ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"07" листопада 2017 р. Справа № 903/337/14

Суддя господарського суду Волинської області Костюк С.В., розглянувши матеріали

за скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" від 17.08.2017р. №14/5-873 (вхід. №01-49/54/17 від 22.08.2017р.)

на дії відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області

у справі № 903/337/14

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України

до Державного комунального підприємства Луцьктепло

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 акціонерне товариство Волиньгаз

про стягнення 1 285 074,42грн.

за участю представників сторін:

від скаржника: ОСОБА_2, дов. № 14-174 від 23.10.2017 року;

від боржника: ОСОБА_3, дов. № 27/08 від 03.01.2017 року;

від ДВС: н/з.

Суть скарги: 22.08.2017 року ОСОБА_1 акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (стягувач по виконавчому провадженню) звернулося до суду зі скаргою, в якій просить визнати незаконними дії Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області в особі Відділу примусового виконання рішень щодо зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження ВП № 46571132; визнати недійсною постанову про зупинення вчинення виконавчих дій від 01.08.2017 року у виконавчому провадженні № 46571132.

В обґрунтування скарги посилається на те, що при винесені оскаржуваної постанови порушено норми п. 10 ч.1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» та норми Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» від 03.11.2016 року № 1730-VIII (надалі Закон № 1730).

06.11.2017 року через відділ документального забезпечення та контролю суду головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Волинській області подано пояснення № 04-35/5567 від 06.11.2017 року, в якому просить в задоволенні скарги відмовити, вказуючи, що при винесені оспорюваної постанови, керувався п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України Про виконавче провадження та наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 160 від 27.06.2017р., відповідно до якого ДКП Луцьктепло було включене до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості на підставі Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії за № 68.

Також просить розглядати скаргу без участі представника відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Волинській області.

ДКП «Луцьктепло» (боржник по в/п) в поясненні від 10.10.2017 року № 4689/08 заперечив проти поданої скарги та зазначив, що наказом Мінрегіону від 27.06.2017 року № 160 ДКП «Луцьктепло» було включено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії (далі- Реєстр).

Згідно із п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України Про виконавче провадження виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", ОСОБА_1 акціонерне товариство "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

У відповідності до ч. 4 ст. 34 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 10 частини першої цієї статті, зупиняється у частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду.

Відповідно до наказу господарського суду від 18.09.2014 року № 903/337/14-1, виданого на виконання рішення господарського суду Волинської області від 12.05.2014 року та постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 06.08.2014 року стягувачем визнано ПАТ «НАК «Нафтогаз України», на підставі включення боржника до Реєстру 13.07.2017 року зазначений звернувся до виконавчої служби з заявою про зупинення виконавчих проваджень про стягнення заборгованості перед ПАТ «НАК «Нафтогаз України», а тому постанова про зупинення вчинення виконавчих дій від 01.08.2017 року ВП № 46571132 прийнята з дотриманням Закону України «Про виконавче провадження».

Дослідивши надані сторонами докази на обґрунтування своїх доводів та заперечень, суд дійшов висновку про задоволення скарги, з врахуванням наступного.

Як слідує з матеріалів справи рішенням господарського суду від 12.05.2014 року було позов задоволено повністю, стягнуто з ДКП «Луцьктепло» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 1 134878,43 грн.річних, 150195,99 грн. інфляційних втрат, 25701,49 грн. судового збору (а.с.174-178 Т.1).

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 06.08.2014 року рішення господарського суду Волинської області від 12.05.2014 року залишено без змін (а.с. 219-224 Т.1).

На виконання даних судових актів 18.09.2014 року видано наказ № 903/337/14-1 (а.с.227 Т.1).

Ухвалою суду від 06.10.2015 року за заявою ДКП «Луцьктепло» було відстрочено виконання рішення до 01.01.2016 року (а.с.32-34 Т.2).

Боржник 13.07.2017 року звернувся з заявою № 3394/08 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про зупинення всіх виконавчих проваджень на весь час перебування ДКП «Луцьктепло» в Реєстрі.

01.08.2017 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій по наказу № 903/337/14-1 від 18.09.2014 року, яким стягнуто з ДКП «Луцьктепло» 1310775,91 грн., з них 1 134878,43 грн.річних, 150195,99 грн. інфляційних втрат, 25701,49 грн. судового збору з посиланням на п.10 ч.1 ст. 34 та ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.42 Т.2).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав скарги, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Частиною 2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Обовязковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», діяльність органів державної виконавчої служби та приватних виконавців здійснюється з дотриманням принципів: 1) верховенства права; 2) законності; 3) незалежності; 4) справедливості, неупередженості та обєктивності; 5) обовязковості виконання рішень; 6) диспозитивності; 7) гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; 8) розумності строків виконавчого провадження; 9) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому пунктом 1 ч.2 ст.18 цього Закону встановлено, що виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 34 ЗУ "Про виконавче провадження", виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі, включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", ОСОБА_1 акціонерне товариство "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Частиною 4 ст.34 вказаного вище Закону передбачено, що виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 10 частини першої цієї статті, зупиняється у частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду.

Стаття 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" містить визначення термінів. Так, реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості (далі - реєстр), - державна відкрита, загальнодоступна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про підприємства та організації, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону. Реєстр розміщується на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства (абз. 9 ч. 1 ст. 1 Закону).

Як вбачається із матеріалів справи на підставі наказу Мінрегіону від 27.06.2017 року № 160 ДКП «Луцьктепло» включено до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», що підтверджується додатком, до вказаного наказу, який містить перелік субєктів господарювання, які включаються до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії.

Як свідчать матеріали справи, а саме рішення господарського суду Волинської області від 12.05.2014 року, постанова Рівненського апеляційного господарського суду від 06.08.2014 року та наказ суду від 18.09.2014 року, виданий на примусове виконання даних судових актів, стягувачем є ПАТ «Нафтогаз України», боржником є ДКП «Луцьктепло», що як встановлено судом вище, включено до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії». По даному наказу стягується 1310775,91 грн., з них 1 134878,43 грн. річних, 150195,99 грн. інфляційних втрат, 25701,49 грн. судового збору, тобто по рішенню не стягується заборгованість за спожитий природний газ, яка виникла до 01.07.2016 року.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України Про виконавче провадження).

Відповідно до ч.1 ст. 121-2 ГПК України, скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Частиною 1 ст. 74 Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Суд вважає, що стягувач не відповідає критеріям визначеним п.7 ч. 1 ст.1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", згідно якого постачальником природного газу визначено - Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та її дочірня компанія "Газ України", оскільки, як слідує з матеріалів справи, зобовязання по справі виникли з договору про відступлення права вимоги № 14/6735/12 від 02.11.2012 року, відповідно до якого ПАТ по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз» передав право вимоги НАК «Нафтогаз України», тобто продавцем та первісним кредитором був саме ПАТ по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз».

Крім того, ухвалою суду від 06.10.2015 року за заявою ДКП «Луцьктепло» було відстрочено виконання рішення до 01.01.2016 року (а.с.32-34 Т.2), по наказу № 903/336/14-1 стягуються інфляційні, відсотки річних та судовий збір, тому підстав для зупинення вчинення виконавчих дій згідно п.4 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» не було, відтак скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Керуючись Конституцією України, Законом України Про виконавче провадження, Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», статтями 33, 34, 43, 86, 115, 1212 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

У Х В А Л И В:

1. Скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволити.

2. Визнати незаконними дії Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області в особі Відділу примусового виконання рішень щодо зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження ВП № 46571132.

3. Визнати недійсною постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 46571132 від 01.08.2017 року.

Суддя С. В. Костюк