ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2017 р. Справа № 911/2928/17

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кушнер", м. Київ, в особі філії "Кушнер-Оболонь 2" ТОВ "Кушнер", Київська обл., м. Біла Церква

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, Київська обл., м. Біла Церква

про стягнення 7165,32 грн.

за участю представників:

від позивача: Шишола І.М. (дов. № б/н від 24.10.2017 р.);

від відповідача: не з'явився;

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кушнер" (далі - позивач) в особі філії "Кушнер-Оболонь 2" ТОВ "Кушнер" звернулося до господарського суду Київської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення 7165,32 грн., з яких 5443,49 грн. заборгованості, 944,58 грн. пені, 272,17 грн. штрафу, 82,00 грн. 3 % річних та 423,08 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором поставки № 45578 від 09.06.2015 р. в частині оплати вартості поставленого товару, у зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість у сумі 5443,49 грн. Враховуючи наявну заборгованість відповідача, позивачем з посиланням п. 1 розділу VI договору нараховано відповідачу 944,58 грн. пені та 272,17 грн. штрафу, а також на підставі ст. 625 ЦК України нараховано 82,00 грн. 3 % річних та 423,08 грн. інфляційних втрат.

Представник позивача у судовому засіданні 25.10.2017 р. позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання 25.10.2017 р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце судового засідання відповідач був повідомлений належним чином, оскільки ухвала суду про порушення провадження у справі від 03.10.2017 р. була направлена відповідачу на адресу, за якою він зареєстрований у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно з абзацом 3 пункту 3.9.1 постанови № 18 від 26.12.2011 р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 75 ГПК України в разі якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

09.06.2015 р. між філією «Кушнер-Оболонь 2» ТОВ «Кушнер» (постачальник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (покупець) було укладено договір № 45578 поставки продукції (далі - договір).

Відповідно до п. 1 розділу І договору постачальник зобов'язаний поставляти продукцію покупцю згідно замовлення покупця, а покупець зобов'язується своєчасно приймати цю продукцію, оплачувати її вартість на умовах даного договору та повертати зворотну тару в строк та на умовах, передбачених даним договором.

Згідно з п. 3 розділу І договору підтвердженням факту узгодження умов доставки продукції є підписана сторонами товарно-транспортна накладна та/або видаткова накладна.

Договір вступає в дію з моменту підписання та діє до 31.12.2017 р. (п. 6 розділу І договору).

Пунктом 3 розділу ІІІ договору передбачено, що відвантаження продукції проводиться на підставі попередньої оплати, після зарахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника. Відвантаження продукції без попередньої оплати проводиться тільки при наданні відстрочки платежу. При відвантаженні продукції без попередньої оплати покупець зобов'язується у термін сім календарних днів повністю оплатити всю отриману продукцію.

Відповідно до п. 2 розділу IV договору ціна на окрему партію продукції вказується постачальником у накладній, яку покупець повинен розглядати як оферту з боку постачальника. Факт прийомки покупцем від постачальника (або водія-експедитора) продукції означає згоду покупця з запропонованою ціною, сумою транспортних витрат та асортиментом продукції.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу продукцію 24.03.2016 р. на суму 2536,49 грн. та 31.03.2016 р. на суму 2907,00 грн., що підтверджується видатковими накладними № ВН-Ф6758 від 24.03.2016 р., № ВН-Ф7531 від 31.03.2016 р. та товарно-транспортними накладними № 6758 від 24.03.2016 р., № 7531 від 31.03.2016 р., які підписані представником позивача та відповідачем. Отже, всього було поставлено продукції на загальну суму 5443,49 грн.

Відповідно до п. 3 розділу ІІІ договору відповідач повинен був оплатити поставлену позивачем продукцію за видатковою накладною № ВН-Ф6758 від 24.03.2016 р. на суму 2536,49 грн. до 01.04.2016 р. та за видатковою накладною № ВН-Ф7531 від 31.03.2016 р. на суму 2907,00 грн. до 08.04.2016 р.

Проте, відповідач в порушення п. 3 розділу ІІІ договору за поставлену позивачем продукцію за вказаними видатковими накладними взагалі не розрахувався, у зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість у сумі 5443,49 грн.

28.07.2017 р. позивач направив на адресу відповідача претензію № 257-4 від 25.07.2017 р., що підтверджується описом поштового вкладення від 28.07.2017 р. та фіскальним чеком від 28.07.2017 р., в якій позивач зазначив, що відповідачем не оплачено коштів за поставлений позивачем товар по договору на загальну суму 5443,49 грн. та просив сплатити заборгованість за поставлений товар у сумі 5443,49 грн.

Вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з приписами статтей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, оскільки заборгованість відповідача перед позивачем за поставлену продукцію за договором поставки № 45578 від 09.06.2015 р. на суму 5443,49 грн. не погашена, а розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, то позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 5443,49 грн. підлягає задоволенню.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 944,58 грн. пені та 272,17 грн. штрафу.

Відповідно до п. 1 розділу VI договору у випадку прострочення терміну розрахунків за відвантажену продукцію, покупець сплачує на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ (яка діяла у період прострочення) від вартості неоплаченої продукції за кожен календарний день прострочення платежу за відвантажену продукцію та штраф у розмірі 5 % від вартості невчасно оплаченої продукції.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Позивач просить стягнути 944,58 грн. пені, нарахованої за період з 01.04.2016 р. по 01.10.2016 р. на заборгованість відповідача у сумі 2536,49 грн. та за період з 08.04.2016 р. по 08.10.2016 р. на заборгованість відповідача у сумі 2907,00 грн.

Наданий позивачем розрахунок пені є арифметично невірний.

Відповідно до вірного розрахунку, здійсненого судом, сума пені, нарахованої за період з 01.04.2016 р. по 01.10.2016 р. на заборгованість відповідача у сумі 2536,49 грн. та за період з 08.04.2016 р. по 08.10.2016 р. на заборгованість відповідача у сумі 2907,00 грн., становить 946,46 грн., проте стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 944,58 грн. пені в межах заявлених позовних вимог.

Позивач просить стягнути 272,17 грн. 5 % штрафу, нарахованого від заборгованості відповідача у сумі 2536,49 грн. та у сумі 2907,00 грн.

Оскільки наданий позивачем розрахунок штрафу є арифметично вірний, то позовна вимога про стягнення 272,17 грн. 5 % штрафу підлягає задоволенню.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 423,08 грн. інфляційних втрат та 82,00 грн. 3 % річних.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути 82,00 грн. 3 % річних, нарахованих за період з 01.04.2016 р. по 01.10.2016 р. на заборгованість відповідача у сумі 2536,49 грн. та за період з 08.04.2016 р. по 08.10.2016 р. на заборгованість відповідача у сумі 2907,00 грн.

Наданий позивачем розрахунок 3 % річних є арифметично невірний.

Відповідно до вірного розрахунку, здійсненого судом, сума 3 % річних, нарахованих за період з 01.04.2016 р. по 01.10.2016 р. на заборгованість відповідача у сумі 2536,49 грн. та за період з 08.04.2016 р. по 08.10.2016 р. на заборгованість відповідача у сумі 2907,00 грн., становить 82,10 грн., проте стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 82,00 грн. 3 % річних, в межах заявлених позовних вимог.

Позивач просить стягнути з відповідача 423,08 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період з 01.04.2016 р. по 01.10.2016 р. на заборгованість відповідача у сумі 2536,49 грн. та за період з 08.04.2016 р. по 08.10.2016 р. на заборгованість відповідача у сумі 2907,00 грн., проте як вбачається з розрахунку, позивачем також нараховано інфляційні втрати за жовтень 2016 р. та застосовано індекс інфляції за відповідний місяць.

Відповідно до абзаців 2, 3 п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Враховуючи вищевикладене, позивачем неправомірно нараховано інфляційні втрати за період з 08.04.2016 р. по 30.04.2016 р. на заборгованість відповідача у сумі 2907,00 грн., оскільки вказаний період складає менше місяця.

Відповідно до вірного розрахунку, здійсненого судом, сума інфляційних втрат, нарахованих за період з 01.04.2016 р. по 31.10.2016 р. на заборгованість відповідача у сумі 2536,49 грн. та за період з 01.05.2016 р. по 31.10.2016 р. на заборгованість відповідача у сумі 2907,00 грн., становить 317,13 грн. та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України покладається судом на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Кушнер" (02192, м. Київ, вул. Миропільська, буд. 4, код 32559075) 5443,49 грн. (п'ять тисяч чотириста сорок три грн. 49 коп.) заборгованості, 944,58 грн. (дев'ятсот сорок чотири грн. 58 коп.) пені, 272,17 грн. (двісті сімдесят дві грн. 17 коп.) штрафу, 82,00 грн. (вісімдесят дві грн. 00 коп.) 3 % річних, 317,13 грн. (триста сімнадцять грн. 13 коп.) інфляційних втрат та 1576,34 грн. (одну тисячу п'ятсот сімдесят шість грн. 34 коп.) судового збору.

2. В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення підписано 08.11.2017 р.

Суддя О.О. Рябцева