ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
У Х В А Л А

31 жовтня 2017 р. Справа № 902/985/17

за позовом:Члена Громадської організації Садівничо - дачне товариство "Писарівський" ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 21001)

до:Садівничо - дачного товариства "Писарівський" (с.Писарівка, Вінницький р-н, Вінницька обл., 23205)

про визнання рішення загальних зборів недійсним

Головуючий суддя Білоус В.В.

В С Т А Н О В И В :

Член Громадської організації "Садівничо - дачне товариство "Писарівський" ОСОБА_1 звернулася в Господарський суд Вінницької області із позовом до Садівничо - дачного товариства "Писарівський" про визнання рішення загальних зборів недійсним.

Разом із позовною заявою позивач подав заяву від 30.10.2017 про забезпечення позову шляхом заборони державному реєстратору юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань проводити реєстраційні дії щодо внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про припинення Громадського об'єднання "Садівничо - дачне товариство "Писарівський" ().

Вказана заява мотивована тим, що існує реальна загроза реєстрації припинення юридичної особи, оскільки з моменту початку процедури припинення пройшов значний проміжок часу - більше одного року, що є достатнім для завершення процедури ліквідації. На таку загрозу вказує також проведення загальних зборів, на яких прийнято рішення про припинення, без належного повідомлення членів Товариства.

Розглянувши вказану заяву, суд прийшов до висновку про її задоволення.

До такого висновку суд прийшов з огляду на таке.

Згідно ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно ст. 67 ГПК України позов, зокрема, може забезпечуватися забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що підставою для вжиття заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення про те, що невжиття заходів до забезпечення позову у подальшому утруднить або зробить неможливим виконання рішення господарського суду у разі задоволення заявлених вимог.

З матеріалів позову вбачається, що позивач подавши заяву про забезпечення позову шляхом заборони державному реєстратору юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань проводити реєстраційні дії щодо внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про припинення Громадського об'єднання "Садівничо - дачне товариство "Писарівський", як підставу своїх вимог щодо такої заборони, вказує на те, що в разі задоволення позову позивач буде змушений вчиняти ряд дій - скасування запису про припинення юридичної особи, відновлення реєстрації у органах фіскальної служби та Пенсійному фонді, відновлення бухгалтерських документів, без буд якого обґрунтування своїх вимог.

Відповідно до п.1, п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від № 16 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Забезпечення позову як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи може застосовуватись як за основним, так і за зустрічним позовом на будь-якій стадії процесу, включаючи перегляд рішення, ухвали, постанови (далі - рішення) в апеляційному або у касаційному порядку.

В силу п.3 вказаної вище Постанови, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК). Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, за загальним правилом умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтована ймовірність утруднення або унеможливлення виконання майбутнього рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відтак, забезпечення позову у господарському процесі застосовується з метою забезпечення виконання судового рішення при існуванні реальної загрози його невиконання.

В силу ч. 2 ст. 4-3 ГПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ч.1 ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За змістом статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 Цивільного кодексу України заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Забезпечення позову полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Тобто з метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову який передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Забезпечення позову сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України. Тобто заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, як гарантія реального виконання рішення суду. Поряд з цим за приписами статті 116 Господарського процесуального кодексу України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Предметом даного спору у справі № 902/985/17 є визнання рішення загальних зборів недійсним. Отже, навіть у разі задоволення позовних вимог за наслідками розгляду даної справи по суті спору, суд може визнати рішення загальних зборів недійсним. Тобто в даній справі видача наказу та примусове виконання рішення за вищевказаними позовними вимогами не провадиться, оскільки право позивача захищається шляхом визнання факту, а не передачі майна чи вчинення певних дій. Відтак виконання рішення суду, навіть у разі задоволення позову, не буде утрудненим чи неможливим, що в свою чергу виключає правові підстави для задоволення заяви позивача про забезпечення позову в порядку статей 66, 67 Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена Вищим господарським судом України у постановах №5002-23/3012-2011 від 03.07.2012, №925/192/13-г від 05.08.2013, №914/2972/15 від 16.03.2016, № 902/126/16 від 23.06.2016.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання у відсутності підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 66, 67, 86, 115 ГПК України, -

У Х В А Л И В :

1. В задоволенні заяви позивача від 30.10.2017 про забезпечення позову відмовити.

2. Копію ухвали направити позивачу, відповідачу рекомендованими листами.

Суддя Білоус В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (АДРЕСА_1, 21001)

3 - відповідачу (с.Писарівка, Вінницький р-н, Вінницька обл., 23205)