КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2017 р. Справа№ 910/14272/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Пашкіної С.А.

Баранця О.М.

за участю секретаря судового засідання Бовсунівської Л.О.

представників

позивача Гермаш Л.В.

відповідача Литвяк А.В., Тимошенко В.Ю.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2017 по справі №910/14272/17 (суддя Турчин С.О. )

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", в особі Філії "Дарницький вагоноремонтний завод" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про зобов'язання виконати умови договору, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.09.2017 по справі №910/14272/17 в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вищезазначене рішення скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.10.2017 колегією суддів у складі: головуючий суддя Сітайло Л.Г., судді Баранець О.М., Пашкіна С.А. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду 07.11.2017.

06 листопада 2017 року, через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів, представник відповідача подав відзив на апеляційну скаргу.

В судове засідання 07.11.2017 з'явились представники позивача та відповідача.

Згідно зі ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає розгляд справи, в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 26.12.2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Беручи до уваги, що представник відповідача повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність представника відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив скасувати оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2017.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечили проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просили залишити без змін оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2017.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

11 липня 2016 року між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця", в особі Філії "Дарницький вагоноремонтний завод" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія" (замовник) укладено договір №07/16/11/01-р про надання послуг (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору виконавець від свого імені та за рахунок замовника надає послуги з організації перевезень вантажів піввагонами, власності виконавця (далі - вагони).

Згідно з п. 1.2. Договору кількість вагонів для здійснення послуги, їх номери, модель, дата та станція початку здійснення перевезення, дата та станція повернення вагону після здійснення перевезення відображаються в актах подачі/повернення вагонів.

Послуги надаються тільки для перевезення вантажів, дозволених до перевезення у піввагонах, згідно з Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень вантажів) та угод про залізничні міжнародні сполучення (п. 1.3. Договору).

Відповідно до п. 1.4. Договору послуги надаються на території України (крім станцій АР Крим), країн СНД та Балтії, при цьому одна зі станцій (навантаження або вивантаження) повинна знаходитись в межах України. Станцією закінчення здійснення перевезення (надання послуг) не може бути станція, яка знаходиться в межах тимчасово окупованих територій, що визначені чинним законодавством України; територій Донецької. Луганської областей в географічних межах цих адміністративно-територіальних одиниць.

Згідно з п. п. 2.1.1. п. 2.1. Договору, протягом строку дії цього договору, виконавець зобов'язаний розглядати письмові заявки замовника на перевезення. У випадку непогодження заявок надавати замовнику відповідь протягом 3-х робочих діб з моменту отримання заявки.

Відповідно до п.п. 2.1.2 п. 2.1. даного договору, на виконавця також покладено обов'язок складати акти наданих послуг (додаток №3) з нарахування сум платежів згідно з умовами п. 3.6. розділу 3 цього договору та надавати їх для оформлення замовнику не пізніше 7-го числа місяця наступного за звітним.

Пунктами 2.2.1., 2.2.3. п. 2.2. Договору сторони погодили, що замовник зобов'язаний належним чином оформляти та узгоджувати із регіональними філіями ПАТ "Укрзалізниця" заявки і плани на перевезення вантажів у вагонах виконавця; завчасно, за 7 днів до дати подачі вагонів, відправляти виконавцю заявку відповідно до місячного плану перевезень, узгодженого з залізницею (дирекцією залізничних перевезень) по факсу , та/або електронною поштою (додаток №4) у відношенні перевезення, яке планується.

Розрахунок ставки за кожен вагон визначається Протоколом договірної ціни, який є невід'ємною частиною договору (додаток 1) за кожну добу (п. 3.1. Договору).

Відповідно до Протоколу №1 узгодження договірної ціни до договору про надання послуг, сторони дійшли згоди встановити ставку за кожен вагон за кожну добу періоду надання послуг у розмірі 200,00 грн. Місячна вартість надання послуг перераховується на підставі актів подачі/повернення вагонів.

Згідно з п. 3.3. Договору, період надання послуг починається з дати підписання Акту подачі/повернення вагонів.

Пунктом 3.2. Договору у редакції додаткової угоди №1 від 31.10.2016, оплата за надання виконавцем послуги у поточному періоді (календарному місяці) здійснюється замовником згідно з умовами даного договору відповідно до кількості вагонів, якими надається послуга, на підставі Актів подачі/повернення вагонів (додаток 2).

Відповідно до п. 3.5. Договору у редакції додаткової угоди №1 від 31.10.2016, оплата послуг виконавця здійснюється замовником в національній валюті України шляхом 100 відсоткової передоплати вартості послуг за поточний період (календарний місяць) надання послуг протягом перших 5-ти календарних днів місяця, в якому будуть надаватись послуги, згідно з реквізитами, вказаними у розділі 12 цього договору.

Оплата послуг виконавця здійснюється відповідно до умов даного договору, та кількості вагонів, якими надається послуга, станом на перше число місяця, за який здійснюється передоплата, згідно з Актами подачі/повернення вагонів і ставкою, визначеною Протоколом узгодження договірної ціни, що діє на дату здійснення передоплати.

Згідно з п. 3.6. Договору, щомісячна вартість послуг визначається з розрахунку ставки за кожен вагон за кожну добу періоду надання послуг (додаток 3), згідно з протоколами узгодження договірної ціни (додаток 1) та нараховується на підставі Актів подачі/повернення вагонів.

Сторони погодили, що договір набирає чинності з дати підписання обома сторонами та діє 1 рік,а в частині проведення розрахунків за надані послуги - до повного здійснення розрахунків. Строк дії договору може змінюватись за згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до цього договору (п. 10.1. договору).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідач, в порушення умов договору не в повному обсязі виконав покладені на нього зобов'язання.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд не погодився з розрахунком обсягу наданих послуг та кількістю напіввагонів, що мають бути надані, також зазначив, що умовами договору не визначено порядку та формули розрахунку вагоно-діб та напіввагонів. Крім того, місцевий господарський суд не погодився із строком виконання зобов'язання.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого господарського суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 908 Цивільного кодексу України визначено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Місцевим господарським встановлено, що позивач надав відповідачу на погодження заявки, в період з липня 2016 року по липень 2017 року, а саме: № 114/07-06 від 11.07.2016 про надання у липні 2016 року вагонів загальною кількістю 1200 одиниць; № 135/17-006 від 27.07.2016 про надання у серпні 2016 року вагонів загальною кількістю 1200 одиниць; № 149/08-006 від 30.08.2016 про надання у вересні 2016 року вагонів загальною кількістю 1200 одиниць; № 126/09-004 від 27.09.2016 про надання у жовтні 2016 року вагонів загальною кількістю 1200 одиниць; № 163/10-16 від 27.10.2016 про надання у листопаді 2016 року вагонів загальною кількістю 1200 одиниць; № 156/1116 від 28.11.2016 про надання у грудні 2016 року вагонів загальною кількістю 1200 одиниць, № 485/1216 від 27.12.2016 про надання у січні 2017 року вагонів загальною кількістю 1200 одиниць; № 329/0117 від 27.01.2017 про надання у лютому 2017 року вагонів загальною кількістю 1200 одиниць; №121/0217 від 27.02.2017 про надання у березні 2017 року вагонів загальною кількістю 1200 одиниць; №131/0317 від 29.03.2017 про надання у квітні 2017 року вагонів загальною кількістю 1200 одиниць; №152/0417 від 27.04.2017 про надання у травні 2017 року вагонів загальною кількістю 1200 одиниць; №172/0517 від 26.05.2017 про надання у червні 2017 року вагонів загальною кількістю 1200 одиниць; №312/0617 від 27.06.2017 про надання у липні 2017 року вагонів загальною кількістю 1200 одиниць.

Факт отримання вказаних заявок відповідачем не заперечується.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору, за період з липня 2016 року по липень 2017 року відповідачем надано послуги в обсязі 40204 вагоно-доби.

При цьому, колегія суддів критично оцінює висновок місцевого господарського суду щодо розрахунку наданих послуг та обсягу невиконаного відповідачем зобов'язання в частині вагоно-діб, з огляду на наступне.

Як вбачається з розрахунку позивача, плановий (заявлений) обсяг надання послуг становив 438 000 вагоно-діб (1200 вагонів х 365 діб). Відповідачем надано послуги в обсязі 40204 вагоно-доби, а тому загальний обсяг невиконаного відповідачем зобов'язання за розрахунком позивача становить 397 796 вагоно-доби (438 000 вагоно-діб - 40204 вагоно-доби).

Дослідивши розрахунок позивача, колегія суддів зазначає, що останній здійснено на підставах актів наданих послуг та коригувань до них, які містяться в матеріалах справи.

Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що зазначення в рядку «всього за травень 2017 року» в графі «кількість піввагонів, шт.» 64 одиниці замість 53 (як різниця між 67 та 14) є опискою та не призвело до помилок при визначені загального обсягу вагонодіб.

Крім того, звертає увагу, що відповідачем також здійснено розрахунок вагоно-діб, відповідно до якого відповідачем надано послуги в обсязі саме 40204 вагоно-доби. Зокрема, у відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що останній отримав заявок на 438000 вагонодіб, а фактично надав послуг на 40204 вагонодоби. Таким чином, сторонами підтверджено загальний обсяг невиконаного відповідачем зобов'язання, що становить 397 796 вагоно-доби.

Також, колегія суддів не погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо «приблизного» розрахунку кількості одиниць напіввагонів, оскільки як вбачається з наявних в матеріалах справи розрахунків, останні обчислені різними варіантами а кінцева сума лише округлена за математичними правилами. Зокрема, 397796/365=1089,85, в зв'язку з чим суму округлено до 1090. Аналогічно і в іншому розрахунку - 40204/365 = 110,14 в зв'язку з чим суму округлено до 110.

При цьому, кінцева кількість вагонів в різних розрахунках є тотожною та становить 1090 вагонів.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку що визначена позивачем кількість вагонів необхідно для виконання зобов'язань за Договором є обґрунтованою.

Щодо заявлених позивачем вимог, в частині строку надання напіввагонів протягом 1 (одного) року з дати підписання актів подачі/повернення вагонів, колегія суддів зазначає наступне.

Поняття строку та терміну визначено ст.251 Цивільного Кодексу України:

1. Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

2. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

3. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Пунктом 2 статті 252 Цивільного Кодексу України встановлено, що термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи заявок, сторони погодили строк виконання зобов'язань (по кожній окремо) протягом одного місяця.

При цьому як вірно встановлено місцевим господарським судом в матеріалах справи відсутні докази непогодження відповідачем заявок позивача протягом 3-х робочих діб з моменту їх отримання, як це передбачено п.п. 2.1.1. п. 2.1. договору, у зв'язку із чим, вказані заявки вважаються такими, що погоджені відповідачем.

Згідно з п. 3.3. Договору, період надання послуг починається з дати підписання Акту подачі/повернення вагонів.

Пунктом 10.1 сторони погодили, що договір діє 1 (один) рік.

Враховуючи кількість погоджених відповідачем заявок, а також загальний строк виконання останніх. погоджений сторонами, - з липня 2016 по липень 2017 (один рік), а також враховуючи п. п. 3.3, 10.1 Договору, колегія суддів прийшла до висновку, що строк виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором протягом одного року є обґрунтованим.

Поряд з цим, місцевим господарським судом обґрунтовано відхилено посилання відповідача на закінчення строку дії договору, з огляду на наступне.

За змістом статті 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

За загальним правилом зобов'язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (стаття 598 ЦК, стаття 202 Господарського кодексу України). Перелік цих підстав наведено у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК.

З системного аналізу зазначених норм вбачається, що закон не передбачає такої підстави для припинення зобов'язання, яке лишилося невиконаним, як закінчення строку дії договору.

Окрім того, в пункті 6.2. договору сторони погодили, що обов'язки, які виникли на момент розірвання чи закінчення дії цього договору, повинні бути виконані сторонами у повному обсязі.

При цьому, доказів розірвання або визнання недійсним Договору, в порядку визначеному чинним законодавством матеріали справи не містять.

Також, заперечуючи проти позовних вимог відповідач посилається на конвенційну заборону на перевезення вантажів та порожніх вагонів з 16.03.2017.

Згідно з рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 15 березня 2017 року "Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України" введеного в дію Указом Президента України № 62/2017 від 15.03.2017, Кабінету Міністрів України невідкладно вжити заходів щодо: припинення переміщення вантажів через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, крім вантажів, що мають гуманітарний характер і надаються українськими та міжнародними гуманітарними організаціями.

Відповідно до інформації, що розміщена на офіційному сайті ПАТ "Українська залізниця" за посиланням https://www.uz.gov.ua/konv_zaborona/ShowPage.php, розпорядженнями ПАТ "Українська залізниця" вих. №Ц-1/2-2/156 від 15.03.2017, вих. №Ц-1/2-2/157 від 15.03.2017 запроваджено з 16.03.2017 тимчасові обмеження на перевезення всіх вантажів порожніх вагонів з/на станції, що знаходяться на території, на якій органами державної влади тимчасово не здійснюються або здійснюються не у повному обсязі їх повноваження.

Як вбачається з пояснень позивача останній надає послуги з експедирування в межах більшості областей України.

Так, сторонами не заперечується, що в деяких заявках вказано станції, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції (території Донецької, Луганської областей). В той, же час, позивач зазначає, що заявлені вагони, можуть бути використані для надання послуг в межах областей, які не входять до зони проведення антитерористичної операції.

Відповідно до п. 2.1.10. Договору виконавець сповіщає замовника про зміни діючих або введення нових відомчих нормативно-правових актів, що стосуються питань виконання цього Договору.

Пунктом 1.4. договору сторони погодили, що станцією закінчення здійснення перевезення (надання послуг) не може бути станція, яка знаходиться в межах тимчасово окупованих територій, що визначені чинним законодавством України; територій Донецької, Луганської областей в географічних межах цих адміністративно-територіальних одиниць.

Згідно з пунктом 2.1.5. Договору виконавець має право за погодженням зі замовником обирати або змінювати маршрут перевезення, обирати або змінювати порядок перевезення вантажу.

Відповідно до п. п. 2.1.1. п. 2.1. договору, протягом строку дії цього договору виконавець зобов'язаний розглядати письмові заявки замовника на перевезення. У випадку непогодження заявок надавати замовнику відповідь протягом 3-х робочих діб з моменту отримання заявки.

Колегія суддів звертає увагу, що зазначення в деяких заявках станцій, які знаходяться на території проведення антитерористичної операції не є підставою для невиконання відповідачем свої зобов'язань за Договором, оскільки останній не позбавлений права відмовити позивачу у виконанні заявок, в яких зазначено станції, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції та погодити інший порядок надання послуг в межах областей, що не знаходяться в зоні проведення антитерористичної операції.

Щодо посилань місцевого господарського суду не нездійснення відповідачем передоплати, колегія суддів зазначає наступне.

Місцевий господарський суд в рішенні зазначив:

«Відповідно до п. 3.2., п. 3.5. договору №07/16/11/01-р про надання послуг від 11.07.2016, в редакції додаткової угоди №1 від 31.10.2016, сторони погодили, що оплата за надання виконавцем послуги у поточному періоді (календарному місяці) здійснюється позивачем згідно з умовами даного договору, відповідно до кількості вагонів, якими надається послуга, на підставі Актів подачі/повернення вагонів шляхом 100 відсоткової передоплати вартості послуг за поточний період (календарний місяць) надання послуг протягом перших 5-ти календарних днів місяця, в якому будуть надаватись послуги. Оплата послуг виконавця здійснюється відповідно до умов даного договору, та кількості вагонів, якими надається послуга, станом на перше число місяця, за який здійснюється передоплата.».

Колегія суддів звертає увагу, що в п. 3.5. Договору, в редакції додаткової угоди №1 від 31.10.2016 також зазначено: «Оплата послуг виконавця здійснюється відповідно до умов даного договору, та кількості вагонів, якими надається послуга, станом на перше число місяця, за який здійснюється передоплата, згідно з актами подачі/повернення вагонів і ставкою визначеною протоколом узгодження договірної ціни, що діє на дату здійснення передоплати».

Таким чином позивачем здійснена оплата за послуги, які фактично надані відповідачем, тобто оплата проводила за надання вагонів, які надані у використання позивачу за Актами подачі/повернення вагонів.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги що відповідач відмовляється від виконання своїх зобов'язань за договором, колегія суддів прийшла до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене вище, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що місцевим господарським судом не повно та не об'єктивно з'ясовано обставини справи, що мають значення для справи, в зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія" підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2017 по справі №910/14272/17 - скасуванню.

Витрати по сплаті судового збору, з огляду на задоволення позовних вимог покладаються на відповідача, на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2017 по справі №910/14272/17 задовольнити.

2.Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2017 по справі №910/14272/17. Прийняти нове рішення.

3.Задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

4.Зобовязати Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вулиця Тверська, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Філії "Дарницький вагоноремонтний завод" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (02092, м. Київ, вул. Алма-Атинська, 74 ідентифікаційний код 40081263) виконати умови Договору №07/16/11/01-р від 11.07.2016 про надання послуг з організації перевезень вантажів напіввагонами, а саме надати Товариству з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія" (68000, Одеська обл., місто Чорноморськ, ВУЛИЦЯ ШЕВЧЕНКА, будинок 7А, офіс 45, ідентифікаційний код 40362398) напіввагони в кількості 1090 (одна тисяча дев'яносто) одиниць та надати послуги з організації перевезень загальним обсягом 397796 вагонодіб протягом 1 (одного) року з дати підписання актів подачі/повернення.

5.Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вулиця Тверська, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Філії "Дарницький вагоноремонтний завод" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (02092, м. Київ, вул. Алма-Атинська, 74 ідентифікаційний код 40081263) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія" (68000, Одеська обл., місто Чорноморськ, ВУЛИЦЯ ШЕВЧЕНКА, будинок 7А, офіс 45, ідентифікаційний код 40362398) 3200 (три тисячі двісті) грн 00 коп - судового збору за подання позовної заяви та 3520 (три тисячі п'ятсот двадцять) грн 00 коп. - судового збору за подання апеляційної скарги.

6.Видачу наказів доручити Господарського суду міста Києва.

7.Матеріали справи №910/14272/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.А. Пашкіна

О.М. Баранець