ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2017 р.Справа № 922/2696/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Помпі К.І.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Харків
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м.Харків
про стягнення 306529,98 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_3, дов. від 08.08.2017 року

відповідача - ОСОБА_2, особисто

ВСТАНОВИВ:

Розглядається позовна вимога про стягнення з відповідача 306529,98 грн. заборгованості за договором поставки товарів № 03/03-15 від 03 березня 2015 року.

Представник позивача у судовому засіданні підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні та у наданих письмових запереченнях проти заявлених позовних вимог заперечує, просить відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, судом встановлено наступне.

03 березня 2015 року між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (позивачем, постачальником) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (відповідачем, покупцем) було укладено договір поставки № 03/03-15.

Відповідно до пункту 1.1 договору поставки № 03/03-15 постачальник зобов*язується передати у власність покупця, а покупець зобов*язується прийняти й оплатити сантехнічні та інші товари в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Згідно пункту 1.2 договору поставки від 03 березня 2015 року передача товару здійснюється окремими партіями, погодженими сторонами. Загальна кількість товару, його часткове співвідношення (асортимент, номенклатура), одиниці виміру товару та ціна одиниці виміру товару визначається сторонами у специфікаціях. Сторони домовилися приймати в якості специфікацій рахунки-фактури, що оформлюються постачальником.

Відповідно до пункту 3.2. договору поставки № 03/03-15 здача-приймання товару проводиться за кількістю товарних одиниць уповноваженими представниками покупця.

Згідно пункту 3.3. договору поставки від 03 березня 2015 року датою передання товару вважається дата вручення товару уповноваженому представнику покупця, факт якого засвідчується відміткою покупця (уповноваженої сооби) на видатковій накладній.

Відповідно до пунктів 81. та 8.2. договору поставки № 03/03-15 оплата за товар здійснюється на умовах відстрочки платежу протягом 25 банківських днів з моменту відвантаження товару, шляхом безготівкового переказу грошових коштів на рахунок постачальника або готівкою.

Матеріали справи свідчать про те, що 03 березня 2017 року відповідно до підписаної видаткової накладної № 01/03-1 покупець отримав від постачальника санітарно-технічні вироби на загальну суму 306529,98 грн.

Станом на 09 квітня 2015 року покупець не виконав своє грошове зобов*язання. у зв*язку з чим у Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 перед позивачем утворилася заборгованість у розмірі 306529,98 грн.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Згідно статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару; договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Таким чином, дослідивши умови договору поставки № 03/03-15 від 03 березня 2015 року, суд вважає, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу та до якого повинні застосовуватись положення Цивільного кодексу України, що регулюють загальні умови виконання зобов'язання, а також положення параграфу 1, 3 глави 54 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини 2 статті 193 Господарського кодексу, України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статтей 526 та 525 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 306529,98 грн. заборгованості задовольнити.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, у разі задоволення позовних вимог, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 124, 129 Конституції України, статтями 6, 11, 15, 16, 509, 525, 526, 549, 610, 611, 655, 692, 712 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (61100, АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_2) 306529,98 грн. заборгованості за договором поставки товарів № 03/03-15 від 03 березня 2015 року та 4597,95 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 27.10.2017 р.

Суддя П.В. Хотенець