УХВАЛА

25.10.2017Справа № 910/10930/16

За скаргою Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»
надії та рішення Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві
у справі № 910/10930/16 за позовом до про Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Рівнегаз» Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» стягнення 6150,32 грн.

СуддяСташків Р.Б.

Представники
від скаржника:Сороколіт Є.М., Єгоров В.С. (представники за довіреністю);
від ВДВС - від позивача -не з'явився; не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У вересні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося до суду з указаною скаргою.

Скаржник зазначав, що 8 лютого 2017 року двома постановами Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у виконавчому провадженні № 52435691 з нього стягнуто відповідно виконавчий збір у сумі 752,83 грн. та витрати виконавчого провадження у сумі 136,10 грн.

У скарзі скаржник посилається на те, що дії щодо винесення вищевказаних постанов суперечать вимогам ст.ст. 27, 42 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII (далі - Закон), оскільки рішення суду, на підставі якого був виданий наказ Господарського суду м. Києва № 910/10930/16 від 5 вересня 2016 року, ним було виконано самостійно без вжиття державним виконавцем заходів з примусового його виконання, тому просив визнати дії Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо винесення цих постанов незаконними, а ці постанови визнати недійсними.

У судовому засіданні представники скаржника підтримали подану скаргу, та просили врахувати, що у скарзі помилилися у даті винесення оскаржуваних постанов, зазначивши помилкову дату винесення - 8 серпня 2017 року, замість 8 лютого 2017 року.

Судом прийняті вказані пояснення, а тому предметом розгляду скарги є дії органу Державної виконавчої служби щодо винесення постанов від 8 лютого 2017 року у виконавчому провадженні № 52435691 про стягнення з боржника 752,83 грн. виконавчого збору та 136,10 грн. витрат виконавчого провадження, а також вказані постанови органу Державної виконавчої служби.

Орган Державної виконавчої служби у письмових поясненнях на скаргу, проти скарги заперечив, посилаючись на правомірність дій та рішень, які відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року (далі - Закон № 606-XIV), чинного станом на час відкриття виконавчого провадження.

Позивач письмових пояснень на скаргу не подав, його представник у судове засідання повторно не з'явився, про час і місце його проведення повідомлений у встановленому порядку.

Представник органу Державної виконавчої служби у судове засідання не з'явився, однак цей орган надіслав на адресу суду свої заперечення та додав до них копію виконавчого провадження № 52435691.

Суд вважає можливим розглянути скаргу відповідно до вимог ч. 2 ст. 121-2 ГПК України за відсутності представників позивача та органу Державної виконавчої служби за наявними матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представників скаржника та органу Державної виконавчої служби, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у Шевченківському районному відділі Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві знаходився наказ Господарського суду міста Києва № 910/10930/16 від 5 вересня 2016 року про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Рівнегаз» 6150,32 грн. 3% річних, а також 1378 грн. судового збору.

Виконавче провадження було відкрите постановою цього відділу ВП № 52435691 від 3 жовтня 2016 року.

8 лютого 2017 року двома оскаржуваними постановами у виконавчому провадженні № 52435691 з боржника було стягнуто відповідно виконавчий збір у сумі 752,83 грн. та витрати виконавчого провадження у сумі 136,10 грн.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 27 Закону виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Поясненнями представника скаржника, копією платіжного доручення № 4008245 від 24 жовтня 2016 року підтверджується факт самостійної сплати боржником на користь стягувача суми заборгованості за наказом Господарського суду міста Києва № 910/10930/16 від 5 вересня 2016 року в повному обсязі.

Докази виконання рішення суду у даній справі в примусовому порядку, зокрема, шляхом звернення стягнення на майно боржника, вилучення у нього грошових коштів, інших цінностей тощо, відсутні.

Тому підстави для стягнення з боржника виконавчого збору також відсутні.

За таких обставин, дії з винесення постанови у виконавчому провадженні №52435691 від 8 лютого 2017 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 752,83 грн. є неправомірними, а постанова підлягає визнанню незаконною.

Доводи державного виконавця, щодо правомірності винесення оскаржуваної постанови на підставі ст. 28 Закону № 606-XIV, чинного станом на час відкриття виконавчого провадження, суперечать п. 7 прикінцевих та перехідних положень Закону, тому є безпідставними.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 42 Закону витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

За змістом п. 7 Розділу I Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 2 квітня 2012 року, у постанові як окремому документі повинні бути зазначені мотиви, з яких виходив виконавець при прийнятті відповідного рішення і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову.

У оскаржуваній постанові № 52435691 від 8 лютого 2017 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 136,10 грн. не зазначено, з якого розрахунку виходив державний виконавець при визначенні такого розміру, відсутнє посилання на докази несення таких витрат, відповідних даних також не подано суду під час вирішення даної скарги.

Оскільки зазначена постанова не відповідає вимогам Закону, дії державного виконавця з приводу винесення указаної постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження є неправомірними, а постанову слід визнати незаконною.

Враховуючи викладене та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», статтями 33, 86, 121-2 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задовольнити.

Визнати дії Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо винесення постанов від 8 лютого 2017 року у межах виконавчого провадження № 52435691 про стягнення виконавчого збору, про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження неправомірними.

Визнати постанову Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у виконавчому провадженні № 52435691 від 8 лютого 2017 року про стягнення виконавчого збору у сумі 752,83 грн. незаконною.

Визнати постанову Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у виконавчому провадженні № 52435691 від 8 лютого 2017 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у сумі 136,10 грн. незаконною.

Ухвала може бути оскаржена в установленому законом порядку.

СуддяСташків Р.Б.