КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2017 р. Справа№ 910/1824/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі Петрик М.О.

За участю представників сторін:

від позивача: Сабадин А.В. - представник за довіреністю від 12.06.2017 року;

від відповідачів: 1) не з'явились;

2) Котова Ю.І.- представник за довіреністю від 17.02.2017 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосервіс»

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2017

у справі № 910/1824/17 (суддя Демидов В.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосервіс»

до 1) Київської обласної державної адміністрації,

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Ірпінське АТП 13250»

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Автосервіс» з позовом до Київської обласної державної адміністрації та Товариства з обмеженою відповідальністю «Ірпінське АТП 13250» про визнання недійсним договору про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування № 422 «Буча (зал. ст.) - Київ АС «Дачна».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що рішеннями конкурсного комітету, оформленими протоколом №5 від 07.08.2012, переможцем конкурсу по автобусному маршруту загального користування № 422 «Буча (зал.ст.) - Київ АС «Дачна» визнано ТОВ «Автосервіс», і ці рішення введено в дію розпорядженням Київської обласної державної адміністрації №3 від 03.01.2013 року. На їх підставі між позивачем та відповідачем 1 було укладено договір №120708-39 від 09.01.2013 про організацію перевезень пасажирів по автобусному маршруту загального користування №422 «Буча (зал.ст.) - Київ АС «Дачна», а тому, на думку позивача, відсутні будь-які правові підстави для укладання між Київською обласною державною адміністрацією та відповідачем 2, який за результатами конкурсу посів друге місце, договору №120708-39.01 від 05.03.2013 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.04.2017 у справі № 910/1824/17 у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю «Автосервіс» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2017 у справі № 910/1824/17 та задовольнити позов повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що договір про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування № 120708-39 від 09.01.2013 року було розірвано за згодою сторін, а не в односторонньому порядку. При цьому, розірвання договору з переможцем конкурсу за згодою сторін не надає право Київській обласній державній адміністрації укладати договір з перевізником, який за результатами конкурсу зайняв друге місце.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2017 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2017 у справі № 910/1824/17 до розгляду та порушено апеляційне провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 20.06.2017 року.

У зв`язку з відпусткою судді-учасника колегії суддів Коротун О.М., відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 19.06.2017 року було визначено склад колегії суддів: Гаврилюк О.М. (головуючий), Сулім В.В., Майданевич А.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.06.2017 прийнято матеріали справи № 910/1824/17 з розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2017 у справі № 910/1824/17 до свого провадження.

На підставі ст.ст. 77, 99 ГПК України ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.06.2017 розгляд справи № 910/1824/17 було відкладено на 11.07.2017.

У зв`язку з перебуванням суддів Майданевича А.Г., Суліма В.В. у відпустці, відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 10.07.2017 було визначено склад суддів: Гаврилюк О.М. (головуючий), Тищенко О.В., Гончаров С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2017 прийнято матеріали справи № 910/1824/17 з розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2017 у справі № 910/1824/17 до свого провадження.

На підставі ст.ст. 77, 99 ГПК України ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.07.2017 року відкладено розгляд справи № 910/1824/17 на 07.09.2017 року.

07.09.2017 року через відділ канцелярії Київського апеляційного господарського суду представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосервіс" було подано заяву про відвід головуючого судді Гаврилюка О.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2017 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосервіс» про відвід головуючого судді Гаврилюка О.М. у справі № 910/1824/17 залишено без задоволення.

07.09.2017 року у судовому засіданні головуючим суддею Гаврилюком О.М. заявлено самовідвід від розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосервіс» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2017 у справі № 910/1824/17, з метою недопущення сумніву в неупередженості, які можуть виникнути.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2017 року задоволено заяву головуючого судді Київського апеляційного господарського суду Гаврилюка О.М. про самовідвід у справі № 910/1824/17.

Розпорядженням № 09-52/578/17 від 13.09.2017 року призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/1824/17 колегію суддів у складі головуючого судді: Дідиченко М.А., суддів: Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.09.2017 року, справу № 910/1824/17 прийнято до провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. - головуюча, Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.та призначено до розгляду на 24.10.2017 року.

Представник позивача у судовому засіданні 24.10.2017 року підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача 1 у судове засідання 24.10.2017 року не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 18755614.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні 24.10.2017 року заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається із матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, 07.08.2012 року Київською обласною державною адміністрацією (відповідач 1, організатор) проведено конкурс з перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, рішення з якого оформлено протоколом № 5 від 07.08.2012 року.

Відповідно до витягу з протоколу № 5 засідання конкурсного комітету з проведення обласних конкурсів на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, віднесених до компетенції Київської обласної державної адміністрації, переможцем конкурсу на автобусному маршруті №422 «Буча (зал.ст.) - Київ АС «Дачна» визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «Автосервіс» (надалі - позивач, перевізник). Також, перевізником-претендентом, який посів друге місце визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Ірпінське АТП» (відповідач 2).

У подальшому, на підставі рішення конкурсного комітету від 07.08.2012 року та розпорядження Київської обласної державної адміністрації від 03.01.2013 року №3 між Київською обласною державною адміністрацією та переможцем конкурсу - Товариством з обмеженою відповідальністю «Автосервіс» (далі - позивач, перевізник) укладено договір №120708-39 від 09.01.2013 року про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, відповідно до п.1.1 якого організатор надає перевізникові право на здійснення перевезень пасажирів на приміському автобусному маршруті загального користування № 422 «Буча (зал. ст.) - Київ АС «Дачна».

Відповідно до п. 1.2 цього договору перевізник забезпечує якісні, безпечні та в повному обсязі перевезення пасажирів та дотримується вимог Закону України "Про автомобільний транспорт", нормативно-правових актів, що регулюють діяльність пасажирського автомобільного транспорту, та умов перевезень, визначених цим договором.

За умовами п.п. 2.1.4, 2.1.5 договору організатор зобов'язаний здійснювати контроль за виконанням перевізником умов цього договору та при виявленні фактів порушення умов цього договору, Законів України "Про автомобільний транспорт" та "Про дорожній рух", Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 №176, вимог ДНАОП 0.00-1.28-97 "Правила охорони праці на автомобільному транспорті", затверджених наказом Державного комітету України по нагляду за охороною праці від 13.01.1997 №5, Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, інших нормативно-правових актів - скласти акт встановленої форми та вжити необхідні заходи щодо виправлення становища.

Згідно із п. 2.2.5 договору організатор має право достроково в односторонньому порядку розірвати цей договір з перевізником у разі виявлення систематичних (три підтверджених випадки) порушень вимог нормативно-правових актів України, розпоряджень голови облдержадміністрації, та умов цього договору.

Крім того, відповідно до п. 4.4 договору сторони домовились, що цей договір може бути достроково розірваним за погодженням (згодою) сторін, а також в односторонньому порядку організатором при систематичних (не менше трьох випадків) порушеннях перевізником умов цього договору.

05.03.2013 року позивач та відповідач 1 уклали додаткову угоду до договору № 120708-39, відповідно до якої домовились розірвати договір № 120708-39 від 09.01.2013 року про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування № 422 «Буча (зал.ст.) - Київ АС «Дачна».

Також, 05.03.2013 року між Київською обласною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ірпінське АТП 13250» (далі - відповідач-2) укладено договір про організацією перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування № 120708-39.1 відповідно до п.1.1 якого, організатор надає перевізникові право на здійснення перевезень пасажирів на приміському автобусному маршруті загального користування № 422 «Буча (зал. ст.) - Київ АС «Дачна».

Звертаючись до суду першої інстанції позивач зазначав, що договір, укладений між відповідачем-1 та відповідачем-2 є недійсним та порушує його права, оскільки організатор має право укласти договір з автомобільним перевізником, який за результатами конкурсу зайняв друге місце, за умовами дострокового розірвання договору перевізником або у разі порушення перевізником умов договору, відповідно до п. 55 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2008 № 1081, у зв'язку із чим у організатора були відсутні правові підстави для укладання з відповідачем-2, який зайняв друге місце, договору перевезення, а навпаки, на думку позивача, організатор, відповідно до чинного законодавства України, мав провести новий конкурс, внаслідок якого було б обрано нового переможця.

Відповідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Загальні умови перевезення визначаються Цивільним Кодексом України, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з п. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положеннями ст. 910 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов'язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов'язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення.

Статтею 920 ЦК України визначено що, у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ч. 2 ст.193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 173 ГК України, один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Таким чином спірний договір є організаційно-господарськими або організаційно-управлінськими договорами, які укладено з метою створення організаційних засад та умов майбутнього здійснення господарської діяльності таким суб'єктом господарювання, оскільки у більшості випадків укладання організаційно-управлінських договорів є обов'язковим етапом, який має передувати провадженню подальшої господарської діяльності суб'єктом господарювання.

Так, спірні правовідносини урегульовані, зокрема, положеннями Закону України "Про автомобільний транспорт" та Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2008 року № 1081 (надалі також - Порядок №1081).

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України "Про автомобільний транспорт" відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міських, приміських та міжміських, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування, які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника, зобов'язання органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо облаштування маршруту, підтримки проїзної частини автомобільної дороги та під'їзних шляхів у належному стані (тільки для міських автобусних маршрутів), розмір компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових пасажирів та регулювання тарифів, механізм їх виплати.

Згідно із ч. 1 ст. 42 Закону України «Про автомобільний транспорт» договір про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування міському, приміському та міжміському, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), укладається між органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування та автомобільним перевізником і вважається укладеним з моменту його підписання сторонами.

Відповідно до ч. 5 ст. 42 Закону України "Про автомобільний транспорт" договір з переможцем конкурсу (або дозвіл) органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування укладають (або надають) на термін від трьох до п'яти років.

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про автомобільний транспорт" організація пасажирських перевезень покладається на міжміських і приміських автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі території ласті (внутрішньообласні маршрути), - на Раду міністрів Автономної Республіки Крим або обласні державні адміністрації.

У відповідності до ст.43 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті загального користування здійснюється виключно на конкурсних засадах.

За змістом ст.44 Закону України "Про автомобільний транспорт" організація проведення конкурсу та визначення умов перевезень покладаються на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування. Автомобільний перевізник - переможець конкурсу повинен самостійно забезпечувати перевезення.

Згідно з п. 46 Порядку, переможцем конкурсу визнається перевізник - претендент, який я результатами розгляду набрав найбільшу кількість балів відповідно до системи оцінки пропозицій перевізників-претендентів.

Претендентом, який посів друге місце, визнається перевізник-претендент, який за результатами розгляду набрав найбільшу кількість балів відповідно до системи оцінки пропозицій перевізників-претендентів без урахування показника переможця конкурсу.

Пунктом 49 Порядку передбачено, що рішення конкурсного комітету про визначення переможця конкурсу, а також перевізника-претендента, який за результатами розгляду посів друге місце, оголошується перевізникам-претендентам під час конкурсу, у 10-денний строк оформляється протоколом, який підписується присутнім головою або заступником голови та секретарем конкурсного комітету, і подається організатору.

Відповідно до п.51 Порядку, рішення конкурсного комітету щодо визначення переможця конкурсу вводяться в дію наказом (постановою або іншим розпорядчим документом) організатора протягом не більш як 30 робочих днів з дня проведення конкурсу.

Згідно з п.53 Порядку, організатор не пізніше ніж через 30 днів з моменту набрання чинності рішенням конкурсного комітету укладає з переможцем конкурсу договір (на міському та внутрішньообласному автобусних маршрутах) або видає дозвіл (на міжобласному автобусному маршруті) згідно з обов'язковими умовами визначеного конкурсу та додатковими умовами обслуговування маршруту, наданими перевізником-претендентом.

З аналізу вищевказаних норм матеріального закону вбачається, що саме рішення конкурсного комітету є підставою для укладення договору на здійснення пасажирських перевезень з переможцем конкурсу.

Відтак, проведення відповідного конкурсу та прийняття конкурсним комітетом рішення про визначення переможця конкурсу є встановленою законодавством процедурою формування волевиявлення сторони, яка у відповідних господарських правовідносинах представляє державу.

Як зазначалося вище, рішенням конкурсного комітету, оформленим протоколом №95 від 07.08.2012 року, переможцем конкурсу по автобусним маршрутам загального користування №422 «Буча (зал.ст.) - Київ АС «Дачна» визнано ТОВ «Автосервіс», у зв'язку із чим 09.01.2013 року між Київською обласною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автосервіс» було укладено договір №120708-39 про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування.

У свою чергу, законодавство надає організатору право укласти договір з автомобільним перевізником, який за результатами конкурсу визнаний таким, що зайняв друге місце, у випадках передбачених п. 55 Порядку.

Зокрема, відповідно до п.55 Порядку, організатор має право достроково розірвати договір з автомобільним перевізником у разі порушення ним умов договору. У такому разі для роботи на маршруті призначається автомобільний перевізник, який за результатами курсу визнаний таким, що зайняв друге місце, на строк до закінчення дії договору (дозволу), який було розірвано (позбавлено).

Колегією суддів встановлено, що 21.01.2013 року, 29.01.2013 року, 05.03.2013 року організатором складено акти перевірки дотримання перевізником умов договору про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування Київської області, в яких встановлено, що перевізником були виявлені порушення пунктів: 4.5.2, 4.5.3,4.5.4, 4.5.8, 4.5.17 договору.

Матеріалами справи підтверджено, що 29.01.2013 року Управління інфраструктури та туризму Київської обласної державної адміністрації направило перевізникові лист про усунення порушень умов договорів № 02-05/2201 та просило вжити заходів для усунення виявлених порушень.

Крім того, матеріали справи містять претензію від 01.02.2013 №02-05/2691 з вимогою терміново розпочати перевезення пасажирів на вказаних маршрутах, у якій також зазначено, що в разі невиконання перевізником умов договору про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування № 120708-39 від 09.01.2013, організатор буде вимушений розірвати договір в односторонньому порядку.

До того ж, відповідно до п. 4.4 договору сторони домовились, що цей договір може бути достроково розірваним за погодженням (згодою) сторін, а також в односторонньому порядку організатором при систематичних (не менше трьох випадків) порушеннях перевізником умов цього договору.

Згідно частинами 1, 3 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до частини 3 статті 653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Частиною 1 статті 598 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Водночас, в підтвердження своєї правової позиції позивач зазначає, що як вбачається додаткової угоди до договору № 120708-38, договір №120708-39 від 09.01.2013 року був розірваний за домовленістю сторін.

Проте, колегія суддів зазначає,що розірвання договору за домовленістю сторін не виключає тієї обставини, що відповідач 2 систематично порушував умови договору №120708-39 від 09.01.2013 року.

Таким чином,укладання договору на перевезення пасажирів між Київською обласною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ірпінське АТП 13250", яке за результатами конкурсу визнано таким, що зайняло 2 місце, було правомірно та жодним чином не суперечить чинному законодавству України.

Отже, колегія суддів погоджуєтьсяіз висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача про визнання договору про організацією перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування № 120708-39.1 від 05.03.2013 недійсним на підставі ст. 215 Цивільного кодексу України є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, оггдт таїш. інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних драв і охоронюваних законом інтересів.

Згідно із ч. 1 статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочнну (п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочннів недійсними» від 06.11.2009 р. № 9).

Як зазначає позивач, договір про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування № 120708-39 від 09.01.2013 року був розірваний за взаємною згодою сторін.

Враховуючи вказане, колегія суддів зазначає, що позивачем не доведено, яким чином спірний договір порушує його права та законні інтереси.

Щодо заявленого відповідачем 2 клопотання про застосування строків позовної давності, колегія суддів зазначає наступне.

За визначенням статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною третьою статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом. За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Беручи до уваги те, що колегія суддів прийшла до висновку про відсутність порушенного права позивача, клопотання про застосування строку позовної давності не розглядається.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2017 року у справі № 910/1824/17 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосервіс» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2017 року залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2017 року у справі № 910/1824/17 - без змін.

3. Матеріали справи № 910/1824/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко