ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

31 жовтня 2017 р. Справа № 902/785/17

Господарський суд Вінницької області у складі судді Колбасова Ф.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Одноосібного товариства з обмеженою відповідальністю "Архітект Проект" (ідентифікаційний код 201426791, адреса: вул. Жорж Дантон № 45, ж.к. "Надія", ОСОБА_1, громада Столична, область Софія (столиця) м. Софія, Болгарія, 1220, адреса для листування: вул. Костянтинівська, буд. 21, офіс № 1, м. Київ, 04071)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Мясний Всесвіт" (, АДРЕСА_1, 21000)

про стягнення 119373,10 грн,

за участю секретаря судового засідання Вознюк К.В.

представники сторін:

позивача: ОСОБА_2 - представник за довіреністю б/н від 23.08.2017р.;

відповідача: не з'явився.

В С Т А Н О В И В :

19.08.2017р. до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява від 16.08.2017р. Одноосібного товариства з обмеженою відповідальністю "Архітект Проект" до Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясний Всесвіт" про стягнення суми авансового платежу та пені в сумі 4418,40 дол. США або 113111,04 грн.

Ухвалою від 22.08.2017р. за вказаним позовом порушено провадження у справі №902/785/17 та призначено судове засідання на 28.09.2017 року.

У зв'язку тим, що 28.09.2017р. суддя Колбасов Ф.Ф. перебував у службовому відрядженні, розгляд справи в цей день не відбувся, і ухвалою від 29.09.2017р. справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 12.10.2017р.

В судове засідання 12.10.2017р. прибув представник позивача.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, натомість 12.10.2017р. до суду надійшло клопотання за підписом директора Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясний Всесвіт" ОСОБА_3 про відкладення судового засідання на іншу дату в зв'язку з неможливістю забезпечити явку уповноваженого представника.

Також 25.09.2017р. та 12.10.2017р. до суду надійшли заяви № 1 та №2 Одноосібного товариства з обмеженою відповідальністю "Архітект Проект" про уточнення та збільшення позовних вимог. Останньою заявою № 2 від 12.10.2017р. Одноосібне товариство з обмеженою відповідальністю "Архітект Проект" просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясний Всесвіт" 119373,10 грн, з яких: сума основного боргу за невиконання зобов'язань за контрактом № 01 від 05.03.2017р. в розмірі 420 доларів США (що станом на дату подачі позовної заяви 16.08.2017р. еквівалентно 107478,00 грн) та пеня в розмірі 11895,10 грн, а також судові витрати, які складаються з: судового збору у розмірі 1790,59 грн, витрат на правову допомогу в розмірі 7500,00 грн, витрат на переліт у розмірі 1066 євро, що еквівалентно 33440,42 грн, та 125 доларів США, що еквівалентно 3277,50 грн. При цьому до поданої позивачем заяви про збільшення позовних вимог, всупереч вимогам ст.22 ГПК України, не додано доказів її надсилання відповідачу.

Крім того, судом встановлено невиконання відповідачем вимог ухвали суду від 29.09.2017 р. в частині надання витребуваних доказів.

В судовому засіданні 12.10.2017р. представник позивача подав клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку розгляду справи на 15 днів, відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК України, з метою надання часу, необхідного для виконання вимог ухвали суду в частині надання витребуваних доказів.

Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та клопотання позивача про продовження строку розгляду спору на 15 днів, з метою встановлення всіх обставин по справі, для повного, об'єктивного та правильного вирішення спору, суд ухвалою від 12.10.2017р. продовжив строк вирішення спору на 15 днів та відклав розгляд справи на 31.10.2017р.

31.10.2017р. до суду від позивача надійшов супровідний лист, до якого додано докази направлення відповідачу копії заяви № 2 від 12.10.2017р. про уточнення та збільшення позовних вимог, поданої до суду 12.10.2017р., довідку про стан заборгованості станом на 31.10.2017р. та письмові пояснення позивача щодо заявлених вимог. Вказані документи судом долучено до матеріалів справи.

Також 31.10.2017р. через канцелярію суду надійшла заява позивача від 31.10.2017р. про "уточнення позовних вимог", якою позивач, аналогічно заяві № 2 від 12.10.2017р., просив стягнути з відповідача на свою користь суму основного боргу за невиконання зобов'язань за контрактом № 01 від 05.03.2017р. в розмірі 4200,00 доларів США, що станом на дату подачі позовної заяви 16.08.2017р. еквівалентно 107478,00 грн; пеню за 109 днів прострочення відвантаження товару в розмірі 457,08 доларів США, що еквівалентно 11895,10 грн. В цій заяві позивач також просив покласти на відповідача судові витрати, до яких позивачем віднесено: суму судового збору у розмірі 1790,59 грн, суму витрат на правову допомогу в розмірі 7500,00 грн, витрати на переліт у розмірі 1066 євро, що еквівалентно 33440,42 грн та 125,00 доларів США, що еквівалентно 3277,50 грн.

На вказану дату - 31.10.2017р. в судове засідання прибула представник позивача, яка підтримала збільшені позовні вимоги, викладені в заяві № 2 від 12.10.2017р.

Приймаючи до розгляду заяву позивача № 2 від 12.10.2017р. про збільшення позовних вимог, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Пунктом 3.10. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011р. зазначено, що передбачені частиною 4 статті 22 ГПК України, права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Відповідно до частини 3 статті 55 ГПК України ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Як зазначалось раніше, відповідно до супровідного листа від 31.10.2017р., до матеріалів справи позивачем додано докази направлення відповідачу 20.10.2017р. копії заяви № 2 від 12.10.2017р. про уточнення та збільшення позовних вимог, поданої до суду 12.10.2017р. (фіскальний чек №1010 від 20.10.2017р. та опис вкладення в цінний лист з відбитком штемпеля - 20.10.2017р.)

Суд вважає, що заяву про збільшення позовних вимог представником позивача подано відповідно до вимог чинного законодавства і така заява приймається судом до розгляду на підставі ст. 22 ГПК України.

Таким чином ціна позову, з урахуванням збільшення розміру позовних вимог, становить 119373,10 грн.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясний Всесвіт" в судове засідання не з'явився, хоча про дату і місце судового засідання відповідача було належним чином повідомлено, шляхом направлення ухвали від 12.10.2017р. рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення. Як вбачається з рекомендованого повідомлення №214 1, поштове відправлення з ухвалою суду від 12.10.2017р., направлене на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясний Всесвіт", вручено 25.10.2017р.

В день судового засідання 31.10.2017р. на електронну адресу Господарського суду Вінницької області надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясний Всесвіт" б/н від 30.10.2017р., в якому відповідач заявив, що не визнає позовні вимоги, посилаючись на те, що термін поставки товару сторонами не узгоджений, так як відповідач контракт не підписував. Окрім того, відповідач заявив про намір взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в Господарському суді Дніпропетровської області.

Вказаний відзив не може бути прийнятий судом до розгляду, з огляду на таке.

Положеннями статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" передбачено, що оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов'язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис".

Відповідно до статей 1, 4 Закону України "Про електронний цифровий підпис", електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб'єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

Отже, створення електронного документа завершується накладенням електронного цифрового підпису його автора та надає електронному документу статусу оригіналу.

Однак, поданий Товариством з обмеженою відповідальністю "М`ясний Всесвіт" в електронній формі відзив на позов, який також містить клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, не підписаний електронним цифровим підписом уповноваженої особи заявника, а тому не може вважатися оригіналом електронного документа.

Суд приходить до висновку, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового засідання, без поважних причин двічі не прибув в судові засідання, хоча його явка визнавалась обов"язковою згідно ухвал суду і не скористався своїм правом на участь в розгляді справи.

При цьому суд констатує, що відповідачем на судове засідання 31.10.2017р. не подано клопотання, заяви в тому рахунку і щодо відкладення розгляду справи чи неможливості забезпечити участь в судовому засіданні свого представника, а також не подано документів витребуваних судом ухвалами від 22.09.2017р., 29.09.2017р. та від 12.10.2017р.

Окрім того, суд зазначає, що за клопотанням відповідача розгляд справи вже відкладався, чергове відкладення судового засідання є неможливим, оскільки суд обмежений строком вирішення спору, встановленим ст. 69 ГПК України.

Суд враховує, що статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Беручи до уваги приписи ч.1 ст.69 ГПК України щодо строків вирішення спору та той факт, що неявка в засідання суду відповідача або його представників, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами, відповідно до приписів ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

За відсутності відповідного клопотання справа розглядається без фіксації судового процесу технічними засобами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та оцінивши подані докази, суд встановив, що 05.03.2017р. між позивачем - Одноосібним товариством з обмеженою відповідальністю "Архітект Проект", як покупцем, укладено з відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Мясний Всесвіт", як продавцем, контракт № 01 про відвантаження товарів на загальну суму 300000,00 доларів США (а.с. 29-31, т. 1).

За умовами розділу 1 контракту "Предмет контракту", продавець зобовязався відвантажити, а покупець придбати на умовах FCA, Інкотермс 2010, товари, номенклатура яких визначена в додатку № 1 до контракту.

Всі ціни на товари обумовлюються в пропозиціях продавця і визначаються в доларах США. Продавець має право змінювати ціни за умови повідомлення покупця про наступну зміну не менш ніж за один місяць (п. 2.1. контракту № 01 від 05.03.2017р.).

Поставка товару здійснюється партіями, сформованими на підставі замовлень покупця і наявності товару на складі продавця (п. 3.2. контракту № 01 від 05.03.2017р.).

Замовлення вважається прийнятим до виконання, якщо продавець виставив покупцю попередній інвойс (п. 3.3. контракту № 01 від 05.03.2017р.).

Інвойс вступає в силу з моменту підтвердження покупцем згоди на оплату по цьому інвойсу (п. 3.4. контракту № 01 від 05.03.2017р.).

Відповідно до п. 3.5. контракту № 01 від 05.03.2017р., продавець зобовязується протягом пяти днів з моменту підтвердження покупцем згоди на оплату по виставленому інвойсу відвантажити товар в міжнародний аеропорт "Бориспіль" м.Бориспіль зі складу виробника.

Продавець зобовязаний повідомити покупця про факт відвантаження товару в найкоротші строки, повідомивши наступні дані: дату контракту, номер контракту, найменування засобу доставки, номер товаросупроводжуючого документа, опис, кількість і вагу відвантаженого товару.

У випадку, якщо продавець не здійснив відвантаження товару протягом десяти днів з моменту підтвердження покупцем згоди на оплату по виставленому інвойсу, покупець вправі відмовитися від замовленого товару.

Згідно п.п. 2 з п. 4.1. контракту № 01 від 05.03.2017р., у випадку непоставки товару, продавець повертає суму авансового платежу не пізніше десятого дня з дня отримання авансу.

Всі платежі по даному контракту здійснюються в доларах США банківським переказом (п. 4.2. контракту № 01 від 05.03.2017р.).

Відповідно до п. 10.4 контракту № 01 від 05.03.2017р., він вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2017р.

18.06.2017р. відповідач виставив позивачу інвойс № 1 на оплату 3500 кілограм охолодженої курки бройлер у вакуумній упаковці загальною вартістю 4200,00 доларів США (а.с. 34, т. 1).

19.06.2017р. позивач переказав на рахунок відповідача через платіжну систему "SWIFT" 4200,00 доларів США (а.с. 35, т.1).

Відповідач не поставив товар у визначений контрактом № 01 від 05.03.2017р строк та не повернув грошові кошти.

29.06.2017р. Одноосібне товариство з обмеженою відповідальністю "Архітект Проект" звернулося з листом № 03 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мясний Всесвіт" з вимогою повернути грошові кошти у розмірі 4200,00 доларів США (а.с. 35, т. 1).

Відповідач претензію залишив без відповіді та задоволення, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Дослідивши в сукупності всі обставини та матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Предметом спору у даній справі є повернення попередньої оплати за контрактом № 01 від 05.03.2017р.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах,телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Обов'язковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно зі ст. 36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Згідно пункту 2.2 Постанови пленуму Вищого Господарського Суду України № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії (стаття 36 ГПК). Якщо подані копії документів, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів, викликають сумніви, господарський суд може витребувати оригінали цих документів, у тому числі для огляду в судовому засіданні з наступним поверненням цих оригіналів особі, яка їх подала. Для перевірки достовірності поданих суду документів може бути призначено судову експертизу. Якщо одним з учасників судового процесу подано засвідчені ним копії документів, а інший з цих учасників заперечує відповідність їх оригіналам, то господарський суд зобов'язаний витребувати такі оригінали для огляду у особи, яка їх подала.

В судовому засіданні 31.10.2017р. представником позивача подано до суду оригінал контракту № 01 від 05.03.2017р., який долучено до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, в. т.р. оригінал контракту № 01 від 05.03.2017р., суд дійшов висновку, що контракт № 01 від 05.03.2017р. належним чином підписано з обох сторін особами, уповноваженими на це установчими документами (власноручні підписи упоноважених осіб містяться на кожному з аркушів контракту), окрім того вказаний контракт скріплено печатками обох сторін.

Вважати, що контракт № 01 від 05.03.2017р. є неукладеним, у сторін, які його уклали, не виникло правовідносин зобов`язального характеру, у суду немає підстав.

Згідно ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами ч.2 ст.693 ЦК України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відтак, договором на покупця може покладатися обов'язок здійснення попередньої оплати товару, тобто оплати до його передання продавцем. Шляхом попередньої оплати може бути оплачена повна вартість товару або її частина. Розмір попередньої оплати та строки її оплати встановлюються договором. Договір купівлі-продажу, який містить обов'язок продавця щодо попередньої оплати, є різновидом комерційного кредиту (ст. 1057 Цивільного кодексу України). У даному випадку покупець здійснює кредитування продавця. Виконання сторонами договору купівлі-продажу своїх обов'язків має зустрічний характер, тому не передання продавцем, який одержав суму попередньої оплати, товару у встановлений строк, надає покупцеві право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Порушенням зобов'язання на підставі ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням визначених змістом зобов'язання умов (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у встановлений договором або законом строк (ст. 612 ЦК України).

Згідно з ч. 1,3 ст. 664 ЦК України, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент, зокрема, надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це.

При цьому, визначене цією нормою право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати є за своїм змістом правом покупця на односторонню відмову від зобов'язання, внаслідок якої припиняється зобов'язання продавця перед покупцем по поставці товару і виникає нове грошове зобов'язання.

За умовами FCA Правил Інкотермс (вказане місце), товар мав бути доставлений перевізнику замовника.

За умовами контракту, відповідач повинен був відвантажити товар до міжнародного аеропорту "Бориспіль" в період з 20 червня по 24 червня 2017 року включно. Враховуючи непоставку товару протягом вказаного строку, відповідач повинен повернути позивачу авансовий платіж в сумі 4200,00 доларів США не пізніше десятого дня з дня отримання авансу, тобто до 02 липня 2017 року.

Відповідачем не надано суду доказів поставки позивачу товару, обумовленого контрактом та інвойсом, як і не надано доказів повернення позивачу коштів сплачених ним в якості попереднього платежу в сумі 4200,00 доларів США.

Відповідно до ч.2 ст.192 ЦК України, іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Стаття 524 ЦК України визначає, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно зі статтею 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст.198 ГК України грошові зобов'язання учасників господарських відносин повинні бути виражені і підлягають оплаті у гривнях. Грошові зобов'язання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо суб'єкти господарювання мають право проводити розрахунки між собою в іноземній валюті відповідно до законодавства. Виконання зобов'язань, виражених в іноземній валюті, здійснюється відповідно до закону.

Згідно з п.4 ч.1 ст.55 ГПК України, ціна позову визначається у позовах про стягнення іноземної валюти - в іноземній валюті та у гривнях відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову.

Таким чином, діюче законодавство не містить заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни Національним банком України курсу національної валюти України по відношенню до іноземної.

Відповідно до постанов Верховного Суду України від 04.07.2011р. у справі № 3-62гс11 та від 26.12.2011р. у справі № 3-141гс11 положення чинного законодавства визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти.

Згідно статті 36 Закону України "Про Національний банк України" офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється Національним банком України.

Валютні курси, як зазначено у частині першій статті 8 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання та валютного контролю", встановлюються Національним банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України.

Тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу визнаються судом обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 4200,00 доларів США, що еквівалентно на дату подачі позовної заяви 107478,00 грн.

При цьому відповідач доводів позивача не спростував, хоча йому надавалась така можливість: суд, зважаючи на клопотання відповідача, відкладав розгляд справи для надання відповідачем доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову, в т.ч. доказів про фактичну кількість поставленого товару або повернення коштів.

Щодо заявлених позивачем збільшених вимог про стягнення штрафних санкцій у вигляді пені за період з 25.06.2017р. по 11.10.2017р. - 109 днів прострочення відвантаження товару в розмірі 11895,10 грн, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Слід зазначити, що у відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Частиною першою ст.548 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Приписами ч.6 ст.232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За умовами абз. 3 п. 3.5. контракту, у випадку, якщо продавець не здійснив відвантаження товару протягом пяти днів з моменту підтвердження покупцем згоди на оплату по виставленому інвойсу, він зобовязаний сплатити покупцю 0,1% від вартості замовлення за кожен день затримки. 0,1% від вартості замовлення в даному випадку становить 4,2 долари США, які відповідач, як продавець, повинен сплатити за кожен день прострочення виконання свого зобов'язання перед позивачем як покупцем.

Період нарахування пені позивачем визначено з 25.06.2017р. по 11.10.2017р. (109 днів). Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, щоденні офіційні курси долара США до національної валюти - гривні, суд приходить до висновку, що він є вірним та обґрунтованим.

Таким чином, вимоги позивача стосовно стягнення за період з 25.06.2017р. по 11.10.2017р., 11895,10 грн пені є правомірними, оскільки відповідають умовам укладеного сторонами контракту та чинного законодавства.

Розглянувши заяву позивача про покладення на відповідача судових витрат, які складаються з наступних сум: судового збору у розмірі 1790,59 грн, витрат на правову допомогу в розмірі 7500,00 грн, витрат на переліт у розмірі 1066 євро, що еквівалентно 33440,42 грн, та 125,00 доларів США, що еквівалентно 3277,50 грн., суд приходить до наступних висновків.

Враховуючи повне задоволення позовних вимог на відповідача слід покласти витрати по сплаті судового збору в сумі 1790,59 грн, відповідно до приписів ч. 1 ст. 49 ГПК України.

Відповідно до ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Тобто до судових витрат не належать витрати сторін, що не пов'язані з судовою справою.

З огляду на викладене, на відповідача також покладається обов`язок відшкодування позивачу судових витрат на послуги адвоката в сумі 4500,00 грн. за написання позовної заяви. Понесення вказаних витрат позивачем підтверджено договором про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 05.07.2017р. (а.с. 69-70, т.1), актом про прийняття-передачі наданих послуг від 02.08.2017р. (а.с.,73, т.1) квитанцією № 03 від 16.08.2017р. (а.с. 74, т.1).

Щодо інших витрат позивача на правову допомогу, а саме витрат в сумі 500,00 грн, які сплачені згідно акту від 05.07.2017р. по квитанції № 51 від 06.07.2017р. за написання претензії, то ці витрати не можуть бути покладені на відповідача, оскільки не пов`язані із судовим розглядом даної справи. Також на відповідача не можуть бути покладені витрати позивача на правову допомогу в сумі 2500,00 грн згідно акту про прийняття-передачу наданих послуг від 14.09.2017р. за представництво інтересів позивача в судовому засіданні 28.09.2017р. (а.с. 75, т. 1). Дана послуга не може вважатися судом такою, що була надана позивачу і повинна бути оплаченою, оскільки судове засідання 28.09.2017р. не відбулось.

Суд також визнає необґрунтованою вимогу позивача про відшкодування йому за рахунок відповідача витрат на переліт у розмірі 1066,00 євро, що еквівалентно 33440,42 грн, та 125,00 доларів США, що еквівалентно 3277,50 грн. Як вбачається з наданих позивачем авіапротоколів, перельоти мали місце до подання даного позову і безпосередньо не пов`язані з розглядом судом даної справи, а імовірно спричинені досудовими перемовинами сторін.

В судовому засіданні 31.10.2017р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 43, 44, 48, 49, 75, 82-85, 115, 116 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мясний Всесвіт" (, АДРЕСА_1, 21000) на користь Одноосібного товариства з обмеженою відповідальністю "Архітект Проект" (ідентифікаційний код 201426791, адреса: вул. Жорж Дантон № 45, ж.к. "Надія", ОСОБА_1, громада Столична, область Софія (столиця) м. Софія, Болгарія, 1220; адреса для листування: вул. Костянтинівська, буд. 21, офіс № 1, м. Київ, 04071) 4200,00 доларів США, що еквівалентно на дату подачі позовної заяви 107478,00 грн, основного боргу за невиконання зобов'язань за контрактом № 01 від 05.03.2017р., 11895,10 грн пені, 1790,59 грн відшкодування витрат по сплаті судового збору, 4500,00 грн на відшкодування витрат на послуги адвоката, шляхом перерахування за наступними реквізитами: D Commerce Bank AD-Bulgaria Bank code DEMIBGSF IBAN BG07DEMI1310 EOOД "Архітект Проект".

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Копію даного рішення направити сторонам (відповідачу - рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення).

Повний текст рішення складено 06 листопада 2017 р.

Суддя Колбасов Ф.Ф.

віддрук. 3 прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (адреса для листування: вул. Костянтинівська, буд. 21, офіс № 1, м. Київ, 04071)

3 - відповідачу (АДРЕСА_1, 21000)