ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 року Справа № 915/47/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіСибіги О.М.,
суддівДанилової М.В., Корсака В.А.
розглянувши матеріали касаційної скаргиТовариства з обмеженою відповідальністю "ОВЕРТІ", м. Одеса
на постановуОдеського апеляційного господарського суду від 30.05.2017 року
у справі господарського суду Миколаївської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ОВЕРТІ", м. Одеса
доМиколаївської міської ради, м. Миколаїв
провизнання недійсним рішення

за участю представників

позивача: не з'явився,

відповідача: не з'явився

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОВЕРТІ" (далі за текстом - ТОВ "ОВЕРТІ") звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом до Миколаївської міської ради про визнання недійсним рішення Миколаївської міської ради № 9/1 від 29.09.2016 року "Про розірвання договору оренди землі від 25.05.2015 № 10859 і скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 07.07.2015 року № 56/17-4031".

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 21.03.2017 року залишеною без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 30.05.2017 року припинено провадження у справі за позовом ТОВ "ОВЕРТІ" до Миколаївської міської ради про визнання недійсним рішення Миколаївської міської ради № 9/1 від 29.09.2016 року "Про розірвання договору оренди землі від 25.05.2015 року № 10859 і скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 07.07.2015 року № 56/17-4031" в частині: п. 3. Скасувати містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки по вул. Генерала Карпенка, поблизу морехідної школи, від 07.07.2015 року № 56/17-4031, видані ТОВ "Оверті"; п. 4. Звернутися до ДАБІ у Миколаївській області про скасування декларації про початок будівельних робіт та про завершення будівництва на земельній ділянці по вул. Генерала Карпенка, поблизу морехідної школи.

Вищезазначені судові акти мотивовано тим, що правовідносини між ТОВ "ОВЕРТІ" та Управлінням містобудування та архітектури Миколаївської міської ради, яке є виконавчим органом Миколаївської міської ради, з приводу видачі містобудівних умов та обмежень виникли у зв'язку з виконанням владних управлінських функцій Управлінням; оскаржуваним рішенням Миколаївської міської ради № 9/1 останньою скасовано відповідні містобудівні умови та обмеження, видані позивачу; відтак, правовідносини в частині визнання недійсним рішення Миколаївської міської ради № 9/1 від 29.09.2016 року про скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 07.07.2015 року № 56/17-4031 мають публічно-правовий характер, а спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, з огляду на що провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Не погоджуючись з судовими актами попередніх інстанцій, ТОВ "ОВЕРТІ" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Миколаївської області від 21.03.2017 року та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 30.05.2017 року повністю, а справу в частині вимог про скасування пунктів 3 та 4 рішення Миколаївської міської ради від 29.09.2016 року № 9/1 "Про розірвання договору оренди землі від 25.05.2015 року № 10859 і скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 07.07.2015 року № 56/17-4031" - передати на розгляд до суду першої інстанції.

Миколаївською міською радою до Вищого господарського суду України подано відзив на касаційну скаргу, в якому відповідач проти доводів касаційної скарги заперечує та просить залишити її без задоволення, а судові акти попередніх інстанцій - без змін.

Сторін згідно з приписами ст. 1114 ГПК України належним чином повідомлено про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак вони не скористались передбаченим процесуальним законом правом на участь у розгляді справи касаційною інстанцією.

Приймаючи до уваги межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, перевіривши повноту встановлення господарськими судами обставин справи та правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Статтею 12 ГПК України визначено категорії справ, які підвідомчі господарським судам.

Підвідомчість - це визначена законом сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції (ст. 12 ГПК України). Спори, що віднесені до підвідомчості господарських судів, кваліфікуються за сукупністю предметного та суб'єктного критеріїв. За предметним критерієм до компетенції господарських судів відносяться спори, що виникли при здійсненні господарської діяльності. За суб'єктним критерієм до компетенції господарських судів відносяться спори, що виникають між підприємствами, установами, організаціями, іншими юридичними особами, громадянами, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, та у випадках, передбачених законодавчими актами України за участю державних органів, органів місцевого самоврядування, фізичних осіб, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

В ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

Відповідно до ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Згідно з п. п. 34, 42 ч. 1 ст. 26 вказаного Закону виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання: регулювання земельних відносин; затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Як вбачається з позовних вимог, ТОВ "ОВЕРТІ" оскаржено рішення органу місцевого самоврядування, прийняте ним у зв'язку зі здійсненням останнім владних управлінських функцій у сфері містобудівної діяльності на основі законодавства, що на підставі вищевказаних положень КАС України свідчить про те, що даний спір є публічно-правовим.

З огляду на приписи ч. 3 ст. 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги ст. ст. 1, 4-1, 12 ГПК України господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам ст. 1 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер (п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" № 10 від 24.10.2014 року).

Відповідно до п. 17 вищезазначеної постанови Пленуму до компетенції господарських судів не відноситься розгляд справ у спорах: про оскарження суб'єктом господарювання дій (бездіяльності) органу державної влади, органу місцевого самоврядування, іншого суб'єкта владних повноважень, їхньої посадової чи службової особи, що випливають з наданих їм владних управлінських функцій, якщо ці дії (бездіяльність) не пов'язані з відносинами у сфері господарювання.

При цьому, як вірно відзначено судом апеляційної інстанції, в частині позовних вимог, провадження за якими припинено господарським судом, існує справа, що розглядається в порядку адміністративного судочинства, в якій заявлено ті ж самі за змістом позовні вимоги.

Так, в березні 2017 року ТОВ "ОВЕРТІ" звернулось до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до Миколаївської міської ради про визнання протиправними та скасування пунктів 3 та 4 рішення відповідача від 29.09.2016 року № 9/1 "Про розірвання договору оренди землі від 25.05.2015 року № 10859 і скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 07.07.2015 року № 56/17-4031".

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 28.03.2017 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі, оскільки позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства (п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України).

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ТОВ "ОВЕРТІ" звернулось з апеляційною скаргою до Одеського апеляційного адміністративного суду, в якій просило скасувати ухвалу суду та направити справу до першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.05.2017 року по справі № 521/4789/17 апеляційну скаргу ТОВ "ОВЕРТІ" задоволено, ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 28.03.2017 року - скасовано, а матеріали позовної заяви направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про необхідність припинення провадження в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування пунктів 3 та 4 рішення Миколаївської міської ради від 29.09.2016 року № 9/1 "Про розірвання договору оренди землі від 25.05.2015 року № 10859 і скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 07.07.2015 року № 56/17-4031" на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Таким чином, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що під час розгляду справи господарськими судами попередніх інстанцій фактичні обставини справи встановлено на основі повного, всебічного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки судів відповідають цим обставинам і їм надана вірна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Посилання ТОВ "ОВЕРТІ" в касаційній скарзі на порушення судами норм процесуального права не приймаються судом касаційної інстанції до уваги, оскільки зводяться до вільного тлумачення правових норм, переоцінки наявних у справі доказів та не спростовують законних і обґрунтованих висновків господарських судів попередніх інстанцій.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення спору.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками господарських судів попередніх інстанцій, які відповідають матеріалам справи та чинному законодавству, у зв'язку з чим підстав для скасування чи зміни оскаржуваних судових актів не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу залишити без задоволення.

2. Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 30.05.2017 року у справі 915/47/17 - залишити без змін.

Головуючий суддяО.М. Сибіга

СуддіМ.В. Данилова

В.А. Корсак