РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2017Справа №910/14936/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дімерус Інжиніринг"

до Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування"

про стягнення 2 350 000,00 грн.

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від позивача: Жаров П.В. - за довіреністю від 01.09.2017 року;

від відповідача: Малярчук Ю.Б. - за довіреністю №2-644д від 01.08.2017 року, Бондаренко - за довіреністю №2-195д від 08.12.2016 року А.М., Собко О.В. - за довіреністю « 2-642д від 01.08.2017 року.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дімерус Інжиніринг" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" про стягнення 2 350 000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на думку позивача відповідачем в порушення умов Договору поставки інструментів для КРС (торцевих та кільцевих фрез) (закупівля товару за власні кошти) від 14.06.2016 року зареєстрованого в юридичному відділі №569/16 не прийняв виготовлений позивачем товар та не оплатив його, в зв'язку з чим зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати за неприйняття товару та подальшу його оплату.

З цих підстав, позивач просив суд задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь: 2 350 000,00 грн. - суми у зв'язку з невиконанням зобов'язання за Договором, 35 250,00 грн. - судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.09.2017 року порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 03.10.2017 року.

02.10.2017 року через канцелярію Господарського суду міста Києва представник відповідача подав відзив на позовну заяву.

03.10.2017 року через канцелярію Господарського суду міста Києва представник позивача подав додаткові пояснення на позовну заяву.

В судовому засіданні 03.10.2017 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив суд в їх задоволенні відмовити.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 03.10.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14.06.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дімерус Інжиніринг" (далі по тексту - позивач, постачальник, ТОВ «Дімерус Інжиніринг») та Публічним акціонерним товариством "Укргазвидобування" (далі по тексту - відповідач, покупець, ПАТ «Укргазвидобування») укладено Договір поставки інструментів для КРС (торцевих та кільцевих фрез) (закупівля товару за власні кошти) від 14.06.2016 року, який зареєстрованого Філією ГПУ «Полтавагазвидобування» ПАТ «Укргазвидобування» в юридичному відділі за №569/16 14.06.2016р. (далі по тексту - Договір, Договір №569/16).

Відповідно до п.1.1. Договору постачальник зобов'язується поставити Покупцеві товар, зазначений в специфікації (далі - Товар), що додається до Договору і є його невід'ємною частиною, а Покупець - прийняти і оплатити такий Товар.

Згідно з п. 1.2. Договору найменування/асортимент Товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю Товару та загальна вартість Договору вказується у специфікації (далі - Специфікація).

Постачальник гарантує, що Товар, який є предметом Договору належить йому на праві власності або іншому речовому праві, що надає йому право розпоряджатися Товаром, є новим і не був у використанні, не перебуває під забороною відчуження, арештом, не є предметом застави та іншим засобом забезпечення виконання зобов'язань перед будь-якими фізичними або юридичними особами, державними органами і державою, а також не є предметом будь-якого іншого обтяження чи обмеження, передбаченого чинним законодавством України (відповідно до п. 1.3. Договору).

Пунктом 5.1. Договору сторони передбачили, що строк поставки, умови та місце поставки Товару, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в Специфікації до цього Договору.

Відповідно до п.5.3. Договору датою поставки товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі Товару або видаткової накладної. Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної.

Договір набуває чинності з дати його підписання сторонами та скріплення його печатками Сторін і діє до 31.07.2016 року, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання зобов'язань (п. 10.1. Договору).

Специфікацією №1 до Договору передбачено, що строк поставки товару: 30 31.07.2016р. (п. 3 Специфікації №1 до Договору).

Відповідно до п. 6.2.5. Договору (вказаний пункт доповнено Додатковою угодою №1 від 28.07.2016р. до Договору) покупець має право відмовитися від товару, який не поставлений в строк, вказаний у Специфікації.

Таким чином, сторонами в Договорі (п.6.2.5) закріплено права односторонньої відмови відповідача від договору в зв'язку з непоставкою в обумовлені строки позивачем товару відповідачу.

Право односторонньої відмови від договору, в разі його закріплення в договорі, також унормовано ст. 525 ЦК України, згідно якої одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 10.1. Договору (в редакції додаткової угоди №1 від 28.07.2016 року) договір набуває чинності з дати його підписання сторонами та скріплення його печатками Сторін і діє до повного виконання сторонами зобов'язань.

Відповідно до п. 3 Специфікації №1 до Договору (в редакції додаткової угоди №1 до Договору) строк поставки товару до 31.08.2016 року.

02.09.2016 року відповідач, керуючись п. 6.2.5. Договору, направив на адресу позивача лист №16-7772 від 01.09.2016 року в якому зазначив, що в зв'язку з невиконанням позивачем умов Договору, в частині поставки товару до 31.08.2016 року, відповідач відмовляється від поставки інструментів (товару) за Договором.

Позивач в позовній заяві зазначено що ним на виконанням умов Договору були здійснені наступні витрати:

- Сплата внеску за участь у тендері (Закупівля №13523З 16Т-210_25.73.6 - Інструменти, інші, UA-2016-04-06-000111-C) згідно рахунку №SO-2015-003/4273 від 12.04.2016 р. у т. ч. ПДВ 20.00 % - 283.33 грн. на суму 1 700 грн. 00 коп.;

- Оплата послуг з підбору інструменту на суму 203 000 грн. 00 коп.;

- Передплата по Договору поставки №142/16 від 31.05.2016р. з ТОВ «Фрезер-Нефтемаш» на суму 435 757,14 грн. (Платіжне доручення № 4 від 07.07.2016. Виписка банку з валютного рахунку (російський рубль) від 08.07.2016 (курс купівлі валюти 3,885) митна декларація №807100000/2016/041296 від 20.10.2016 р. Товарна накладна №56 від 30.09.2016 р. Рахунок-фактура № 56 від 30.09.2016 p.);

- Сплата комісії банку за купівлю валюти (російський рубль) у сумі 1 743,03 грн. (Платіжне доручення № 5893942 від 08.07.2016 р.) для оплати фрезерного інструменту;

- Сплата комісії банку за платіж в іноземній валюті (російський рубль) у сумі 434,56 грн. (Платіжне доручення № від 08.07.2016 р.) для оплати фрезерного інструменту;

- Сплата митного збору (митне оформлення фрезерного інструменту) у сумі 25 388,30 грн. (митна декларація № 807100000/2016/041296 від 20.10.2016 р.);

- Сплата податку на додану вартість під час митного оформлення фрезерного інструменту у сумі 106 630,86 грн. (митна декларація №807100000/2016/041296 від 20.10.2016 р.);

- Оплата транспортних послуг за доставку фрезерного інструменту в сумі 20 000,00 грн. (Договір №0026 від 26.10.2016 р., заявка № 03009 від тієї ж дати та Акт виконаних робіт № 22 від 24.10.2016 р.);

- Оплата претензії №748 від 05/12/2016 на суму 669 233,73 грн.;

Зі змісту Договору №142/16 від 31.05.2016 року, укладеного між позивачем та ТОВ «Фрезен-Нефтемаш», судом не вбачається що позивачем придбано товар на виконання умов Договору №569/16.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 525 ЦК України).

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивачем порушено зобов'язання та в обумовлений договором строк (до 31.07.2016 року) не поставлено відповідачу товар, а тому відповідач, керуючись свої правом закріпленим в п.6.2.5. Договору відмовився від договору, в зв'язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Посилання позивача на те, що після укладення Договору він не міг здійснити поставку, так-як йому було невідомі характеристики Товару, що підлягав поставці, не є належними та допустимими доказами в обґрунтовування стягнення збитків, або інших коштів на підставі Договору.

Як передбачено ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Суд звертає увагу, що якщо після підписання Договору одна із Сторін що його підписала не може його виконати з причин не досягнення згоди щодо характеристики Товару, то це значить, що Сторони не дійшли згоди щодо предмету Договору (істотних умов Договору) і такий Договір є не укладеним та не може виконуватися Сторонами за визначенням.

З врахуванням вищевикладеного у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження свої позовних вимог, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 32, 33, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог - відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя М.М. Якименко

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 26.10.2017 року.