язок по оплаті згідно з п. 4.3. Договору не виконав, внаслідок чого в нього виникла заборгованість перед позивачем на суму 150779,06 грн.

10 березня 2017 року позивач надіслав відповідачу претензію в порядку ст.530 ЦК України, якою повідомив, що станом на 10.03.2017 р. у відповідача наявний борг перед позивачем в розмірі 150779,06 грн. (докази надсилання долучено до матеріалів справи). 23 березня 2017 р. позивачем повторно надіслано відповідачу претензію про сплату заборгованості в розмірі 150779,06 грн., однак відповідач відповіді на претензії не надав.

В судові засідання відповідач не з"являвся, доказів оплати боргу не надав, проти позову не заперечив, інших письмових пояснень до суду не подав.

При ухваленні рішення суд виходив з наступного.

Між сторонами у справі виникли зобов"язання на підставі Договору в силу пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України. Згідно з статтею 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов"язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За умовами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов"язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення передбачено частиною першою пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України: суб"єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов"язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов"язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з статтею 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Так, судом встановлено, що позивачем надано відповідачу послуги з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів, постачання запасних частин і матеріалів, що підтверджується підписаними без застережень Актом виконаних робіт №ТС-00003990 від 30.12.2016.

Відповідно до частини першої статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 43 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

З огляду на те, що відповідач не здійснив оплату за отримані послуги СТО, не надав відповіді на претензії позивача, письмового відзиву на позов, яким би визнав чи спростував позовні вимоги, вимоги позивача про стягнення 150779,06 грн. боргу є законними та обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволенню судом у розмірі 150779,06 грн.

За правилами ст.49 Господарського процесуального кодексу України суд покладає на відповідача відшкодування витрат позивача по оплаті судового збору в розмірі 1600 грн.

Судовий збір, сплачений позивачем відповідно до абзацу другого частини другої статті 6 Закону України "Про судовий збір", в розмірі 1240 грн. ( платіжне доручення №5607 від 13.10.2017) за подання до суду заяви про збільшення розміру позовних вимог, стосовно якої судом зроблено висновок, що така не підлягає задоволенню, оскільки не відповідає приписам ст.22 Господарського процесуального кодексу України, є таким, що сплачений в більшому розмірі, ніж передбачено законом.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" внесення судового збору в розмірі більшому, ніж передбачено законом, є підставою для повернення сплаченої суми судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Керуючись ст. ст. 4-3, 22, 33, 43, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Трак Сервіс Львів" ( 81551, Львівська область, Городоцький район, с. Воля-Бартатівська, вул. Львівська, 33, код 31417137) 150779,06 грн. ( сто п"ятдесят тисяч сімсот сімдесят дев"ять грн. 06 коп. ) заборгованості та 1600 грн. ( одна тисяча шістсот грн. 00 коп. ) відшкодування витрат позивача по сплаті судового збору. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду.

Вступну та резолютивну частини рішення проголошено 30.10.2017 року.

Повне рішення складено 06.11.2017 року.

Суддя Г.Й.Бобрик