ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2017 р. Справа № 921/468/17-г/5

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Марка Р.І

суддів Желіка М.Б.

Костів Т.С.

при секретарі судового засідання Кобзар О.В.

за участю представників:

від позивача: Кізима Т.М. - представник (довіреність № 2-523 від 28.12.2016р.);

від відповідача: Решетуха А.В. - представник (довіреність № 310/1 від 06.02.2017р.);

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "ЛЬВІВТРАНСГАЗ", б/н та б/д (вх. № 01-05/4617/17 від 02.10.17)

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 29.08.2017р.

у справі № 921/468/17-г/5, суддя Андрушків Г.З.

за позовом: Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ", м. Київ, в особі філії "Управління магістральних газопроводів "ЛЬВІВТРАНСГАЗ", м. Львів

до відповідача: Комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго", м. Тернопіль

про: стягнення 513 116,62 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 29.08.2017р. позов Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "ЛЬВІВТРАНСГАЗ" до Комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" Тернопільської міської ради про стягнення 513 116,62грн. - задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" Тернопільської міської ради на користь Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" в особі Філії "Управління магістральних газопроводів "ЛЬВІВТРАНСГАЗ" - 70 675грн.06 коп. боргу, 5 856 грн.90 коп. - пені, 2 340 грн.10 коп. - три проценти річних, 4 192 грн.64 коп. в повернення витрат по сплаті судового збору.

Провадження у справі в частині стягнення 186 971 грн.26 коп. боргу - припинено.

В решті позову - відмовлено.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Тернопільської області від 29.08.2017р. у справі № 921/468/17-г/5, позивач звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, б/н та б/д, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині зменшення розміру пені до 30 % та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги про стягнення пені у повному обсязі, а саме: стягнути з Комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" на користь Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" від імені якого діє філія "Управління магістральних газопроводів "ЛЬВІВТРАНСГАЗ" 19 523,01 грн. пені за прострочення зобов'язань щодо оплати наданих у квітні, травні 2017р. послуг згідно з договором транспортування природного газу від 01.04.2016р. № , в решті судове рішення залишити без змін.

Свою апеляційну скаргу скаржник мотивує, зокрема тим, що враховуючи приписи ст. 10 Закону України "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг" та ст. 20 Закону України "Про теплопостачання", відповідач є безпосереднім учасником процесу формування тарифів, а тому доводи про існування різниці в тарифах на тепло, яке виробляється, транспортується та постачається є безпідставними, оскільки КП "Тернопільміськтеплокомуненерго" як суб'єкт господарювання повинен здіснювати комерційний розрахунок можливих ризиків. Скаржник не вбачає у відповідача виняткової сукупності обставин, які б свідчили про настільки тяжкий фінансово-економічний стан, який би вимагав зменшення розміру стягуваної неустойки на 30%, оскільки таке зменшення штрафних санкцій є надмірним та жодним чином не стимулює боржника до подальших своєчасних розрахунків за надані послуги транспортування природного газу, нарахований розмір пені є співрозмірним сумі основної заборгованості, оскільки він становить 3,97% від суми основної заборгованості відповідача. Скаржник зазначає, що укладаючи з ПАТ "УКРТРАНСГАЗ" договір, відповідач взяв на себе зобов'язання своєчасно оплачувати за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами. Скаржник вважає недопустимим зменшення розміру пені до 30% без виняткових обставин та умов, які відсутні у відповідача, передбачених ст. 233 ГК України, ч.3 ст. 551 ЦК України та п.3 ст.83 ГПК України, оскільки це суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності, встановленими п.6 ст.3 та ч.3 ст. 509 ЦК України і таке зменшення буде неспіврозмірним в контексті обох сторін.

Відтак, скаржник не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови у стягненні 13 666,11 грн. пені та вважає їх в цій частині незаконними та необгрунтованими, прийнятими з порушеннями норм матеріального та процесуального права, при невідповідності дійсним обставинам справи.

Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями КП "Документообіг господарських судів", 02.10.2017р. справу за № 921/468/17-г/5 розподілено до розгляду судді - доповідачу Марку Р.І., у складі колегії суддів Костів Т.С. та Желіка М.Б.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 05.10.2017р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "ЛЬВІВТРАНСГАЗ" прийнято до провадження та призначено до розгляду в судове засідання на 30.10.2017р.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу б/н від 27.10.2017р. (вх.№01-04/7296/17 від 30.10.17) в якому останній просить апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "ЛЬВІВТРАНСГАЗ" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Тернопільської області від 29.08.2017р. - без змін.

У судовому засіданні 30.10.2017р. представник позивача (скаржника) доводи апеляційної скарги підтримав, надав пояснення по суті спору, просив апеляційну скаргу задоволити.

Представник відповідача у судовому засіданні 30.10.2017р. проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає рішення Господарського суду Тернопільської області від 29.08.2017р. законним та обґрунтованим, просив залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК України у судовому засіданні 30.10.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

Заслухавши пояснення представників сторін, які підтримали свою позицію, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, розглянувши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вирішила, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 01.04.2016р. між Публічним акціонерним товариством "УКРТРАНСГАЗ" та Комунальним підприємством теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № (далі-Договір), згідно якого Газопостачальне підприємство (позивач по справі) зобов'язується надати Замовнику (відповідачу по справі) послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу Замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій (далі - ГРС), а Замовник зобов'язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбаченому умовами договору(п.1.1. Договору).

Пунктом п.3.1 Договору встановлено, що послуги з транспортування газу оформлюються Газотранспортним підприємством і Замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами (далі - акти наданих послуг).

Відповідно до п. 5.5. Договору (з врахуванням протоколу розбіжностей від 26.04.2016р.), оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється Замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Газотранспортного підприємства протягом місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу.

Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць.

Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до двадцять п'ятого числа місяця наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

У платіжних дорученнях Замовник повинен обов'язково вказувати номер Договору, дату його підписання та звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата. У випадку, якщо в платіжних дорученнях Замовника не зазначено номер Договору, дата його підписання, звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата, Газотранспортне підприємство зараховує кошти, що надійшли від Замовника, у першу чергу як на погашення заборгованості за надані послуги з транспортування газу, що виникла перша за часом у попередніх періодах.

Згідно п. 5.6. договору, у випадку якщо Замовник є гарантованим постачальником, то Замовник здійснює оплату послуг з транспортування в місяці, у якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок Газотранспортного підприємства в порядку установленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств, який затверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Пунктом 7.3. Договору визначено, що у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених розділом 5 Договору із Замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Сторони погодили (п. 11.1 Договору), що даний договір набуває чинності з дня його підписання та укладається на строк до 31.12.2016р.

Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 Цивільного кодексу України перебачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов укладеного між сторонами договору, позивач у квітні 2017р. та травні 2017р. надав відповідачеві послуги з транспортування природного газу на загальну суму 2 001 908, 88 грн., що підтверджується актами наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами № 04-17- за квітень 2017р. та №05--17- за травень 2017р., які підписані представниками сторін без зауважень ( належним чином засвідчені копії знаходяться в матеріалах справи).

Позивач стверджує, що відповідач взяті на себе зобов'язання щодо оплати послуг з транспортування природного газу в строки, обумовлені у договорі не виконав в повному обсязі, і станом на день звернення з позовом до суду заборгував йому 491 253 грн. 52 коп..

Крім того, як вбачається із поданої відповідачем суду банківської виписки за період з 18.07.2017р. по 22.08.2017р., останнім до звернення позивача з позовом в суд (з даним позовом позивач звернувся до суду 03.08.2017р., що підтверджується відбитком поштового штемпеля на поштовому конверті), сплачено борг в загальній сумі 233 607 грн. 20 коп., а тому в цій частині позов заявлено безпідставно і задоволенню не підлягає.

Також, після звернення позивача з даним позовом до суду, відповідач частково сплатив заборгованість за послуги з транспортування природного газу в сумі 186 971,26 грн., що підтверджується наданими відповідачем банківськими виписками за період з 18.07.2017р. по 29.08.2017р., відтак провадження у справі в цій частині позову (в частині стягнення 186 971,26 грн. боргу) підлягає припиненню на підставі ст.80 п.1-1 ГПК України із-за відсутності предмету спору на день його розгляду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на день розгляду спору борг відповідача становив 70 675 грн. 06 коп. Відповідач будь-яких даних про сплату даної суми боргу а ні місцевому господарському суду, а ні суду апеляційної інстанції не надав, його уповноважений представник в судовому засіданні позов в частині стягнення 70 675грн.06 коп. боргу визнав повністю.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання, що виникають з договору або з інших підстав, визначених ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, і в установлений строк.

Як правомірно встановлено судом, відповідачем вищезазначені строки порушено, а отже він повинен нести відповідальність передбачену п. 7.3 Договору у вигляді сплати пені, що відповідно до розрахунку позивача за період з 25.05.2017р. по 17.07.2017р. становить 19 523 грн. 02 коп.

Однак, у зв'язку з винятковим обставинами, керуючись п. 3 ст. 83 ГПК України, Господарський суд Тернопільської області вирішив зменшити розмір пені до 30 %, що становить 5 856, 90 грн.

Оскаржуючи рішення у цій частині, скаржник не погоджується з наявністю виняткових обставин. Поряд з цим, колегія суддів вважає висновок місцевого господарського суду щодо наявності правових підстав для застосування п. 3 ст. 83 ГПК України правомірними з огляду на наступне.

Нормами чинного законодавства надано суду право зменшити розмір пені та штрафу, належних до стягнення.

Так, частиною 3 ст. 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з пунктом 3 статті 83 ГПК України господарському суду надано право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

У постанові пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18 роз'яснено, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язання, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо (п.3.17.4).

Зокрема, судом першої інстанції було встановлено, що:

Відповідач здійснює оплату за надані послуги з транспортування природного газу, за наявності коштів відповідно до встановленого розподілу коштів, внаслідок чого заборгованість перед позивачем виникла з незалежних від відповідача причин, та враховуючи, що на день розгляду справи в суді першої інстанції відповідач частково здійснив оплату суми заборгованості, внаслідок чого заборгованість на момент розгляду справи в суді першої інстанції становила 70 675 грн. 06 коп.;

Крім того, основними видами діяльності КП "ТМТКЕ" є виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, а також надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а тарифи щодо нарахування плати населенню за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води не відповідають економічно обґрунтованим витратам підприємства, оскільки різниця між фактичними витратами на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії та фактичними нарахуваннями за неї відшкодовується державою, але погашення заборгованості з різниці в тарифах відшкодовується із значною затримкою, у зв'язку з чим підприємство отримує кошти за вироблену теплову енергію не повністю, що в свою чергу призводить до виникнення заборгованості та здійснення несвоєчасної оплати за надані послуги по транспортуванню природного газу і як наслідок, діяльність підприємства відповідача є збитковою, що підтверджується Звітами про фінансовий стан КП "ТМТКЕ" за 2016р. (збитки становлять 86 626тис.грн.), за перший квартал 2017р. (збитки - 21 115 тис.грн.), за 1 півріччя 2017р. (збитки - 52 461 тис.грн.).;

Також, згідно ст. 19-1 Закону України "Про теплопостачання" оплата теплової енергії, для виробництва якої повністю або частково постачається природний газ гарантованим постачальником, здійснюється споживачами теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунки зі спеціальним режимом використання, які відкривають теплопостачальні організації в уповноваженому банку, кошти, що надійшли на рахунки із спеціальним режимом використання, перераховуються банками згідно з порядком розподілу коштів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №217 від 18.06.2014р. відповідно до якого, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, щомісяця встановлює норматив перерахування коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання теплопостачальних організацій;

Таким чином апеляційний суд відхиляє доводи скаржника та вважає, що суд першої інстанції з урахуванням конкретних обставин даної справи на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК та ч. 3 ст. 83 ГПК України правомірно та обґрунтовано зменшив на 30% пеню, належну до стягнення з відповідача.

Крім того, згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу а також три проценти річних від простроченої суми, що за період з 25.05.2017р. по 17.01.2017р. становить 2 340грн.10 коп.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду погоджується із правомірним висновком місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог в частині стягнення 70 675, 06 грн заборгованості за надані послуги з транспортування природного газу, 5 856, 90 грн - пені, 2 340,10 грн. трьох процентів річних.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.ст. 33 та 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Тернопільської області від 29.08.2017р. відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а інші зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює спірні правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст.49 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення господарського суду Тернопільської області від 29.08.2017р. в справі №921/468/17-г/5 - залишити без змін.

2. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "ЛЬВІВТРАНСГАЗ" - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови виготовлений 06.11.2017р.

Головуючий-суддя Марко Р.І.

Суддя Желік М.Б.

Суддя Костів Т.С.