ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.10.2017р. Справа №905/1816/17

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат», м.Камянське,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс», м.Маріуполь,

про стягнення 5577071,66 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

Згідно із ст.77 ГПК України

в засіданні суду оголошувалась перерва з 14.09.2017р. по 27.09.2017р.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат», м.Камянське звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс», м.Маріуполь про стягнення заборгованості у розмірі 5577071,66 грн.

04.09.2017р. позивач надав заяву №017/951 від 16.08.2017р. про збільшення розміру позовних вимог, згідно з якою окрім визначеної у позовній заяві вимоги про стягнення заборгованості за договором №13-0021-01 від 05.01.2013р. в розмірі 5577071,66 грн, було заявлено вимоги про стягнення інфляційних нарахувань на суму боргу в розмірі 5164852,63 грн, 3% річних з простроченої суми в розмірі 529528,08 грн.

Відповідно до ч.4 ст.22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

За приписами п.3.12 постанови №18 від 26.12.2011р. пленуму Вищого господарського суду України під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Заявлені суду вимоги позивача про стягнення процентів річних та інфляційних обґрунтовані іншими (додатковими) підставами ніж безпосередньо первісний позов, а отже, фактично є одночасною зміною предмету і підстави позову, що зумовлює відмову в прийнятті цих вимог до розгляду в рамках справи №905/1816/17, але не позбавляє позивача на заявлення таких вимог в окремому провадженні.

Відтак, позов №017/13 від 27.07.2017р. розглядається судом у первісній редакції, яка надійшла до суду 04.08.2017р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору №13-0021-01 від 05.01.2013р. в частині проведення своєчасної оплати товару.

Відповідач у відзиві №522/06-309 від 12.09.2017р. просив суд припинити провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмету спору, оскільки 05.09.2017р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» було направлено на адресу позивача заяву №522/198-06 від 04.09.2017р. «Про залік зустрічних однорідних вимог» на суму 5577071,66 грн з метою погашення заборгованості за договором №13-0021-01 від 05.01.2013р.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобовязують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 зазначеного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 постанови №18 від 26.12.2011р. пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За висновками суду, незважаючи на те, що сторони у судове засідання 19.10.2017р. не зявились, справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а відсутність учасників судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Одночасно, судом враховано, що згідно з ухвалою господарського суду від 17.10.2017р. присутність сторін у судовому засіданні 19.10.2017р. була визначена не обовязковою.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобовязання виникають, зокрема, з договору.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як свідчать матеріали справи, 05.01.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» (покупець) та Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського» (найменування якого було змінено на Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат», продавець) було підписано договір №13-0021-01.

За приписами п.п.1.1 укладеного сторонами правочину продавець зобовязується поставити, а покупець прийняти та сплатити товар, на умовах і за цінами, передбаченими цим договором та специфікаціями, що є невідємною частиною договору.

Відповідно до п.п.2.1, 2.2 договору №13-0021-01 від 05.01.2013р. ціна товару, перерахованого в специфікаціях до цього договору, вказана на умовах EXW cклад продавця згідно з Інкотермс (правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної ОСОБА_1 в редакції 2010р.). Сума договору на момент підписання орієнтовно становить 500000 грн з урахуванням ПДВ і може змінюватись на суму кожної наступної специфікації, підписаних обома сторонами.

Згідно із п.10.4 укладеного продавцем та покупцем договору (в редакції додаткової угоди №7) останній набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2014р.

За змістом п.п.4.1, 4.2 договору №13-0021-01 від 05.01.2013р. товар поставляється за попереднім погодженням строків передачі товару з покупцем. Кількість і ціна товару визначаються в специфікаціях, які є невідємною частиною договору.

Як свідчать матеріали справи, продавцем та покупцем за договором було підписано додаткові угоди №22, №24 від 20.10.2014р., №27.11.2014р., №27 від 24.12.2014р., якими сторони дійшли згоди доповнити договір №13-0021-01 від 05.01.2013р. специфікаціями №№33, 35, 36, 38, які містять відомості щодо термінів постачання, кількості, ціни та асортименту товару.

За приписами п.п.5.1, 5.2, 5.3 укладеного сторонами договору продавець поставляє товар погодженими партіями на умовах EXW cклад продавця згідно з Інкотермс (правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної ОСОБА_1 в редакції 2010р.). Товар вважається переданим продавцем і прийняти покупцем по кількості, визначеній на електронних вагах продавця, згідно з накладною на відпуск матеріалів. В накладній, рахунку, податковій накладній обовязкове посилання на номер цього договору.

Як вказує позивач, на підставі укладеного сторонами правочину у липні грудні 2014 року Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат» було поставлено відповідачу наступну продукцію:

- цемент ПЦ-500 у кількості 2206,48 т на суму 2402856,72 грн з ПДВ (907,50 грн за 1 т без ПДВ), що підтверджується видатковими накладними №355/сн від 31.07.2014р., №400/сн від 31.08.2014р., №458/сн від 30.09.2014р.;

- щебень гранітний 5-20 мм у кількості 6725,29 грн на суму 669838,88 грн з ПДВ (83 грн за 1 т без ПДВ), що підтверджується видатковими накладними №356/сн від 31.07.2014р., №401/сн від 31.08.2014р.,

- щебень гранітний 5-20 мм у кількості 7843,19 грн на суму 800005,38 грн з ПДВ (85 грн за 1 т без ПДВ), що підтверджується видатковими накладними №459/сн від 30.09.2014р., №505/сн від 31.10.2014р., №573/сн від 30.11.2014р.,

- цемент ПЦ-400 у кількості 2337,96 т на суму 2405760,84 грн з ПДВ (857,50 грн за 1 т без ПДВ), що підтверджується видатковими накладними №491/сн від 30.09.2014р., №506/сн від 31.10.2014р., №572/сн від 30.11.2014р., №604/сн від 31.12.2014р.,

- добавка для спецбетонів «Coral Master Frio» у кількості 20,4 т на суму 82620 грн з ПДВ (3375 грн за 1 т без ПДВ), що підтверджується видатковою накладною №606/сн від 31.12.2014р.

Прийняття товару здійснювалось представником відповідача ОСОБА_2 за довіреностями №1084 від 02.07.2014р., №1121 від 04.08.2014р., №1155 від 02.09.2014р., №1194 від 02.10.2014р., №1232 від 05.11.2014р., №1262 від 04.12.2014р.

Факт отримання товару на загальну суму 6361081,82 грн відповідачем в порядку норм ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не заперечується.

Зважаючи на викладені вище обставини та виходячи з положень ст.ст.34, 36 Господарського процесуального кодексу України, за висновками суду, позивачем доведено належними та допустимими доказами поставку товару на загальну суму 6361081,82 грн в межах договору №13-0021-01 від 05.01.2013р.

Як вказує позивач, відповідач встановлений договором №13-0021-01 від 05.01.2013р. обовязок щодо оплати продукції у повному обсязі та у визначений угодою строк не виконав, внаслідок чого позивачем заявлено вимоги про стягнення основного боргу в сумі 5577071,66 грн.

Згідно із вимогами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За правилами ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За приписами п.п.3.1 3.4 укладеного сторонами договору розрахунки за цим договором здійснюється в національній валюті України. Оплата за поставлений товар здійснюється покупцем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок продавця на умовах за фактом отримання товару та іншими формами розрахунків. Продавець і покупець є платниками податку на прибуток на загальних підставах. Оплата за поставлений товар здійснюється протягом 5 банківських днів з моменту предявлення рахунків.

Як свідчать матеріали справи, позивачем були оформлені рахунки №8894/0 31.07.2014р. на суму 1316548,62 грн (накладні №355/сн від 31.07.2014р., №356/сн від 31.07.2014р.), №8935/0 31.08.2014р. на суму 1405292,96 грн (накладні №401/сн від 31.08.2014р., №400/сн від 31.08.2014р.), №18003/0 від 30.09.2014р. на суму 1421571,60 грн (№458/сн від 30.09.2014р., №459/сн від 30.09.2014р., №491/сн від 30.09.2014р.), №18062/0 від 31.10.2014р. на суму 1002031,98 грн (накладні №505/сн від 31.10.2014р., №506/сн від 31.10.2014р.), №18116/0 від 30.11.2014р. на суму 634178,04 грн (накладні №572/сн від 30.11.2014р., №573/сн від 30.11.2014р.), №18175/0 від 31.12.2014р. на суму 581458,62 грн (накладні №606/сн від 31.12.2014р., №604/сн від 31.12.2014р.).

Відтак, враховуючи приписи п.п.3.1 3.4 договору №13-0021-01 від 05.01.2013р. та умов специфікацій до вказаного договору, з огляду на те, що постачання товару здійснювалось протягом липня грудня 2014 року, строк виконання зобовязання з оплати продукції за договором №13-0021-01 від 05.01.2013р. настав.

При цьому, як свідчать матеріали справи, вартість товару, який було поставлено за накладними №355/сн від 31.07.2014р., №356/сн від 31.07.2014р. була частково погашена відповідачем у сумі 784010,16 грн шляхом зарахування зустрічної однорідної вимоги на підставі заяви №06-292 від 10.02.2017р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс».

Відповідно до ч.3 ст.203 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Аналогічні за змістом приписи містить ст.601 Цивільного кодексу України.

Зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення зобов'язань. За своєю правовою природою припинення зобов'язання зарахуванням зустрічної вимоги це одностороння угода, яка оформляється заявою однієї з сторін, і, якщо інша сторона не погоджується з проведенням такого зарахування, вона вправі на підставі ст.16 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України звернутись за захистом своїх охоронюваних законом прав до суду.

З огляду на вищенаведене, за відсутності підстав вважати наведену вище заяву такою, що не відповідає вимогам ст.602 Цивільного кодексу України, а також враховуючи її визнання безпосередньо позивачем, грошове зобовязання покупця перед продавцем з оплати поставленого за договором №13-0021-01 від 05.01.2013р. товару на суму 784010,16 грн є виконаним.

За змістом акту звірки взаємної заборгованості між Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс», який підписано уповноваженими представниками та скріплено печатками сторін, станом на 01.05.2017р. у відповідача обліковується заборгованість за договором №13-0021-01 від 05.01.2013р. у розмірі 5577071,66 грн.

Водночас, у відзиві №522/06-309 від 12.09.2017р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» просило суд припинити провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмету спору, оскільки 05.09.2017р. відпвоідачем було направлено на адресу позивача заяву №522/198-06 від 04.09.2017р. «Про залік зустрічних однорідних вимог» на суму 5577071,66 грн з метою погашення заборгованості за договором №13-0021-01 від 05.01.2013р.

Відповідно до ст.601 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватись за заявою однієї із сторін.

За змістом названої правової норми залік можливий лише при наявності таких умов: вимоги сторін мають бути зустрічні, тобто такі, які випливають з двох різних зобовязань між двома особами, де кредитор одного зобовязання є боржником іншого, те саме повинно бути і з боржником; однорідні, зокрема можна зарахувати грошовий борг проти грошового, а також необхідно, щоб за обома вимогами настав вже строк виконання, оскільки не можна предявити до зарахування вимоги за таким зобовязанням, яке не підлягає виконанню. При цьому, характер зобовязань, їх мета, зміст та види при зарахуванні не мають значення. Зустрічні вимоги мають бути однорідними за своєю юридичною природою та матеріальним змістом.

Як стверджує відповідач, 05.09.2017р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» було скеровано на адресу Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» заяву №522/198-06 від 04.09.2017р. про зарахування зустрічних однорідних вимог, що підтверджується описом вкладення до цінного листа №685 із відбитком штемпелю відділу поштового зв'язку та засвідчено підписом працівника зв'язку.

За змістом вказаної заяви, Товариство з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» посилалось на існування заборгованості позивача перед відповідачем за договором будівельного підряду №12-0497-102 від 22.03.2012р. та повідомив позивача про проведення, в порядку норм ст.601 Цивільного кодексу України, зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 5577071,66 грн.

Водночас, в обґрунтування існування зазначеної заборгованості Товариство з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» надало до матеріалів справи копії листів №924-06 від 08.12.2015р., №522/883-06 від 19.12.2015р., №522/906-01 від 27.11.2015р., №522/338-00 від 30.09.2016р., №522/339-00 від 30.09.2016р., №522/334-00 від 30.09.2016р., №522/341-00 від 30.09.2016р., №522/342-00 від 30.09.2016р., №522/343-00 від 30.09.2016р., №522/06-00 від 06.05.2017р., протокол засідання по врегулюванню взаємовідносин між Товариством з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» та Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат» в рамках виконаних будівельно-монтажних робіт по проекту «Реконструкція СПЦ», договір будівельного підряду №12-0497-102 від 22.03.2012р., додаткові угоди до нього та протоколи розбіжностей, графік виконання робіт у зупинний період, графік виконання будівельно-монтажних робіт по проекту «Реконструкція сортопрокатного цеху. Перший пусковий комплекс (перша черга)», графік фінансування будівельно-монтажних робіт.

При цьому, з перелічених вище документів не вбачається, що строк виконання грошового зобовязання з оплати будівельно-монтажних робіт за договором №12-0497-102 від 22.03.2012р. на суму 5577071,66 грн настав, та, що такі роботи взагалі були виконані в межах вказаного правочину. Первинних документів, які підтверджують наявність дебіторської заборгованості відповідача за договором будівельного підряду №12-0497-102 від 22.03.2012р. до матеріалів справи не надано.

Відтак, вищевикладені обставини свідчать про недоведеність тверджень Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» щодо існування заборгованості Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» перед ним за договором будівельного підряду №12-0497-102 від 22.03.2012р. та, як наслідок, наявність підстав для зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 5577071,66 грн.

Таким чином, приймаючи до уваги, що позивач зобов?язання за договором №13-0021-01 від 05.01.2013р. виконав належним чином, зауважень щодо кількості та якості поставленого товару від відповідача не надходило, враховуючи, що відповідачем порушені взяті на себе за договором обов?язки в частині строку їх виконання та у повному обсязі, суд дійшов висновку, що вимоги Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» про стягнення заборгованості у розмірі 5577071,66 грн є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 83656,07 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Водночас, судовий збір в сумі 38925,09 грн, сплачений у звязку з поданням Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат» заяви №017/951 від 16.08.2017р., з огляду на приписи ст.7 Закону України «Про судовий збір» підлягає поверненню заявнику, за умови надходження відповідного письмового клопотання платника.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.22, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат», м.Камянське до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс», м.Маріуполь про стягнення заборгованості у розмірі 5577071,66 грн, задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» (87500, Донецька область, м.Маріуполь, просп.Леніна, буд.68А, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» (51925, Дніпропетровська область, м.Камянське, вул.Соборна, буд.18Б, ) заборгованість у розмірі 5577071,66 грн, а також судовий збір в сумі 83656,07 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

У судовому засіданні 19.10.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 24.10.2017р.

Суддя Ю.О.Паляниця