ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

31 жовтня 2017 року Справа № 908/6314/14

Вищий господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого суддіЄвсікова О.О.,
суддівКролевець О.А.,
Попікової О.В.,
розглянувши касаційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Електросталь"
на ухвалуДонецького апеляційного господарського суду від 16.03.2017 (головуючий суддя Дучал Н.М., судді Склярук О.І., Ушенко Л.В.)
у справі№ 908/6314/14 Господарського суду Запорізької області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Дельта Банк"
до1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь", 2. Публічного акціонерного товариства "Донецький металопрокатний завод"
простягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 16.03.2017 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 23.01.2015 (суддя Кутіщева-Арнет Н.С.) у справі №908/6314/14 повернуто заявнику на підставі п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою апеляційного господарського суду, відповідач-1 звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить зазначену ухвалу скасувати, а справу передати до апеляційного господарського суду для розгляду питання про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, розглянувши касаційну скаргу та додані до неї документи, встановила наступне.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 15.08.2017 у даній справі повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Електросталь" касаційну скаргу на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 16.03.2017 у справі №908/6314/14 та додані до неї документи без розгляду на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України через ненадання доказів на підтвердження повноважень представника на підписання скарги, відсутність належних доказів надсилання копії скарги позивачу у справі, неподання належних доказів сплати судового збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 1113 ГПК України після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2, 3, 4 і 6 частини першої цієї статті, касаційна скарга може бути подана повторно.

Скаржник вдруге звернувся 23.08.2017 з касаційною скаргою без номера від та дати на ухвалу апеляційного суду від 16.03.2017, проте не виконав обов'язкових (на підставі ст. 45 ГПК України) вимог ухвали Вищого господарського суду України від 15.08.2017 та не усунув обставин, зазначених у п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України. За змістом подана Товариством з обмеженою відповідальністю "Електросталь" скарга є ідентичною попередньо поданій скарзі.

Подана 12.05.2017 скаржником касаційна скарга (від 10.05.2017 без номера) складена представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь" ОСОБА_4, повноваження якого на підписання касаційної скарги не підтверджені належними доказами, а саме: до касаційної скарги не додано документів на підтвердження відповідних повноважень представника.

Як уже відзначалось судом касаційної інстанції в ряді ухвал у даній справі про повернення касаційних скарг відповідача-1 без розгляду, матеріали справи не містять належним чином засвідченої довіреності на вказану особу.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 111-3 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо касаційна скарга підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Згідно з ч. 4 ст. 111 ГПК України до скарги додаються докази сплати судового збору і надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Як встановлено колегією суддів, матеріали касаційної скарги не містять належних доказів, які підтверджували б направлення її копії позивачу у справі, що є підставою для повернення касаційної скарги відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Зазначаючи в додатках до скарги про наявність доказів надсилання копії скарги позивачу, скаржник повторно додає копію фіскального чека від 14.02.2017 на ім'я "Дельта Банк" та копію опису вкладення в цінний лист від 14.02.2017, дати яких передують даті винесення апеляційним судом оскаржуваної ухвали від 16.03.2017. При цьому, як вбачається з копії зазначеного опису вкладення, надсилалась копія апеляційної скарги б/н від 13.02.2017 на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 09.02.2017 у справі № 908/3864/14, тобто копія апеляційної, а не касаційної, скарги у іншій справі. Таким чином копії вказаних фіскального чеку та опису вкладення не можуть слугувати належними доказами надіслання копії касаційної скарги позивачу у справі.

Крім того заявником не додав і належних доказів сплати судового збору за касаційне оскарження ухвали суду.

Порядок і розмір сплати судового збору в Україні встановлено Законом України "Про судовий збір" із змінами і доповненнями.

Відповідно до п. 2.21 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7 платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Колегія суддів суду касаційної інстанції встановила, що скаржником до касаційної скарги додано копію квитанції № 15841642 від 28.03.2016 про сплату 1378,00 грн., яка не може слугувати належним доказом сплати судового збору та не підтверджує сплату судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 25.11.2016 до Вищого господарського суду України за визначеними наступними реквізитами:

рахунок отримувача - 0007

банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві

отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м. Києва

код банку отримувача - 820019

код отримувача за ЄДРПОУ - 38004897

код бюджетної класифікації 22030104 (змінено відповідно до наказу Державної казначейської служби України від 14.01.2016 № 13, яким затверджено Зміни до Довідника відповідності символу звітності коду класифікації доходів бюджету, затвердженого наказом Державного казначейства України від 15.01.2007 №5),

символ звітності банку 254 (відповідно до листа Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві № 06-08/512-1512 від 07.02.2012).

Відтак додану до касаційної скарги копію квитанції від 23.02.2017 із іншими реквізитами для зарахування коштів, де отримувачем значиться ГУ ДКСУ у Львівській області, кодом отримувача - 38007620, банком отримувача - ГУ ДКСУ у Львівській обл., кодом банку отримувача - 825014 з призначенням платежу: "32582387; суд. збір за подання скарги на рішення від 09.02.2017 у справі 909/547/15" не можна вважати належним доказом сплати судового збору, який підтверджує сплату судового збору в установленому порядку за подання касаційної скарги на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 16.03.2017 у справі № 908/6314/14.

Також у прохальній частині скарги заявник зазначає, що на даний момент через скрутне фінансове становище не має можливості сплатити судовий збір у повному обсязі, посилаючись на знаходженням товариства в зоні проведення активної фази АТО, де відбуваються активні бойові дії, мають випадки розбою та мародерства, що, на думку скаржника обґрунтовує його скрутне фінансове становище. Клопотання про відстрочення сплати чи звільнення від сплати судового збору заявником не заявлено.

Відповідно ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, виходячи з положень вищевказаного закону, суд може відстрочити, розстрочити або звільнити від сплати судового збору при врахуванні майнового стану скаржника, який останній повинен довести суду, надавши відповідні докази в розумінні ст.36 ГПК України.

Як роз'яснено в пп. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Особа, яка заявляє відповідне клопотання (зокрема про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору), повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Однак жодних доказів існування наведених обставин скрутного фінансового становища, а також відсутності можливості сплатити судовий збір у належному розмірі скаржником суду не надано.

Колегія суддів вважає, що скаржник не підтвердив належними доказами наявність підстав для відстрочення сплати судового збору чи звільнення від сплати, а тому не вбачає достатніх підстав для звільнення заявника від сплати судового збору чи відстрочення його сплати.

За таких обставин подана касаційна скарга та додані до неї документи підлягають поверненню заявнику.

За приписами п. 4 ч. 1 ст. 111-3ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Оскаржувана ухвала апеляційного господарського суду про повернення апеляційної скарги без розгляду набрала законної сили 16.03.2017, а строк її оскарження в касаційному порядку закінчився 05.04.2017.

Скаржник же звернувся з касаційною скаргою вперше лише 12.05.2017 (згідно з відміткою поштового штемпеля на конверті, в якому надійшла скарга до апеляційного суду), тобто поза межами строку на касаційне оскарження, з пропуском такого строку більш ніж на рік.

Повертаючи касаційну скаргу без розгляду суд касаційної інстанції вказав скаржнику на необхідність належного обґрунтування ним неможливості звернення з касаційною скаргою у визначений законом строк.

Звернувшись з касаційною скаргою вдруге, заявник просить суду поновити строк на касаційне оскарження постанови апеляційного господарського суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 ГПК України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк. При цьому Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку.

Отже, у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені в обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку. Клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз'яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Виходячи зі змісту вказаної статті, поважними вважаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами справи процесуальних дій.

Заявник не надав жодних доказів на підтвердження існування поважних причин пропуску процесуального строку з обґрунтуванням їх поважності, оскільки з його клопотання не вбачається існування дійсних перешкод для своєчасної підготовки належно оформленої касаційної скарги, які б могли об'єктивно завадити скаржнику реалізувати своє право на її подання протягом законодавчо встановленого терміну, так і доказів того, що у нього не було можливості невідкладно усунути недоліки скарги, визначені ухвалою суду касаційної інстанції від 15.08.2017.

За таких обставин колегія суддів вважає, що скаржником не надано жодних переконливих доказів наявності поважних причин пропуску строку, встановленого для подання касаційної скарги, та зволікання з усуненням недоліків касаційної скарги, а тому згідно з приписами статті 53 Господарського процесуального кодексу України в поновленні пропущеного процесуального строку слід відмовити.

Керуючись статтями 86, 111, пунктами 1, 3, 4, 5 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

У Х В А Л И В:

Відхилити клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь" про відновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 16.03.2017 у справі № 908/6314/14.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Електросталь" касаційну скаргу на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 16.03.2017 у справі №908/6314/14 та додані до неї документи без розгляду.

Головуючий суддя О.О. Євсіков
суддіО.А. Кролевець
О.В. Попікова