ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.11.2017 Справа № 904/8967/17

За позовом Приватного акціонерного товариства "Дніпровський коксохімічний завод",

м. Кам'янське, Дніпропетровська область

до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат",

м. Кам'янське, Дніпропетровська область

про стягнення 170 030 561,53 грн. за договором поставки

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 - представник за довіреністю № 67-185 від 04.10.2017

Від відповідача: ОСОБА_2 - представник за довіреністю № 135 від 09.10.2017

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Дніпровський коксохімічний завод" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" про стягнення 170 030 561,53 грн. за договором поставки, з яких: 169 654 068,94 грн. основного боргу та 376 492,59 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором поставки №17-0525-02/237 від 28.07.2017, в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2017, порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду на 07.11.2017.

Позивач подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, якою просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 378 768 259,74 грн., суму 3% річних у розмірі 1 244 935,15 грн., а всього 380 013 194,89 грн.

Згідно ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до п. 3.10 Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р. передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК України права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК, ціну позову вказує позивач.

Відповідачу копія заяви була вручена, що не заперечувалось представником в судовому засіданні.

Враховуючи, що зменшення розміру позовних вимог не суперечить чинному законодавству та не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, суд приймає заяву позивача до розгляду.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Відповідач подав до суду відзив, в якому визнав заборгованість за позовом та зазначив, що відповідач не має можливості погасити заборгованість, що обумовлено складним фінансовим та матеріальним становищем відповідача. ПАТ «ДМК» не має можливості вчасно виконувати взяті на себе зобов'язання за договором у зв'язку з відсутністю обігових коштів у достатньому об'ємі. Наявні у підприємства грошові кошти в першу чергу направляються на сплату податків та зборів, виплату заробітної плати працівникам. Загалом господарська діяльність ПАТ «ДМК» наразі є збитковою, що також обумовлено наявною великою дебіторською заборгованістю та невисокими прибутками підприємства. З огляду на складне матеріальне і фінансове становище відповідача у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Дніпровський коксохімічний завод» просив відмовити.

Клопотання про використання засобів технічної фіксації судового процесу при розгляді цієї справи представниками сторін не заявлялись.

В судовому засіданні 07.11.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.07.2017 між Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_3 коксохімічний завод» (правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Дніпровський коксохімічний завод" відповідно до Статуту а.с.15-16) (позивач постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат" (відповідач - покупець) укладено договір поставки №17-0525-02/237 (а.с.17-21).

Відповідно до п. 1.1 договору, в порядку та на умовах визначених цим договором, постачальник зобовязується поставити та передати у власність покупця метали чорні вторинні по ДСТУ 4121-2002 «Метали чорні вторинні. Загальні технічні умови» та умовам даного договору, в подальшому іменовані Металоломом, а покупець зобовязується прийняти та оплатити його вартість.

Відповідно до п. 2.1. договору, найменування (вид), кількість та загальна вартість Металолому, що постачається вказується у щомісячних специфікаціях до даного договору.

Строк (період) поставки металолому визначається у щомісячних специфікаціях до даного договору (п. 3.3. договору).

Відповідно до п. 3.4. договору, разом з металоломом постачальник зобовязаний надати покупцю наступні документи:

- документ про якість у відповідності до вимог п. 7.1.ДСТУ 4121-2002, оформлений та виданий відправником;

- посвідчення про вибухобезпеку, хімічної та радіаційної безпеки лому чорних металів у відповідності з Додатком «Г» до ДСТУ 4121-2002;

- транспортні супроводжувальні документи.

Датою поставки металолому та переходу права власності на металолом до покупця вважається дата підписання сторонами акту приймання металів чорних (вторинних) на відповідну партію металолому (п. 3.7. договору).

Відповідно до п. 4.1. договору, ціни на металолом встановлюються у національній валюті України та вказуються у специфікаціях до цього договору.

Відповідно до п. 4.3. договору, умови оплати 100% передплата на підставі рахунку. За взаємною згодою сторін постачальник має право здійснити відвантаження металолому без попередньої оплати, при цьому покупець гарантує здійснити оплату за поставлений металолом на протязі 3-х банківських днів з моменту виставлення постачальником відповідного рахунку на оплату.

Датою оплати металолому вважається дата надходження грошових коштів на поточний рахунок постачальника (п. 4.6. договору).

Загальна вартість цього договору є величиною змінною, визначається як сума усіх специфікацій, підписаних сторонами до цього договору (п. 4.8. договору).

Відповідно до п. 8.1. договору, цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2017 року включно, а в частині взаємних розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобовязань за ним.

Додатковими угодами №1 від 28.07.2017 та №2 від 01.08.2017 до договору поставки №17-0525-02/237 від 28.07.2017 сторони узгодили види металолому, які підлягають поставці за укладеним між сторонами договором (а.с. 22-24).

01.08.2017 сторонами було укладено Специфікацію №1 на суму 134 322 389,50 грн. (а.с.25) та Специфікацію №2 на суму 35 331 679,44 грн. (а.с.26).

На виконання умов укладеного договору та специфікацій №1, №2, позивач поставив, а відповідач прийняв чорні метали вторинні на загальну суму 169 654 068,94 грн., що підтверджується актом приймання-передачі до рахунку №3150 (а.с.30-35).

31.08.2017 на оплату поставленого товару позивач виставив відповідачу рахунок №3150 на суму 169 654 068,94 грн. (а.с. 27-29).

Відповідач за отриманий товар не розрахувався, у звязку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем за актом приймання-передачі до рахунку №3150 у розмірі 169 654 068,94 грн.

Вказаний розмір заборгованості також встановлений сторонами у акті звірки взаєморозрахунків станом на 01.09.2017 (а.с.36) та не заперечується Відповідачем.

Також, на виконання умов договору, 30.09.2017 позивач поставив відповідачу чорні метали вторинні на загальну суму 209 114 190,80 грн., що підтверджується актом приймання-передачі до рахунку №4549 (а.с.44-50).

30.09.2017 на оплату поставленого товару позивач виставив відповідачу рахунок №4549 на суму 209 114 190,80 грн. (а.с. 41-43).

Відповідач за отриманий товар не розрахувався, в звязку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за актом прийому-передачі до рахунку №4549 у розмірі 209 114 190,80 грн.

Отже, станом на дату розгляду справи, загальний розмір заборгованості відповідача за договором поставки №17-0525-02/237 від 28.07.2017 складає 378 768 259,74 грн., що не заперечується відповідачем та встановлено у підписаному між сторонами акті звірки взаємних розрахунків (а.с.51).

Крім основного боргу за неналежне виконання відповідачем грошових зобовязань, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 1 244 935,15 грн. 3% річних за період з 05.09.2017 по 31.10.2017.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представників позивача та відповідача, суд прийшов до висновку про задоволення позову на підставі наступного.

Причиною виникнення цього спору є неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором поставки №17-0525-02/237 від 28.07.2017.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного з законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Враховуючи, що наявність заборгованості підтверджується матеріалами справи та не спростована відповідачем належними та допустимими доказами, позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 378 768 259,74 грн. підлягають задоволенню.

Крім основного боргу позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних 1 244935,15 грн. 3% річних за період з 05.09.2017 по 31.10.2017.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок 3% річних, виконаний Позивачем, судом перевірено та встановлено, що до стягнення з Відповідача підлягає 1 244 935,15 грн. 3% річних.

Статтями 33, 34 ГПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справ

На підставі викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню з стягненням з відповідача на користь позивача суми основного боргу у розмірі 378 768 259,74 грн. та суми 3% річних у розмірі 1 244 935,15 грн.

Посилання Відповідача на відсутність коштів та складне матеріальне становище, як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, судом не приймається на підставі наступного.

В статті 193 Господарського кодексу України зазначається, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Крім того, в силу приписів статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. Відповідач як юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями за спірним Договором і така відповідальність не може ставитися у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб, в тому числі Державного казначейства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 Цивільного кодексу України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання. Ці положення повністю кореспондуються з положеннями ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, де зазначено, що непереборною силою, тобто надзвичайними і невідворотними обставинами не вважаються, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

У відповідності до п. 1.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов'язання суди не повинні приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов'язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України).

Таким чином, посилання відповідача складне фінансове становище та на відсутність коштів не звільняє його від відповідальності.

Крім того, Відповідачем не надано жодного документу в обґрунтування своїх заперечень.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати у справі слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 22, 32-34, 43, 44, 49, 82-85, 87, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" (51925, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Соборна, 18-Б, код 05393043) на користь Приватного акціонерного товариства "Дніпровський коксохімічний завод" (51901, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Колеусівська, 1, код 05393085) суму основного боргу у розмірі 378 768 259,74 грн. (триста сімдесят вісім мільйонів сімсот шістдесят вісім тисяч двісті п'ятдесят дев'ять грн. 74 коп.), суму 3% річних у розмірі 1 244 935,15 грн. (один мільйон двісті сорок чотири тисячі дев'ятсот тридцять п'ять грн. 15 коп.) та витрати по сплаті судового збору у розмірі 240 000, 00 грн. (двісті сорок тисяч грн. 00 коп.), про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

08.11.2017.

Суддя ОСОБА_4