Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "02" листопада 2017 р. Справа № 906/781/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Давидюка В.К.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 31.12.2016;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №26/984 від 29.12.2016.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Приватного підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №4"

до Виконавчого комітету Житомирської міської ради

про стягнення 178665,18 грн.

Строк розгляду спору продовжено за клопотанням представників сторін згідно з ч.3 ст.69 ГПК України.

В судовому засіданні 31.10.2017 на підставі ст.77 ГПК України оголошувалася перерва до 02.11.2017 о 10:00.

Приватне підприємство "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №4" звернулося до суду з позовом про стягнення з Виконавчого комітету Житомирської міської ради 178665,18грн збитків (упущеної вигоди).

Представник позивача в обґрунтування позовних вимог зазначив, що через бездіяльність Виконавчого комітету Житомирської міської ради, яка полягала в несвоєчасному прийнятті рішення про затвердження нових розмірів тарифів з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, підприємство зазнало збитків у вигляді упущеної вигоди. За період з січня 2011 по лютий 2014 неодноразово збільшувалась мінімальна заробітна плата, зростала вартість електроенергії, паливно-мастильних матеріалів, запасних частин, матеріалів, тощо, які в діючому тарифі були закладені в цінах 2010 року.

Представник відповідача в судовому засіданні вказала, що позивачем не доведено розмір заявлених збитків. За відсутності нового рішення органу місцевого самоврядування позивач не мав підстав розраховувати на кошти у вигляді упущеної вигоди, а наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання прибутку не є підставою для задоволення позовних вимог. Разом з тим, відповідачем пропущено строк позовної давності.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

25.12.2009 між Житомирською міською радою (власник) та Приватним підприємством "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №4" укладено договір на управління та утримання житлового фонду міської ради м. Житомира (а.с.9-11), за умовами якого власник передає ПП "ВЖРЕП №4" в управління та утримання частину житлового фонду Житомирської міської ради згідно з додатком до даного договору, і правом на одержання платежів від надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від споживачів житлово-комунальних послуг, а ПП "ВЖРЕП №4" зобов'язується здійснювати від свого імені управління і утримання комунального майна в інтересах власника і споживачів послуг. (п.1.2 договору).

Відповідно до п.3.2 договору розмір економічно обґрунтованих тарифів на послуги з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій (за винятком послуг з технічного обслуговування ліфтів і енергопостачання для ліфтів) розраховується ПП "ВЖРЕП №4" і погоджуються органом місцевого самоврядування у встановленому законодавством порядку.

Згідно з п. 8.1 договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 01.10.2014.

В період з 01.09.2013 по 28.02.2014 ПП "ВЖРЕП №4" надавало послуги споживачам за тарифами, які передбачені рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради "Про встановлення тарифів на послуги ПП "ВЖРЕП № 4", ДП "Крошня", ДП "Крошня Плюс", ДП "Нова Крошня" з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій" №874 від 16.12.2010.

Рішенням виконавчого комітету №61 від 19.02.2014 "Про встановлення тарифів на послуги ПП "ВЖРЕП №4", ДП "Крошня" ПП "ВЖРЕП №4", ДП "Крошня Плюс" ПП "ВЖРЕП №4", ДП "Нова Крошня" ПП "ВЖРЕП №4" з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій" затверджено перелік та періодичність обов'язкових послуг з утримання будинків та споруд та прибудинкових територій згідно з додатком 1 та тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій згідно з додатками 2,3,4,5. Дане рішення набрало чинності з 01.03.2014.

На думку позивача, через бездіяльність Виконавчого комітету Житомирської міської ради, яка полягала у зволіканні прийняття рішення про затвердження нових тарифів з утримання будинків та споруд, їх прибудинкових територій, ПП "ВЖРЕП №4" зазнало збитків.

Оцінивши в сукупності всі матеріали та обставини справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, врахувавши пояснення учасників судового процесу, господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання.

Відповідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до п. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафна санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Предявлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обовязок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання органом місцевого самоврядування своїх обовязків.

Враховуючи норми ч. 4 ст. 623 ЦК України на позивача покладений обов'язок довести розмір збитків, заподіяних йому порушенням зобов'язання.

Разом з тим, при обрахуванні розміру упущеної вигоди позивачу необхідно підрахувати розмір збитків, а також надати докази, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум.

З огляду на те, що в даному випадку Виконавчий комітет Житомирської міської ради виступає як орган владних повноважень, а не стороною господарського зобов'язання, то для задоволення позовних вимог щодо відшкодування збитків є встановлення в діях відповідача складу цивільного правопорушення, складовими частинами якого є: протиправність поведінки винної особи як заподіювана збитків; вина; наявність збитків; причинний зв'язок між діями винної особи та заподіянням збитків. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов'язку з відшкодування збитків.

Так, постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 04.09.2014 у справі №296/947/14-а визнано неправомірною бездіяльність виконавчого комітету Житомирської міської ради щодо невстановлення тарифів приватному підприємству "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №4", дочірньому підприємству "Крошня Плюс" приватного підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №4" в період з 20.08.2013 до набрання законної сили Постанови Кабінету Міністрів України №602 від 21.08.2013.

Судом встановлено, що планові тарифи на послуги з утримання будинків та споруд і прибудинкових територій ПП "ВЖРЕП №4" та його дочірніх підприємств, розраховані згідно з Постановою КМУ від 01.06.2011 №869 та вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації" оприлюднено проект рішення на сайті Житомирської міської ради 30.07.2013 терміном 20 робочих днів. Даний проект рішення підготовлено на розгляд засідання виконавчого комітету на 10.09.2013.

Постановою КМУ "Деякі питання формування та встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги" №602 від 21.08.2013 внесено зміни до Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та передбачено необхідність надання Держцінінспекцією висновків щодо розрахунків економічно обґрунтованих планових витрат, пов'язаних з наданням зазначених послуг.

За таких обставин, розгляд питання та прийняття рішення про затвердження нових тарифів ПП "ВЖРЕП №4" виконавчим комітетом 10.09.2013 суперечив би вимогам законодавства.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належить послуга з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).

З метою обґрунтування розміру упущеної вигоди, позивач повинен був надати розрахунок вказаної у позові суми з визначенням тарифу у розрізі кожного виду наданої послуги та за окремим будинком.

Як вбачається з розрахунку збитків, наданого позивачем, в якому визначено загальну площу квартир (будинків) в розмірі 66058,1 кв. м., в той час як сумарна кількість квадратних метрів становить 52170,04. При цьому згідно з рішенням №61 від 19.02.2014 "Про встановлення тарифів на послуги ПП "ВЖРЕП №4", ДП "Крошня " ПП "ВЖРЕП №4", ДП "Крошня Плюс" ПП "ВЖРЕП №4", ДП "Нова Крошня" ПП "ВЖРЕП №4" з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій" площа території ПП "ВЖРЕП №4" складає 52287,33 кв.м.

Судом враховано, що на підставі п. 3.2. договору, розмір економічно обґрунтованих тарифів на послуги з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій (за винятком послуг з технічного обслуговування ліфтів і енергопостачання для ліфтів) розраховується ПП "ВЖРЕП №4" і погоджується органом місцевого самоврядування у встановленому законодавством порядку.

Тобто, підставою для визначення вартості наданих послуг є прийняте рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради. А за відсутності такого рішення підприємство не мало підстав розраховувати на збільшення коштів за надані послуги.

Позивач, посилаючись на ч. 4 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», вказує, що у разі встановлення органом місцевого самоврядування тарифів на житлово-комунальні послуги на рівні, що унеможливлює отримання прибутку, орган, який їх затвердив, зобов'язаний відшкодувати з відповідного місцевого бюджету виконавцям/виробникам різницю між встановленим розміром цін/тарифів та економічно обґрунтованими витратами на виробництво цих послуг.

Так рішенням виконавчого комітету №61 від 19.02.2014 встановлено нові тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з 01.03.2014. При цьому Виконавчим комітетом Житомирської міської ради при прийнятті зазначеного рішення враховано пропозицій надавача послуг щодо визначення вартості тарифів.

Разом з тим, позивачем не надано доказів, які підтверджують, що в період з 01.09.2013 по 28.02.2014 діяли економічно необґрунтовані тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

За таких обставин, ПП "ВЖРЕП №4" не доведено факт спричинення збитків у вигляді неодержаного прибутку, а тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Крім того, представником Виконавчого комітету Житомирської міської ради подано заяву про застосування строку позовної давності, в якій зазначає, що позивачу стало відомо про завдані збитки (упущену вигоду) за результатами діяльності та відповідної звітності поступово, тобто 30.09.2013, 31.10.2013, 30.11.2013, 31.12.2013, 31.01.2014, 28.02.2014. У зв'язку з чим представник відповідача вважає, що підприємство пропустило строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом.

Представник позивача щодо вказаних доводів заперечував, так як позовна давність має обчислюватися з дати набрання законної сили постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 04.09.2014 у справі №296/947/14-а, якою визнано факт неправомірної бездіяльності виконавчого комітету Житомирської міської ради щодо невстановлення тарифів саме за період, за який заявлені позовні вимоги про стягнення збитків у даній справі.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України).

Згідно приписів ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Разом з тим, відповідно до п.2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" від 29.05.2013 №10, перш ніж застосовувати позовну давність, суду слід зясувати чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у звязку зі спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Оскільки підставою відмови у позові є необґрунтованість позовних вимог, приписи щодо пропуску позивачем строку позовної давності, на які посилається відповідач у поданій заяві, в даному випадку, не впливають на результат вирішення спору.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 08/11/17

Суддя Давидюк В.К.

Віддрукувати:

1- справу;

2,3- сторонам;