24 жовтня 2017 року Справа № 913/1050/16
Провадження № 4/913/678/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна", м. Київ
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, смт. Слов'яносербськ Луганської області
про стягнення 64 291 грн. 56 коп.
Суддя господарського суду Луганської області Рябцева О.В.
Секретар судового засідання Рвачов О.О.
у засіданні брали участь:
від позивача - представник не прибув;
від відповідача - представник не прибув.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" 22.09.2016 (згідно поштового штемпеля) звернулось до господарського суду Луганської області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про фінансовий лізинг від 25.02.2013 № 00006628 в загальній сумі 284 383 грн. 64 коп., у тому числі: заборгованість за договором в сумі 143 541 грн. 43 коп., плата за фактичний час користування об'єктом лізингу в сумі 126 442 грн. 21 коп., збитки в розмірі 14 400 грн. 00 коп.
Рішенням господарського суду Луганської області від 07.11.2016 у справі № 913/1050/16 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" заборгованість в сумі 73 182 грн. 65 коп., у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 07.02.2017 апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" залишена без задоволення, а рішення господарського суду Луганської області від 07.11.2016 у справі № 913/1050/16 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду від 01.08.2017 постанову Донецького апеляційного господарського суду від 07.02.2017 та рішення господарського суду Луганської області від 07.11.2016 у справі № 913/1050/16 скасовано в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 64 291 грн. 56 коп. плати за фактичне користування об'єктом лізингу, а справу в цій частині передано на новий розгляд до господарського суду Луганської області. В іншій частині позовних вимог постанову Донецького апеляційного господарського суду від 07.02.2017 та рішення господарського суду Луганської області від 07.11.2016 у справі № 913/1050/16 залишено без змін.

В постанові Вищого господарського суду України вказано, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 64 291 грн. 56 коп. плати за фактичне користування об'єктом лізингу, суди попередніх інстанцій не врахували правову природу спірних правовідносин, не дали належної юридичної оцінки п. 6.18 договору про фінансовий лізинг, в якому сторони погодили, що у випадку розірвання контракту/відмови від контракту за ініціативою лізингодавця відповідно до п. 12 контракту, лізинговий платіж буде вважатися платою за користування об'єктом лізингу, а також не звернули увагу на ту обставину, що об'єкт лізингу після розірвання договору не був повернутий лізингодавцю та перебуває у його фактичному користуванні. Також суди попередніх інстанцій не врахували правову позицію викладену в постанові Верховного Суду України від 20.11.2012 у справі № 12/75-2167-33/75-4/180 та положення ч. 2 ст. 806 ЦК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.2017 справу № 913/1050/16 передано на розгляд судді Старковій Г.М.

У зв'язку з відрахуванням судді Старкової Г.М. зі штату суддів господарського суду Луганської області відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу від 05.10.2017 справу № 913/1050/16 передано на розгляд судді Рябцевої О.В.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Відповідно до ст. 75 ГПК України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами. Враховуючи викладене справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Оцінивши надані докази, доводи позивача та висновки Вищого господарського суду України у постанові від 01.08.2017, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість заявлених вимог з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що 20.08.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг України" - позивачем у справі, лізингодавем за договором, та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 - відповідачем у справі, лізингоодержувачем за договором, було укладено договір про фінансовий лізинг № 00005637, відповідно до умов якого лізингодавець зобов'язався передати у розпорядження лізингоодержувачу об'єкт лізингу - транспортний засіб типу VW CaddyGP Maxi Kasten 1.6 I TDI, 2012 року випуску, шасі НОМЕР_3, двигун № НОМЕР_1, а лізингоодержувач зобов'язався прийняти об'єкт лізингу і сплатити суму коштів за договором шляхом здійснення платежів відповідно до договору та згідно із Графіком покриття витрат та виплат лізингових платежів.

Вартість об'єкта лізингу в еквіваленті становить 24121,00$, авансовий платіж в еквіваленті - 4824,20$, лізинговий платіж в еквіваленті - 511,57$, а адміністративний платіж в еквіваленті - 351,81$. Строк лізингу становить 60 періодів, протягом яких лізингоодержувач зобов'язаний здійснити 60 лізингових платежів.

Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу (Загальні умови), а також Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування) є невід'ємними частинами договору про фінансовий лізинг.

Відповідно до п. 4.1 Загальних умов лізингодавець зберігатиме за собою право власності на об'єкт лізингу, в той час як лізингоодержувач матиме право на експлуатацію об'єкта лізингу впродовж усього строку дії контракту (окрім випадків, коли лізингодавець матиме право розірвати цей контракт чи відмовитися від нього та вимагати повернення об'єкта лізингу, як зазначено в цьому контракті).

Після завершення строку дії цього контракту, після сплати останнього лізингового платежу, інших платежів за цим контрактом та виконання всіх зобов'язань лізингоодержувачем, право власності на об'єкт лізингу перейде до лізингоодержувача. З цією метою сторони укладуть договір купівлі-продажу, підпишуть додаткову угоду до цього контракту або оформлять таке придбання в інший спосіб, визначений лізингодавцем.

Згідно п. 5.4 Загальних умов лізингоодержувач забезпечує оформлення доставки об'єкта лізингу шляхом підписання ним та лізингодавцем акту прийому-передачі.

Строк лізингу починається з дати підписання акта приймання-передачі об'єкта лізингу (п. 5.4 Загальних умов), а означений договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п. 12.2, 12.3 Загальних умов).

У відповідності до п. 6.1 Загальних умов для експлуатації об'єкта лізингу лізингоодержувач щомісяця виплачуватиме лізингодавцю лізингові платежі відповідно до Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування), що являє собою невід'ємну частину цього контракту, та інших положень контракту. Кожний лізинговий платіж включає в себе: відсотки (проценти) за користування обсягом фінансування; частину від обсягу фінансування (сума, яка відшкодовує частину вартості об'єкта лізингу); комісії; покриття витрат, пов'язаних з оплатою послуг та відшкодуваннями, що підлягають виплаті у строки та на умовах, передбачених цим контрактом та інші витрати, передбачені або прямо пов'язані з контрактом.

Лізингові платежі перераховуються лізингоодержувачем на рахунок, зазначений лізингодавцем у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плані відшкодування) не пізніше дати, вказаної у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плані відшкодування). Лізингові платежі у будь-якому разі не підлягають поверненню лізингоодержувачу, за винятком визначеним контрактом (п. 6.5 Загальних умов).

В п. 8.3.2 Загальних умов сторони погодили, що у випадку якщо лізингоодержувач повністю або частково не здійснить оплату одного лізингового платежу, при цьому якщо прострочення лізингового платежу триває більш ніж 30 днів, лізингодавець має право розірвати контракт/відмовитися від нього і витребувати об'єкт лізингу від лізингоодержувача, в тому числі у примусовому порядку згідно з виконавчим написом нотаріуса.

Згідно п. 6.17 Загальних умов сторони погоджуються, що у випадку розірвання контракту за ініціативою Порше Лізинг Україна відповідно до умов контракту лізинговий платіж буде вважатись платою за користування об'єктом лізингу.

На виконання умов договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" за актом прийому-передачі від 12.09.2012 передало Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 обумовлений об'єкт лізингу вартістю 195476 грн. 58 коп., авансовий платіж - 39 095 грн. 32 коп., щомісячний платіж - 4 145 грн. 76 коп., адміністративні витрати - 2 932 грн. 13 коп.

В порушення умов договору відповідач припинив сплачувати лізингові платежі з серпня 2014 року, у зв'язку з чим ТОВ "Порше Лізинг Україна" направило відповідачу вимогу від 05.10.2015 № 00005637, в якій лізингоодержувач повідомлявся про необхідність погасити заборгованість протягом 3-днів з дня отримання вимоги, про відмову від договору, а також про повернення об'єкту лізингу. Договір лізингу вважається розірваним з 31.03.2016.

11.05.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис № 901 про повернення об'єкту лізингу, 08.06.2016 державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження щодо примусового повернення об'єкту лізингу на підставі виконавчого напису нотаріуса. Однак об'єкт лізингу лізингодавцю фактично не повернуто.

ТОВ "Порше Лізинг Україна" посилаючись на те, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 порушив свої зобов'язання за договором, а саме, не сплатив лізингові платежі за період з серпня 2014 року по березень 2016 року на загальну суму 205 692 грн. 08 коп., не повернув на його вимогу об'єкт лізингу і договір про фінансовий лізинг є розірваним, звернувся з даним позовом, предметом якого є матеріально-правові вимоги про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 основного боргу за договором в сумі 205 692 грн. 08 коп. та плати за фактичний час користування об'єктом лізингу за період з квітня по серпень 2016 року в сумі 64 291 грн. 56 коп.

Рішенням господарського суду Луганської області від 07.11.2016 стягнуто з відповідача 73 182 грн. 85 коп. суми процентів у складі лізингових платежів (заявлено 205 692 грн. 08 коп., з яких: 132 509 грн. 43 коп. - відшкодування вартості предмета лізингу, 73 182 грн. 65 коп. - сума процентів та комісії).

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 07.02.2017 та постановою Вищого господарського суду України від 01.08.2017 рішення в цій частині залишено в силі. Що стосується вимог про стягнення плати за фактичний час користування об'єктом лізингу за період з квітня по серпень 2016 року в сумі 64 291 грн. 56 коп. (яка складається з відшкодування вартості предмета лізингу в сумі 45 442 грн. 50 коп., сума процентів та комісії - 18 849 грн. 06 коп.), то в цій частині справа направлена на новий розгляд.

Як встановлено судом позивач просить стягнути плату за фактичне користування об'єктом лізингу відповідно до п. 6.17 Загальних умов за період з квітня по серпень 2016 року.

Графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування) передбачено, що відповідач повинен сплатити 15 числа кожного місяця наступні платежі:

- квітень - 296,44$ - відшкодування вартості об'єкта лізингу;

155,84$ - проценти та комісія;

- травень - 298,88$ - відшкодування вартості об'єкта лізингу;

152,91$ - проценти та комісія;

- червень - 301,35$ - відшкодування вартості об'єкта лізингу;

149,95$ - проценти та комісія;

- липень - 303,83$ - відшкодування вартості об'єкта лізингу;

146,97$ - проценти та комісія;

- серпень - 306,34$ - відшкодування вартості об'єкта лізингу;

143,96$ - проценти та комісія.

Згідно п. 6.3 Загальних умов сторони погоджуються, що лізингові платежі та інші платежі, що підлягають виплаті за цим договором Порше Лізинг Україна, відображають справедливу вартість об'єкта лізингу та забезпечують отримання Порше Лізинг Україна очікуваної станом на дату виконання контракту суми на основі діючого обміну євро/долара США, встановленого Національним банком України або українським комерційним банком (ПАТ "КІБ Креді Агріколь" або іншим банком), або на основі обмінних курсів, за якими на встановлену дату укладалися угоди з клієнтами банку (ПАТ "КІБ Креді Агріколь" або іншого банку) з купівлі та продажу євро/доларів США до української гривні), як буде обрано за рішенням Порше Лізинг Україна, станом на дату, коли кожен платіж підлягає виплаті. З цією метою лізингові платежі, інші платежі, а також будь-які інші платіжні зобов'язання, передбачені цим контрактом, розраховуються в євро/доларах США (як обумовлено сторонами в контракті) на змінній основі та підлягають сплаті в українських гривнях за обмінним курсом вказаного вище банку, чинним на дату виставлення рахунку.

З урахуванням цих приписів відповідач був зобов'язаний сплатити лізингові платежі в розмірі:

- квітень - 9 200 грн. 60 коп. - відшкодування вартості об'єкта лізингу;

4 030 грн. 65 коп. - проценти та комісія;

- травень - 9 009 грн. 54 коп. - відшкодування вартості об'єкта лізингу;

3 841 грн. 10 коп. - проценти та комісія;

- червень - 9 062 грн. 20 коп. - відшкодування вартості об'єкта лізингу;

3 757 грн. 74 коп. - проценти та комісія;

- липень - 9 047 грн. 55 коп. - відшкодування вартості об'єкта лізингу;

3 647 грн. 06 коп. - проценти та комісія;

- серпень - 9 122 грн. 61 коп. - відшкодування вартості об'єкта лізингу;

3 572 грн. 51 коп. - проценти та комісія.

При первісному розгляді справи, суд не врахував, що згідно ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Не врахована правова позиція Верховного Суду України, викладена в постанові від 20.11.2012 № 12/75-2167-33/75-4/180, в якій зазначено, що згідно з ч. 2 ст. 795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Судом встановлено, що об'єкт лізингу не повернутий лізингодавцю, а відтак лізингоодержувач продовжує ним користуватись. Однак у зв'язку з розірванням договору лізингу у лізингодавця зникає обов'язок надати предмет лізингу в майбутньому у власність відповідача, а відтак позивач не вправі вимагати стягнення такої складової частини лізингового платежу, як відшкодування вартості цього майна в розмірі, яке залишилось у його власності.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 01.10.2013 у справі № 11/5005/2290/2012 та від 29.10.2013 у справі № 7/5005/2240/2012. Висновок Верховного Суду України відповідно до статті 111-28 ГПК України щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Обґрунтованими є вимоги позивача в сумі 18 849 грн. 06 коп., що складаються з процентів і комісії згідно Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування) за період з квітня по серпень 2016 року.

Додаткові судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 282 грн. 74 коп.

На підставі ст. 49 ГПК України та п. 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2014 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", яким визначено, що у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

При зверненні позивача з позовом до суду було сплачено судовий збір в сумі 4 265 грн. 75 коп. Рішенням господарського суду позовні вимоги задоволено частково на суму 73 182 грн. 65 коп., судовий збір в сумі 1 097 грн. 74 коп. стягнутий з відповідача.

На виконання вказаного рішення господарським судом видано відповідний наказ від 25.11.2016.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 07.02.2017 у справі № 913/1050/16 рішення господарського суду Луганської області від 07.11.2016 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.08.2017 постанову Донецького апеляційного господарського суду від 07.02.2017 та рішення господарського суду Луганської області від 07.11.2016 у справі № 913/1050/16 скасовано в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 64 291 грн. 56 коп. плати за фактичне користування об'єктом лізингу, а справу в цій частині передано на новий розгляд до господарського суду Луганської області.

Відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

Враховуючи часткову обґрунтованість доводів позивача за апеляційною та касаційною скаргами, суд вважає необхідним відшкодувати позивачу сплачений судовий збір за подачу апеляційної та касаційної скарг в розмірі 50% за кожним платежем та покласти на відповідача - фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 2 346 грн. 17 коп. та касаційної скарги в сумі 2 559 грн. 45 коп., всього 4 905 грн. 62 коп.

У судовому засіданні відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1.Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 64 291 грн. 56 коп. задоволити частково.

2.Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна", м. Київ, проспект Павла Тичини, 1В, ідентифікаційний код 35571472 заборгованість в сумі 18 849 грн. 06 коп., судовий збір в сумі 282 грн. 74 коп., судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 2 346 грн. 17 коп., судовий збір за подачу касаційної скарги в сумі 2 559 грн. 45 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

5.Повне рішення складено і підписано - 30.10.2017.

Суддя О.В.Рябцева