ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2017 р. Справа № 922/2726/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О. , суддя Тарасова І. В.;

за участі секретаря судового засідання Марченко В.О.,

за участі представників сторін:

позивача не зявився,

1-го, 2-го відповідачів не зявились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (вх.№3110Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 17.08.2017 у справі №922/2726/17,

за позовом Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Львів,

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-торгівельної фірми "Авіас", м. Харків,

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма-Вест", м. Харків,

про стягнення 60000,00 грн,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.08.2017 відмовлено у прийнятті позовної заяви Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-торгівельної фірми "Авіас" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма-Вест" про стягнення 60000,00 грн. Повернуто позовну заяву та додані до неї документи на 22 арк.

Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду, Львівське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 17.08.2017 у справі №922/2726/17 та направити справу на розгляд до господарського суду Харківської області.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт посилається на те, що відмова у прийнятті позовної заяви на підставі пункту 1 частини 1 статті 62 Господарського процесуального кодексу України є безпідставною.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 17.10.2017 апеляційну скаргу прийнято до провадження, її розгляд призначено на 31.10.2017 о 10:30 год.

У судове засідання 31.10.2017 представники сторін не зявились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 17.10.2017, копія якої направлена сторонам у справі.

Позивач (апелянт) отримав копію ухвали суду 23.10.2017, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься у матеріалах справи, однак не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні.

Копії ухвал Харківського апеляційного господарського суду від 17.10.2017 про прийняття апеляційної скарги та призначення її до розгляду, направлені на адресу відповідачів, знаходяться у відділенні поштового звязку через не вручення адресатам під час доставки, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2010 №01-08/140 Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами в господарському судочинстві особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що згідно зі ст.102 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження, суд апеляційної інстанції у відповідності до приписів зазначеної статті Господарського процесуального кодексу України обмежений у терміні розгляду апеляційної скарги на ухвалу господарського суду, клопотання про продовження строку розгляду справи від учасників провадження у справі не надходило, ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 17.10.2017 сторони попереджені, що у разі не зявлення їх представників у судове засідання та не надання сторонами документів, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами та за відсутністю представників сторін, тому колегія суддів дійшла висновку, що справа згідно зі статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст.101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила.

У серпні 2017 Львівське обласне територіальне відділення Антимонопольного Комітету України звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельної фірми "Авіас" про стягнення 40000,00 грн. та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма-Вест" про стягнення 20000,00 грн.

Оскаржуваною ухвалою, відмовляючи у прийнятті позовної заяви на підставі пункту 1 частини 1 статті 62 Господарського процесуального кодексу України, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають розгляду в господарських судах України, а саме: в порядку позовного провадження.

Разом з тим, господарським судом враховано, що постановою господарського суду Харківської області від 01.02.2017 у справі 922/4527/16 Товариство з обмеженою відповідальністю "Норма-Вест" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено голову ліквідаційної комісії ОСОБА_1, встановлено строк для пред`явлення кредиторами своїх вимог до боржника - один місяць з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет. На офіційному веб - сайті Вищого господарського суду України 02.02.2017 оприлюднено повідомлення про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури за №39936. У зв'язку з тим, що у повідомленні судом допущено описки, 03.02.2017 на офіційному веб - сайті Вищого господарського суду України оприлюднено додаткове повідомлення про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури за № 40004.

Постановою господарського суду Харківської області від 20.07.2017 у справі №922/1902/17 ТОВ ВТФ "Авіас" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено голову ліквідаційної комісії ОСОБА_1 20.07.2017 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оприлюднено повідомлення про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури за номером 44684.

Відповідно до положень ст.38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, зокрема, строк виконання всіх грошових зобовязань банкрута вважається таким, що настав; у банкрута не виникає жодних додаткових зобовязань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обовязкових платежів)), крім витрат, безпосередньо повязаних із здійсненням ліквідаційної процедури; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута; скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається; вимоги за зобовязаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть предявлятися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі; виконання зобовязань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і порядку, передбачених цим розділом.

Статтею 4-1 Господарського процесуального кодексу України передбачено форми розгляду справ господарськими судами та види процесу у господарських судах: позовне провадження та провадження у справах про банкрутство, яке здійснюється у порядку, передбаченому Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а норми Господарського процесуального кодексу України застосовуються субсидіарно, якщо відсутнє відповідне регулювання у законі про банкрутство.

Пунктом 7 частини 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарським судам підвідомчі: справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство.

Згідно з частиною 9 статті 16 Господарського процесуального кодексу України до виключної підсудності суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, віднесено розгляд справ у майнових спорах, передбачених пунктом 7 частини 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України.

Зазначені зміни до процесуального законодавства набрали чинності з 19.01.2013 року, незалежно від того за нормами якої редакції Закону про банкрутство здійснюється провадження у конкретній справі про банкрутство та на якій стадії провадження перебуває боржник.

Частиною 4 статті 10 Закону про банкрутство передбачено, що суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника.

Отже, з врахуванням змін до Господарського процесуального кодексу України, внесених Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" № 4212-VI від 22.12.2011 року, що набрав чинності 19.01.2013 року, суд дійшов обґрунтованого висновку, що спори з майновими вимогами до боржника, в тому числі спір про визнання недійсним будь-якого правочину, який порушується особою, чиї майнові права порушено (кредиторами, арбітражним керуючим в інтересах кредиторів) після 19.01.2013 року, належать до виключної підсудності господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Також, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції правомірно застосовано у даному випадку правові висновки Верховного Суду України, які викладені у постанові №16/047 від 13.04.2016 у справі №908/4804/14 про застосування пункту 7 частини 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України та частини 9 статті 16 Господарського процесуального кодексу України, частини 4 статті 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а саме: з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника і спеціальні норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" застосовуються переважно щодо інших законодавчих актів. За умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Положення пункту 7 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України та частини четвертної статті 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" застосовуються незалежно від суб'єктного складу сторін лише у тому випадку, коли майнові вимоги пред'являються саме до особи (боржника), яка перебуває у процедурах банкрутства.

У даному випадку суд першої інстанції встановив, що і перший, і другий відповідачі є боржниками у розумінні Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 62 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо: заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Взявши до уваги правові висновки Верховного Суду України щодо виключної підсудності майнових спорів за участю особи, яка перебуває в процедурі банкрутства, суд першої інстанції помилково відмовив у розгляді позовної заяви на підставі пункту 1 частини 1 ст.62 Господарського процесуального кодексу України, оскільки такі заяви розглядаються за правилами спеціальної підсудності саме у господарських судах за місцезнаходженням боржника у межах справи про банкрутство із застосуванням процесуального інструментарію, встановленому Господарським процесуальним кодексом України для позовного провадження.

Колегія суддів зазначає, що при зверненні до господарського суду з позовом з майновими вимогами до боржника, відносно якого порушена справа про банкрутство, матеріали мають бути передані на розгляд до суду, у провадженні якого знаходиться справа про банкрутство; і саме цим судом розглядається спір по суті за правилами позовного провадження без порушення нової справи.

Разом з тим, судова колегія зазначає, що місцевий господарський суд не взяв до уваги, що позивач звернувся із вимогами до двох відповідачів.

Відповідно до пункту 5 ст.63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо порушено правила об'єднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Правила обєднання кількох позовних вимог в одній позовній заяві встановлено у ст.58 Господарського процесуального кодексу України. За змістом даної норми в одній позовній заяві може бути обєднано кілька вимог, звязаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Таким чином, обєднавши у одній позовній заяві вимоги про стягнення сум боргу до першого відповідача - ТОВ ВТФ "Авіас", майнові вимоги до якого повинні розглядатися у справі №922/1902/17 про банкрутство ТОВ ВТФ "Авіас", та до другого відповідача - ТОВ "Норма-Вест", майнові вимоги до якого повинні розглядатися у справі 922/4527/16 про банкрутство ТОВ «Норма-Вест», позивач порушив правила обєднання вимог.

Враховуючи зазначені обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що відмова господарським судом у прийнятті позовної заяви на підставі пункту 1 частини 1 ст.62 Господарського процесуального кодексу України є безпідставною, обєднання вимог до двох відповідачів (боржників) унеможливлює передачу до суду для розгляду у межах справ про банкрутство цих боржників, а тому справа №922/2726/17 підлягає поверненню до господарського суду Харківської області для вирішення питання щодо правильності обєднання позовних вимог у порядку ст.58, ст.63 Господарського процесуального кодексу України.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід'ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об'ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Статтею 55 Конституції України передбачено захист прав і свобод людини і громадянина судом. Зокрема, частиною 4 цієї статті встановлено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно зі ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За такими підставами, колегія суддів вважає, що господарський суд дійшов помилкового висновку про відмову у прийнятті позовної заяви та її повернення, неправильно застосувавши норми процесуального права та неповно зясувавши обставини, що мають значення для справи, у звязку з чим ухвала господарського суду Харківської області від 17.08.2017 у справі №922/2726/17 підлягає скасуванню, а апеляційна скарга частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101 -106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 17.08.2017 у справі №922/2726/17 скасувати.

Справу №922/2726/17 передати до господарського суду Харківської області.

Повний текст постанови складено 06.11.2017.

Головуючий суддя О.А.Пуль

Суддя Я.О.Білоусова

Суддя І.В.Тарасова