ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 року Справа № 915/858/17

За позовом: Заступника керівника Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області (56500, Миколаївська область, м. Вознесенськ, пров. Костенка, 2) в інтересах держави

в особі: Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (54034, м. Миколаїв, пр. Миру, 34; ідентифікаційний код 39825404)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Гурївська сільська рада (56660, Миколаївська область, Новоодеський район, с. Гур'ївка, вул. Центральна, 31; ідентифікаційний код 04376854),

про: зобов'язання повернути земельну ділянку.

Суддя О.Г. Смородінова

Представники сторін:

від позивача: прокурор Григорян Е.Р., за посвідченням,

представник позивача: Єгорова О.П., за довіреністю,

від відповідача: ОСОБА_1 - підприємець,

від 3-ої особи: Горболінський А.В., за довіреністю.

Суть спору:

Заступник керівника Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області 28 жовтня 2017 року в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою № (15-33)5898вих-17 від 22.08.2017, в якій просить суд зобов'язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 повернути державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 12,8689 га у межах Гурївської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі: умов пунктів 1, 2.1 договору від 30.03.2017 про відшкодування втрат від недоотримання коштів за фактичне використання земельної ділянки; інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта (номер 94580453); інформації Відділу Держгеокадастру у Новоодеському районі Миколаївської області (лист № 134/117-17 від 12.07.2017); інформації Гурївської сільської ради (лист за вих. № 140/03-04 від 01.06.2017); результатів огляду від 04.07.2017; норм статей 116, 123, 124-126, 134 Земельного кодексу України, статті 2 Закону України "Про охорону земель", статей 387, 1212, 1213, 172, 319 Цивільного кодексу України, та мотивовані тим, що укладений 30.03.2017 між Гурївською сільською радою та ФОП ОСОБА_1 договір про відшкодування втрат від недоотримання коштів за фактичне використання земельної ділянки є лише домовленістю сторін про сплату коштів за фактичне використання земельної ділянки без відповідних правовстановлюючих документів та згідно положень законодавства не надає відповідачу права користування нею. За результатом проведеного 04.07.2017 огляду за участю землевпорядника Гурївської сільської ради та спеціаліста в галузі картографії та геодезії встановлено, що земельна ділянка знаходиться в обробленому стані та засіяна соняшником. За результатом проведеної в ході огляду геодезичної зйомки земельної ділянки встановлено, що площа земельної ділянки, яка фактично використовується ФОП ОСОБА_1 на підставі зазначеного договору, складає 12,8689 га.

Отже, прокуратура, враховуючи викладене, вважає, що Гурївська сільська рада не є уповноваженим державою органом щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у зв'язку з чим спірна земельна ділянка підлягає поверненню державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області.

Позивач - Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області у письмовому зверненні до суду № 9-14-0.6-7907/2-17 від 09.10.2017 підтримало позовні вимоги заступника керівника Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області до відповідача ФОП ОСОБА_1 про зобов'язання повернути земельну ділянку.

Відповідач правом, передбаченим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України щодо оформлення відзиву на позовну заяву і документів, що підтверджують заперечення проти позову, не скористався, вимоги суду щодо надання відзиву на позовну заяву та заперечень проти позову не виконав.

У той же час, звернувся до суду з клопотанням б/н від 10.10.2017 (вх. № 14144/17), в якому просить суд припинити провадження у справі № 915/858/17 на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України за відсутності предмету спору.

Третя особа - Гурївська сільська рада в письмових поясненнях до суду за вих. № 190/03-04 від 18.09.2017 стверджує, що дана земельна ділянка орієнтовною площею 13 га розташована в 11 кварталі с. Піски в межах території Гурївської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області та є комунальною власністю Гурївської сільської ради відповідно до Закону України № 5245-VI від 06.09.2012 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» та наявних документів, що знаходяться в сільській раді.

26.10.2017 за результатами розгляду справи, суд на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд -

В С Т А Н О В И В:

1) 26 лютого 2015 року Гурївською сільською радою Новоодеського району Миколаївської області було прийнято рішення № 2, яким затверджено Тимчасове положення про відшкодування втрат від недоотримання коштів за фактичне використання земельної ділянки, пунктом 1.7 якого передбачено, що згоду на укладання договору про відшкодування втрат надає виконком сільської ради.

14 березня 2017 року виконавчим комітетом Гурївської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області було прийнято рішення № 19 про надання згоди, зокрема, Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 на укладення договору з Гурївською сільською радою на 2017 рік про відшкодування втрат від недоотримання коштів за фактичне використання земельної ділянки площею 13,3 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах села Піски по вулиці Степовій, із земель перспективи розвитку с. Піски не наданих у власність та користування.

2) 30 березня 2017 року між Гурївською сільською радою Новоодеського району Миколаївської області та ФОП ОСОБА_1, як землекористувачем, було укладено договір про відшкодування втрат від недоотримання коштів за фактичне використання земельної ділянки, згідно з предметом якого землекористувач, який фактично використовує земельну ділянку без право установчих документів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за адресою: АДРЕСА_2 кадастровий номер земельної ділянки [відсутній], площею 13,3 га в межах існуючого землекористування в період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року зобов'язується оплачувати на розрахунковий рахунок втрати в розмірі 3% від 326658,11 грн. на підставі ст. 286.5 та ст. 287.5 (для громадян) Податкового кодексу України протягом 60 календарних днів з дня отримання податкового повідомлення.

За умовами п. 3 цей договір діє з дати його укладання та реєстрації в книзі реєстрації договорів про відшкодування втрат від недоотримання коштів за фактичне використання земельної ділянки в Гурївській сільській раді і діє до моменту оплати землекористувачем суми, вказаній в п. 1 даного договору (у випадку п. 1), до дати видачі право установчих документів (договору оренди земельної ділянки та ін.) землекористувачу на вказану вище земельну ділянку (у випадку п. 2).

Вказаний договір скріплений підписами обох сторін, печаткою Гурївської сільської ради та 30.03.2017 зареєстрований у Гурївській сільській раді за № 17.

Слід зазначити, що аналогічні за предметом договори були укладені між вказаними особами також у 2015, 2016 роках.

3) Вознесенською місцевою прокуратурою, в рамках кримінального провадження, було виявлено порушення вимог чинного законодавства при використанні земель сільськогосподарського призначення на території Гурївської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області. Так, згідно вищевказаного договору ФОП ОСОБА_1 фактично використовує без правовстановлюючих документів земельну ділянку загальною площею 13,3 га, оскільки рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення ФОП ОСОБА_1 спірної земельної ділянки не приймалося, технічна документація із нормативної грошової оцінки цих земель не виготовлялася та не затверджувалася, земельні торги щодо продажу права оренди спірної земельної ділянки не проводились, договір оренди земельної ділянки не укладався.

Відповідно до інформації Відділу Держгеокадастру у Новоодеському районі Миколаївської області (лист № 134/117-17 від 12.07.2017) земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту Гурївської сільської ради, відноситься до земель державної власності, категорія - землі сільськогосподарського призначення, дана земельна ділянка не зареєстрована у Єдиному державному реєстрі речових прав.

Отже, за інформацією прокурора, спірна земельна ділянка не сформована як об'єкт цивільних прав та не зареєстрована у Державному земельному кадастрі.

4) Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта (номер 94580453), будь-яке речове право на спірну земельну ділянку за ОСОБА_1 не зареєстроване.

Водночас, за інформацією Державної фіскальної служби України (лист за вих. № 227/10/14-25-13-01 від 07.07.2017), у 2016 році ФОП ОСОБА_1 було подано податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) № НОМЕР_2 від 07.06.2016 терм. спл. 30.06.2016 року за земельну ділянку площею 13,3 га.

Предметом даного позову виступає вимога про повернення відповідачем земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 12,8689 га державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області.

В якості підстав заявлених позовних вимог прокурором висунуто норми статей 124, 125, 134 Земельного кодексу України, статей 387, 1212, 1213 Цивільного кодексу України.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши фактичні обставини справи згідно з вимогами чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд дійшов таких висновків:

Статтею 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до положень статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" основним завданням державного контролю за використанням та охороною земель є: забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України; забезпечення реалізації державної політики у сфері охорони та раціонального використання земель; запобігання порушенням законодавства України у сфері використання та охорони земель, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення; забезпечення додержання власниками землі та землекористувачами стандартів і нормативів у сфері охорони та використання земель, запобігання забрудненню земель та зниженню родючості ґрунтів, погіршенню стану рослинного і тваринного світу, водних та інших природних ресурсів.

Статтями 116, 123 Земельного кодексу України передбачено, що юридичні особи набувають права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону, які приймаються на підставі відповідних проектів землеустрою щодо їх відведення. Набуття права на землю юридичними особами здійснюється шляхом надання їх у користування.

Згідно зі ст. 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Матеріали даної справи свідчать про надходження від учасників процесу до суду після порушення провадження у справі наступних документів:

1) Акту Гурївської сільської ради від 08 вересня 2017 року, за яким комісією по контролю за використанням земель державної та комунальної власності проведено обстеження земельної ділянки в межах с. Піски, орієнтовною площею 13 га, яку використовував ФОП ОСОБА_1 в 2017 році та після збирання врожаю соняшника земельна ділянка не обробляється, подальшого її використання ФОП ОСОБА_1 не планується.

Акту від 20 жовтня 2017 року обстеження земельної ділянки у складі комісії: державний інспектор - головний спеціаліст відділу контролю за використанням та охороною земель у Новоодеському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, сільського голови Гурївської сільської ради та землекористувача - ФОП ОСОБА_1, за яким при обстеженні встановлено, що на земельній ділянці орієнтовною площею 13,3 га відбувся збір врожаю (скошування сільськогосподарської олійникової культури - соняшнику), наразі земельна ділянка звільнена ФОП ОСОБА_1 та ніким не використовується

2) Угоди про розірвання договору про відшкодування втрат від недоотримання коштів за фактичне використання земельної ділянки від 30 березня 2017 року, яка була укладена 11 жовтня 2017 року між землекористувачем - ФОП ОСОБА_1 та Гурївською сільською радою Новоодеського району.

3) Письмового звернення Гурївської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області № 402/03-03 від 13.10.2017 до начальника Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, в якому третя особа, посилаючись на судову справу № 915/858/17, просить повідомити Гурївську сільську раду про наявні документи та надати їх копії, на підставі яких Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області зроблено висновок про те, що вказана земельна ділянка перебуває у державній власності та вказаною земельною ділянкою розпоряджається Головне управління.

4) Письмової відповіді Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області № 9-14-0.6-1620/2-17 від 25.10.2017 на запит Новоодеського відділу Вознесенської місцевої прокуратури, з якої вбачається таке:

Відповідно до технічної документації із землеустрою про нормативну грошову оцінку земель населених пунктів Гурївської сільської ради (с. Гур'ївка та с. Піски), розробленої відповідно до угоди № 40 від 25.09.1997 та затвердженої рішенням Новоодеської Районної Ради від 05.01.1999 № 13, вказана земельна ділянка знаходиться в межах населеного пункту с. Піски.

У п. 1.3 Пояснювальної записки технічної документації з нормативної грошової оцінки «Уточнення планово-картографічної основи населених пунктів» вказано на коригування планово-картографічного матеріалу, враховуючи рішення Новоодеської Районної Ради від 26.02.1998 № 5 «Про затвердження меж сільських населених пунктів.» Але, водночас у додатку до даної документації (функціональне використання території с. Піски), вказано на площу с. Піски в розмірі 181,18 га.

Підставою затвердження меж населеного пункту є Проект землеустрою щодо встановлення або зміни меж населеного пункту, розроблений та затверджений у встановленому законом порядку.

У зв'язку з відсутністю у місцевому фонді документації Відділу у Новоодеському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області Проекту землеустрою щодо встановлення або зміни меж населеного пункту с. Піски у відповідності до рішення Новоодеської Районної Ради від 26.02.1998 № 5, вважається, що підстави для внесення спірної земельної ділянки до земель комунальної власності с. Піски відсутні.

5) Плану горизонтальної зйомки земельних ділянок, що розташовані в межах території Гурївської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, виконаний ФОП ОСОБА_6 на замовлення Вознесенської місцевої прокуратури.

За приписами статей 34, 36 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

З наданих суду доказів вбачається наявність спору між Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області та Гурївською сільською ради Новоодеського району Миколаївської області відносно належності права розпорядження земельною ділянкою, про яку йде мова у позові та договорі від 30 березня 2017 року.

Суд зобов'язував ухвалою від 10.10.2017 як прокурора, так і позивача надати належні та допустимі (офіційні) докази на підтвердження форми власності спірної земельної ділянки.

Прокурор, на виконання ухвали від 10.10.2017, надав план горизонтальної зйомки земельних ділянок, що розташовані в межах території Гурївської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, який в силу належності та допустимості доказів в якості підтвердження відповідного факту не може виступати офіційним та ґрунтовним доказом того, що спірна земельна ділянка відноситься до державної власності.

Так, відповідно до частин 1 та 2 статті 84 Земельного кодексу України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають, зокрема: усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

За приписами ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

У відповідності до частин 1-5, 10 статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Таким чином, виходячи з підстав позову (зокрема, статей 387, 1212, 1213 Цивільного кодексу України), саме на позивача покладається обов'язок доказування свого права розпорядження предметом позову - спірною земельною ділянкою, яке в даному випадку оспорюється Гурївською сільською радою.

Згідно з правилами статей 32, 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не довів суду і не підтвердив належними і допустимими доказами (офіційними) обставин щодо наявності у нього права розпорядження спірною земельною ділянкою.

Згідно наведеної вище угоди від 11 жовтня 2017 року про розірвання договору від 30 березня 2017 року та актів про обстеження земельної ділянки, вбачається, що на час розгляду даної справи в суді земельна ділянка орієнтовною площею 13,3 га, на якій відбувся збір врожаю, звільнена ФОП ОСОБА_1 та знаходиться у Гурївської сільської ради.

Наведене свідчить про те, що відповідачем - ФОП ОСОБА_1 на даний час зазначена в позові земельна ділянка являється фактично звільненою, не використовуються та за даними третьої особи знаходиться у Гурївської сільської ради.

Оскільки позивачем у вирішенні спору не надано суду в обґрунтування його вимог належних і допустимих доказів (в тому числі на вимогу суду - ухвали від 10.10.2017), які підтверджують форму власності спірної земельної ділянки, то розгляд справи судом здійснювався виключно за наявними у справі доказами.

Враховуючи інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування та не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, до спірних відносин чинним законодавством встановлено перелік доказів, які є підставою для покладення на відповідача відповідальності перед позивачем.

Так, відповідно до ст. 15-1 Земельного кодексу України, до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, зокрема, належить: внесення в установленому порядку пропозицій щодо розпорядження землями державної та комунальної власності, встановлення меж області, району, міста, району в місті, села і селища, регулювання земельних відносин; проведення відповідно до законодавства моніторингу земель та охорони земель; ведення та адміністрування Державного земельного кадастру; розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 13 пункту 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 333 від 29.09.2016, Головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території області.

Згідно з підпунктами 24, 30 пункту 4 вищевказаного Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, Головне управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний нагляд у сфері землеустрою; здійснює державний нагляд (контроль) в агропромисловому комплексі: у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, в тому числі за: веденням державного обліку і реєстрації земель, достовірністю інформації про наявність та використання земель; виконанням умов зняття, збереження і використання родючого шару ґрунту під час проведення гірничодобувних, геологорозвідувальних, будівельних та інших робіт, пов'язаних із порушенням ґрунтового покриву, своєчасним проведенням рекультивації порушених земель в обсягах, передбачених відповідним робочим проектом землеустрою; дотриманням вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; дотриманням правил, установленого режиму експлуатації протиерозійних, гідротехнічних споруд, збереженням захисних насаджень і межових знаків; проведенням землеустрою, виконанням заходів, передбачених проектами землеустрою, зокрема за дотриманням власниками та користувачами земельних ділянок вимог, визначених у проектах землеустрою; розміщенням, проектуванням, будівництвом та введенням в експлуатацію об'єктів, які негативно впливають або можуть вплинути на стан земель; здійсненням заходів, передбачених відповідними робочими проектами землеустрою щодо захисту земель від водної і вітрової ерозії, селів, підтоплення, заболочення, засолення, солонцювання, висушування, ущільнення та інших процесів, що призводять до погіршення стану земель, а також щодо недопущення власниками та користувачами земельних ділянок псування земель шляхом їх забруднення хімічними та радіоактивними речовинами і стічними водами, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами, заростання чагарниками, дрібноліссям та бур'янами; дотриманням строків своєчасного повернення тимчасово зайнятих земельних ділянок та обов'язкового виконання заходів щодо приведення їх у стан, придатний для використання за призначенням; дотриманням порядку визначення та відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва; використанням земельних ділянок відповідно до цільового призначення; дотриманням вимог земельного законодавства органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування з питань передачі земель у власність та надання у користування, у тому числі в оренду, зміни цільового призначення, вилучення, викупу, продажу земельних ділянок або прав на них на конкурентних засадах; у частині родючості ґрунтів за: зміною показників якісного стану ґрунтів у результаті проведення господарської діяльності на землях сільськогосподарського призначення; своєчасним проведенням підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності заходів щодо збереження, відтворення та підвищення родючості ґрунтів.

Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставини, які входять до предмета доказування з даної справи.

Так, лист Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області № 134/114-17 від 12.07.2017 та лист № 14-0.6-7907/2-17 від 09.10.2017 взагалі не містять ідентифікації земельної ділянки, про яку йде мова в зазначених листах, а відтак - суд не може пов'язати ці листи із даною судової справою.

Разом із тим, докази, які надані Гурївською сільською радою до письмових пояснень № 190/03-04 від 18.09.2017, мають право на дослідження, оскільки за твердженням останньої вказують на те, що спірна земельна ділянка орієнтовною площею 13 га розташована в 11 кварталі с. Піски в межах території Гурївської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області та є комунальною власністю Гурївської сільської ради відповідно до Закону України № 5245-VI від 06.09.2012 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» та наявних документів, що знаходяться в сільській раді.

Водночас, суд займається дослідженням доказів в межах заявленого предмета позову.

Таким чином, розглянувши даний спір, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, застосувавши норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, суд вирішив відмовити позивачу в задоволенні позову.

Враховуючи, що судом відмовлено в задоволенні позову, клопотання відповідача про припинення провадження у справі на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України не розглядалося.

Судовий збір, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Повне рішення складено та підписано 31 жовтня 2017 року.

Суддя О.Г. Смородінова