КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2017 р. Справа№ 910/5133/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Мартюк А.І.

Зеленіна В.О.

За участю секретаря судового засідання Москаленко Г.С.

представників сторін:

від позивача - Ковтун Т.О. - дов. № 174 від 26.12.2016 року;

від ОСОБА_3 - ОСОБА_4, дов. № 6339 від 21.11.2016 року;

представники інших сторін у судове засідання не прибули,

розглянувши матеріали

апеляційної скарги ОСОБА_3

на рішення Господарського суду міста Києва

від 12.06.2017 року

у справі № 910/5133/16 (суддя Усатенко І.В.)

за позовом Комунального підприємства «Київський метрополітен»

до Товариства з обмеженою відповідальністю

«Бетоніндустріяпроект»

третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Публічне акціонерне товариство «ДОК-3» в особі ліквідатора

арбітражного керуючого Степанова О.Ю

треті особи які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3,

ОСОБА_6

про визнання договору недійсним та скасування

державної реєстрації.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.06.2017 року по справі № 910/5133/16 позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу № 2 від 15 грудня 2011 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бетоніндустріяпроект» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Деснянськпарксервіс», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А., та зареєстрований в реєстрі за № 4121.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бетоніндустріяпроект» на користь Комунального підприємства «Київський метрополітен» судовий збір у розмірі 1 378,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_3 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 12.06.2017 року по справі № 910/5133/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.07.2017 року апеляційну скаргу прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Власов Ю.Л., Зеленін В.О. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 30.08.2017 року.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 29.08.2017 року, у зв'язку з перебуванням судді Власова Ю.Л. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/5133/16 колегію суддів у складі головуючого судді: Ткаченка Б.О., суддів: Зеленіна В.О., Мартюк А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2017 року справу прийнято до провадження у зазначеному складі колегії суддів.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.08.2017 року було відкладено розгляд справи на 13.09.2017 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.09.2017 року було відкладено розгляд справи на 27.09.2017 року та зобов'язано сторін надати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19.10.2010 року у цивільній справі № 2-4141/10 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Деснянськпарксервіс» до ОСОБА_8, за участю третьої особи - Відкритого акціонерного товариства «ДОК-3» про спонукання до виконання зобов'язання та визнання права власності на нерухоме майно, а також рішення апеляційного та касаційного провадження у випадку їх перегляду. Зобов'язати Комунальне підприємство «Київський метрополітен» надати докази перерахуванння 40 022 913,95 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислово - інвестиційний союз», в рамках виконання рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2010 року у справі № 37/271, а також докази повороту виконанння рішення, у разі наявності відповідних дій.

21.09.2017 року та 26.09.2017 року через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Комунального підприємства «Київський метрополітен» надійшли витребуванні докази.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2017 року було відкладено розгляд справи на 11.10.2017 року.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного судового рішення.

Представник ОСОБА_3 у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд рішення Господарського суду міста Києва від 12.06.2017 року по справі № 910/5133/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник Комунального підприємства «Київський метрополітен» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи.

Представники Товариства з обмеженою відповідальністю «Бетоніндустріяпроект», Публічного акціонерного товариства «ДОК-3» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Степанова О.Ю та ОСОБА_6 у судове засідання не прибули, про розгляд справи повідомлялися належним чином.

Колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку оскаржуваного рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі відсутніх представників сторін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників присутніх сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

14.05.1993 року розпорядженням Кабінету Міністрів України № 302-р «Про технічно-економічне обґрунтування будівництва четвертої лінії метро у м. києві» затверджено техніко-економічні обґрунтування будівництва Подільсько-Воскресенської лінії Київського метрополітену та Подільського мостового переходу через р. Дніпро, розроблені Інститутами «Київметропроект» і «Київшляхпроект».

Згідно з п. 1, 3 розпорядження Київської міської ради № 1312 від 20.07.2004 року вирішено відновити у 2004 році роботи із проектування та спорудження Подільсько-Вигурівської лінії Київського метрополітену від станції «Вокзальна» до житлового масиву Вигурівщина-Троєщина з будівництвом електродепо. Зобов'язано Комунальне підприємство «Київський метрополітен» розробити та затвердити в установленому порядку завдання на проектування та проектно-кошторисну документацію зі спорудження Подільсько-Вигурівської лінії Київського метрополітену від станції «Вокзальна» до житлового масиву Вигурівщина-Троєщина з електродепо, з урахуванням відновлення робіт зі спорудження Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві.

20.05.2008 року виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) прийнято розпорядження № 696 «Про затвердження проекту дільниці Подільсько-Вигурівської лінії метрополітену в м. Києві від станції «Глибочицька» до станції «Райдужна» з відгалуженням в бік житлового масиву Вигурівщина-Троєщина».

Розпорядженням № 608 від 30.04.2008 року виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Про створення комісії з вирішення земельно-майнових питань і визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам» створено відповідну комісію та затверджено положення про неї.

Згідно з актом № 11 щодо визначення розмірів компенсацій, збитків та відшкодування витрат, пов'язаних з винесенням будівель та споруд ВАТ «Київоздоббуд», ВАТ завод «Супутник» та ВАТ «ДОК-3» з території будівництва Подільсько-Вигурівської лінії метрополітену в м. Києві», затвердженим розпорядженням № 1759 від 19.12.2008 року виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), вирішено погодити оціночну вартість збитків, у тому числі, Відкритого акціонерного товариства «ДОК-3», що знаходиться за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1, у зв'язку з будівництвом Подільсько-Вигурівської лінії метрополітену на підставі незалежної оцінки, виконаної приватним підприємством «Автоексперт».

29.12.2008 року, з метою виконання вказаних нормативно-правових актів, між Комунальним підприємством «Київський метрополітен» (далі - позивач, підприємство, КП «Київський метрополітен») та Відкритим акціонерним товариством «ДОК-3» (далі - третя особа, комбінат, ВАТ «ДОК-3») укладено договір № 158-ДБМ щодо врегулювання земельно-майнових питань та виплати компенсацій Відкритому акціонерному товариству «ДОК-3», пов'язаних з будівництвом Подільського мостового переходу через р. Дніпро та Подільсько-Вигурівської лінії метрополітену у м. Києві (далі - Договір № 158-ДБМ від 29.12.2008 року).

За умовами Договору №158-ДБМ від 29.12.2008 року сторони прийняли на себе зобов'язання щодо врегулювання усіх земельних, технологічних та майнових питань комбінату, пов'язаних з будівництвом Подільського мостового переходу через р. Дніпро та Подільсько-Вигурівської лінії метрополітену, а саме: досягнення згоди з вирішення питання щодо розміру земельної ділянки та площі виробничих будівель, споруд і інженерних мереж (або їх частини), які підпадають в зону відчуження за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1; умови їх вилучення і надання відповідної компенсації комбінату, в тому числі, шляхом часткової реконструкції комбінату, метою якої є забезпечення нормального і безперебійного функціонування об'єктів комбінату, як єдиного технологічного і майнового комплексу, як під час будівництва так і в подальшій експлуатації Подільського мостового переходу через р. Дніпро та Подільсько-Вигурівської лінії метрополітену.

Пунктом 2.1 Договору № 158-ДБМ від 29.12.2008 року погоджено, що комбінат зобов'язується відмовитись від права власності на комплекс будівель і споруд, який знаходиться за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1 (надалі іменується «об'єкт»), а підприємство зобов'язується сплатити комбінату компенсацію за нього визначену в цьому договорі.

Відповідно до п. 2.3 Договору № 158-ДБМ від 29.12.2008 року комбінат зобов'язується передати підприємству одночасно з відмовою від права власності на об'єкт усі документи, що стосуються об'єкту та підлягають переданню разом з ним згідно з чинним законодавством України та вимогам, що звичайно ставляться.

Згідно з п. 2.4 Договору № 158-ДБМ від 29.12.2008 року комбінат гарантує, що об'єкт належить йому на праві власності, не перебуває під забороною відчуження, арештом, не є предметом застави та іншим засобом забезпечення виконання зобов'язань перед будь-якими фізичними або юридичними особами, державними органами і державою, а також не є предметом будь-якого іншого обтяження чи обмеження, передбаченого чинним законодавством.

У відповідності до п. 2.7 Договору № 158-ДБМ від 29.12.2008 року розмір грошової компенсації за об'єкт становить з врахуванням ПДВ 50 832 257 грн.

Умовами п. 2.9 Договору №158-ДБМ від 29.12.2008 року передбачено, що комбінат на умовах цього договору зобов'язується відмовитись від права користування земельною ділянкою загальною площею 1,87 га в тому числі площею 1,73 га, що підтверджується документами, яка знаходиться у м. Києві по АДРЕСА_1 і на якій розташовано об'єкт (далі - земельна ділянка), при умові виділення комбінату окремої рівноцінної земельної ділянки для перенесення виробничих потужностей.

Відповідно до п. 3.1 Договору № 158-ДБМ від 29.12.2008 року за відмову комбінату від права власності на об'єкт, підприємство сплачує комбінату суму грошової компенсації, визначеної в п. 2.7 Договору, з них зобов'язання на 2008 рік складають, з урахуванням ПДВ, 10 810 000 грн.

Пунктом п. 3.2 Договору встановлено, що виплата компенсації за ним здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету.

Згідно з п. 3.3 Договору № 158-ДБМ від 29.12.2008 року за відмову комбінату від права користування земельною ділянкою, комбінат має отримати рівноцінну земельну ділянку в користування для розміщення виробничих потужностей. Для цього комбінат повинен звернутися із відповідним клопотанням до Київської міської ради, підприємство має сприяти в прийнятті рішення Київської міської ради щодо надання в користування комбінату рівноцінної земельної ділянки.

За умовами п. 4.1 Договору № 158-ДБМ від 29.12.2008 року комбінат відмовляється від права користування земельною ділянкою та права власності на об'єкт при настанні одразу двох умов: винесення рішення Київською міською радою про надання комбінату в користування рівноцінної земельної ділянки та надходження на рахунок комбінату грошової компенсації в розмірі визначеному в п. 2.7 договору.

У відповідності до п. 4.2 Договору № 158-ДБМ від 29.12.2008 року, після настання одразу всіх умов визначених п. 4.1 Договору, комбінат здійснює відмову від права користування земельною ділянкою шляхом оформлення письмової згоди комбінату, складеної в довільній формі, яка підписується головою правління комбінату і скріплюється печаткою комбінату та відмову від права власності на об'єкт шляхом підписання акту приймання-передачі майна.

Як передбачено п. 7.1 Договору № 158-ДБМ від 29.12.2008 року (в редакції додаткової угоди від 12.08.2009 року), договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань.

Пунктами 8.1, 8.2 Договору № 158-ДБМ від 29.12.2008 року одностороння відмова від виконання зобов'язань за цим договором, зміна та розірвання його в односторонньому порядку не допускається.

На виконання умов Договору № 158-ДБМ від 29.12.2008 року КП «Київський метрополітен» платіжним дорученням № 793 від 29.12.2008 року, яке проведено банком 30.12.2008 року, перерахував на користь ВАТ «ДОК-3» грошові кошти в розмірі 10 810 000,00 грн. (т. 1 а.с. 20).

27.11.2009 року між ВАТ «ДОК-3», як первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «Промислово-інвестиційний союз» (далі - новий кредитором, ТОВ «Промислово-інвестиційний союз») було укладено договір про відступлення права вимоги.

За умовами Договору про відступлення права вимоги від 27.11.2009 року первісний кредитор на умовах цього договору передає (відступає), а новий кредитор набуває право вимоги до боржника (КП «Київський метрополітен»), що належало первісному кредиторові та зобов'язаннями боржника (КП «Київський метрополітен»). До нового кредитора переходять усі права первісного кредитора по зобов'язанню боржника (КП «Київський метрополітен») перед первісним кредитором в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав до нового кредитора.

Пунктом 2.3 Договору про відступлення права вимоги від 27.11.2009 року визначено, що розмір зобов'язання боржника (КП «Київський метрополітен») перед первісним кредитором на момент підписання цього договору складає 40 022 913,95 грн.

18.12.2009 року між ВАТ «ДОК-3» та КП «Київський метрополітен» було підписано акт приймання-передачі під розбирання будівель та споруд ВАТ «ДОК-3», що попали в зону будівництва Подільсько-Вигурівської лінії метрополітену в м. Києві (далі - Акт приймання-передачі від 18.12.2009 року) (т. 1 а.с. 19).

Відповідно до п. 1 Акту приймання-передачі від 18.12.2009 року ВАТ «ДОК-3» передало, а КП «Київський метрополітен» прийняло під розбирання частину в розмірі 62,77% площею 1 240,32 кв. м. будівлі лісоцеху (літ. Ь) вартістю 10 809 343,05 грн. без ПДВ.

Згідно з п. 2 Акту приймання-передачі від 18.12.2009 року частина в розмірі 37,23% площею 735,58 кв. м. будівлі лісо цеху (літ. Ь) ринковою вартістю 6 410 625,95 грн. без ПДВ залишається власністю ВАТ «ДОК-3».

Пунктом 3 Акту приймання-передачі від 18.12.2009 року сторонами погоджено, що ВАТ «ДОК-3» здійснює подальшу експлуатацію будівлі лісоцеху (літ. Ь) в цілому, загальною площею 1 975,9 кв. м., інженерно-технічних мереж і комунікацій, обладнання та інвентарю, їх обслуговування, ремонти силами власного персоналу на безоплатній основі.

Як погоджено п. 4 Акту приймання-передачі від 18.12.2009 року, КП «Київський метрополітен» набере право на розбирання будівлі лісоцеху (літ. Ь) в цілому, загальною площею 1 975,9 кв.м., загальною вартістю 17 219 969,00 грн. після повного виконання умов Договору від 29.12.2008 року № 158-ДБМ та/або отримання письмової згоди від ВАТ «ДОК-3».

Тобто, на підставі Договору про відступлення права вимоги від 27.11.2009 року ВАТ «ДОК-3» передало вимогу ТОВ «Промислово-інвестиційний союз» до КП «Київський метрополітен» за Договором № 158-ДБМ від 29.12.2008 року ВАТ «ДОК-3» на отримання оплати у сумі 40 022 913,95 грн. Після зазначеного відступлення вимоги, ВАТ «ДОК-3» також передало КП «Київський метрополітен» за Актом приймання-передачі від 18.12.2009 року 62,77% будівлі лісоцеху (літ. Ь) площею 1 240,32 кв. м. вартістю 10 809 343,05 грн. без ПДВ, проте будівля лісоцеху (літ. Ь) залишилася у користуванні ВАТ «ДОК-3» до остаточного виконання позивачем умов Договору № 158-ДБМ від 29.12.2008 року або відповідної згоди ВАТ «ДОК-3» на її розбирання.

21.01.2010 року між ВАТ «ДОК-3», як стороною-1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Деснянськпарксервіс» (далі - ТОВ «Деснянськпарксервіс», сторона-2) було укладено договір співробітництва.

За умовами Договору співробітництва від 21.01.2010 року, його предметом є співробітництво сторін щодо здійснення модернізації, ремонту, експлуатації і обслуговування нежитлових будівель, які знаходяться за адресою м. Київ, АДРЕСА_1, а саме: заводоуправління, прибудова до будівлі (літера А) загальною площею 1 745,1 кв.м.; будівля механічного цеху (літера С) загальною площею 392,4 кв.м.; будівля лісоцеху (літера Ь) загальною площею 1 975,9 кв.м., які зареєстровані на праві власності за стороною-1 на умовах і в порядку, передбачених договором.

Відповідно до п. 2.3 Договору співробітництва від 21.01.2010 року, фінансування модернізації нежитлових будівель здійснюється стороною-1 шляхом внесення грошових коштів на банківський рахунок сторони-2, а стороною-2 шляхом капітальних вкладень у відтворення основних фондів.

Згідно з п. 2.5 Договору співробітництва від 21.01.2010 року, за умови виконання взятих на себе за цим договором зобов'язань сторони отримують у власність наступні частки в об'єкті модернізації нежитлових будівель, які знаходяться за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1, а саме: заводоуправління, прибудова до будівлі (літера А) загальною площею 1745,1 кв.м.; будівля механічного цеху (літера С) загальною площею 392,4 кв.м.; будівля лісоцеху (літера Ь) загальною площею 1 975,9 кв.м.:

- сторона-1 отримує 50% в об'єкті модернізації (нежитлових будівель, які знаходяться за адресою м. Київ, АДРЕСА_1, а саме: заводоуправління, прибудова до будівлі (літера А) загальною площею 1 745,1 кв. м.; будівля механічного цеху (літера С) загальною площею 392,4 кв. м.; будівля лісоцеху (літера Ь) загальною площею 1 975,9 кв. м.) або грошові кошти пропорційно розміру її частки, виходячи з балансової вартості об'єкту модернізації на дату виділення частки;

- сторона-2 отримує 50% в об'єкті модернізації (нежитлових будівель, які знаходяться за адресою м. Київ, АДРЕСА_1, а саме: заводоуправління, прибудова до будівлі (літера А) загальною площею 1 745,1 кв. м.; будівля механічного цеху (літера С) загальною площею 392,4 кв. м.; будівля лісоцеху (літера Ь) загальною площею 1 975,9 кв. м.) або грошові кошти пропорційно розміру її частки, виходячи з балансової вартості об'єкту модернізації на дату виділення частки.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19.10.2010 року у цивільній справі № 2-4141/10 за позовом ТОВ «Деснянськпарксервіс» до ОСОБА_8, за участю третьої особи - ВАТ «ДОК-3» про спонукання до виконання зобов'язання та визнання права власності на нерухоме майно позов було задоволено повністю, зокрема визнано за ТОВ «Деснянськпарксервіс» право власності на нежитлові будівлі, які знаходяться за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1, а саме: заводоуправління, прибудову до будівлі (літера А) загальною площею 1 745,1 кв. м.; будівлю механічного цеху (літера С) загальною площею 392,4 кв. м.; будівлю лісоцеху (літера Ь) загальною площею 1 975,9 кв. м.

Тобто, на підставі Договору співробітництва від 21.01.2010 року та рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19.10.2010 року у цивільній справі № 2-4141/10, ТОВ «Деснянськпарксервіс» набуло право власності на перелічені будівлі ВАТ «ДОК-3», які були предметом Договору № 158-ДБМ від 29.12.2008 року.

15.12.2011 року між ТОВ «Деснянськпарксервіс», як продавцем та ТОВ «Бетоніндустріяпроект», як покупцем було укладено договір купівлі-продажу № 2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А., та зареєстрований в реєстрі за № 4121 (далі - Договір купівлі продажу № 2, спірний договір).

За умовами Договору купівлі-продажу № 2, продавець передав у власність, а покупець прийняв у власність нерухоме майно, яким є ? частина, що складає ? ідеальну частку від нежитлових будівель: заводоуправління, прибудова до будівлі (літ. А) загальною площею 1 745,10 кв. м., будівля механічного цеху (літ. С) загальною площею 392,40 кв. м., будівля лісоцеху (літ. Ь) загальною площею 1 975,90 кв. м., що розташовані за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1.

Згідно Витягу про державну реєстрацію прав № 32616180 від 21.12.2011 року право власності на нежитлові будівлі: заводоуправління, прибудова до будівлі (літ. А) загальною площею 1 745,10 кв. м., будівля механічного цеху (літ. С) загальною площею 392,40 кв. м., будівля лісоцеху (літ. Ь) загальною площею 1 975,90 кв. м., що розташовані за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1, зареєстровано 21.12.2011 року за ТОВ «Бетоніндустріяпроект».

17.10.2014 року ТОВ «Бетоніндустріяпроект» було відчужено зазначені нежитлові будівлі на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_6 за договорами купівлі-продажу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.07.2010 року в справі № 31/271, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.09.2010 року та постановою Вищого господарського суду України від 07.12.2010 року, за позовом ТОВ «Промислово-інвестиційний союз» до КП «Київський метрополітен» про стягнення 40 022 913,95 грн. основного боргу за Договором про відступлення права вимоги від 27.11.2009 року, позовні вимоги були задоволені повністю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.04.2015 року у справі № 31/271 встановлено, що рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2010 року в справі № 31/271 було виконано в примусовому порядку, шляхом перерахування стягувачу коштів платіжним дорученням № 468 від 10.02.2015 року, 20.02.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу № 31/271 від 18.10.2010 року, і вказана постанова надійшла до Господарського суду міста Києва 27.02.2015 року та зареєстрована під № 06-25.1/1329/15.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.09.2012 року у справі № 5011-62/8193-2012 за позовом Заступника прокурора м. Києва, в особі Київської міської ради, Київської міської державної адміністрації та КП «Київський метрополітен» до ПАТ «ДОК-3» та ТОВ «Деснянськпарксервіс» про визнання договору недійсним було визнано недійсним договір про співробітництво від 21.01.2010 року, укладений між ВАТ «ДОК-3» та ТОВ «Деснянськпарксервіс».

Вказане рішення в апеляційному та касаційному порядку не переглядалося.

Зазначеним рішенням у справі № 5011-62/8193-2012 було встановлено наступні обставини:

- укладання Договору № 158-ДБМ від 29.12.2008 року між КП «Київський метрополітен» та ВАТ «ДОК-3» (з урахуванням додаткової угоди від 12.08.2009 року) щодо врегулювання земельно-майнових питань та виплати компенсацій ВАТ «ДОК-3», пов'язаних з будівництвом Подільського мостового переходу через р. Дніпро та Подільсько-Вигурівської лінії метрополітену у м. Києві було обумовлено необхідністю виконання вищезазначених приписів нормативно-правових актів та метою забезпечення суспільних інтересів територіальної громади міста Києва та держави України в цілому, враховуючи особливий статус міста Києва, як столиці України;

- ВАТ «ДОК-3», як сторона за Договором № 158-ДБМ від 29.12.2008 року, яка прийняла на себе зобов'язання відмовитись від права власності на нерухомість, що розташована у м. Києві по АДРЕСА_1, та отримала за це першочергово бюджетні грошові кошти у розмірі 10 810 000 грн., усвідомлювала негативні наслідки, які могло спричинити виконання Договору про співробітництво від 21.01.2010 року, що передбачав модернізацію та набуття відповідачем-2 у власність нерухомості, про відмову від якої йшлося у Договорі № 158-ДБМ від 29.12.2008 року;

- службові особи ВАТ «ДОК-3» усвідомлюючи, що нежитлові приміщення за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1 повинні бути передані КП «Київський метрополітен» за Договором № 158-ДБМ від 29.12.2008 року вступили у попередню злочинну змову з службовими особами ТОВ «Деснянськпарксервіс» та 21.01.2010 року уклали з ними завідомо невигідний та вочевидь збитковий договір про співробітництво, використовуючи який та на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19.10.2010 року, передали право власності на нежитлові будівлі загальною площею 4 113,4 кв.м, вартістю 25 240 223 грн. за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1 ТОВ «Деснянськпарксервіс»;

- нормативно-правові акти, прийняті у зв'язку із будівництвом Подільського мостового переходу через р. Дніпро та Подільсько-Вигурівської лінії метрополітену у м. Києві (розпорядження Кабінету Міністрів України «Про технічно-економічне обґрунтування будівництва четвертої лінії метро у м. Києві» № 302-р від 14.05.1993 року; розпорядження Київської міської ради «Про відновлення робіт із проектування та спорудження Подільсько-Вигурівської лінії Київського метрополітену від станції «Вокзальна» до житлового масиву Вигурівщина-Троєщина з електродепо» № 1312 від 20.07.2004 року, розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Про затвердження проекту дільниці Подільсько-Вигурівської лінії метрополітену в м. Києві від станції «Глибочицька» до станції «Райдужна» з відгалуженням в бік житлового масиву Вигурівщина-Троєщина» № 696 від 20.05.2008 року, розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Про створення комісії з вирішення земельно-майнових питань і визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам» № 608 від 30.04.2008 року), були опубліковані у визначеному законом порядку, внаслідок чого ТОВ «Деснянськпарксервіс» за всіма обставинами мало бути відомо, що об'єкти по АДРЕСА_1 у м. Києві, передані ВАТ «ДОК-3» , як вклад у сумісну діяльність, підлягають знищенню з метою реалізації будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро та Подільсько-Вигурівської лінії метрополітену у м. Києві;

- ТОВ «Деснянськпарксервіс» не було вчинено визначених Договором про співробітництво від 21.01.2010 року обов'язків спрямованих на його виконання;

- не починаючи виконання договору та не проводячи роботи стосовно модернізації, ремонту, експлуатації і обслуговування нежитлових будівель, які знаходяться за адресою м. Київ, АДРЕСА_1, а саме: заводоуправління, прибудова до будівлі (літера А) загальною площею 1 745,1 кв. м.; будівля механічного цеху (літера С) загальною площею 392,4 кв.м; будівля лісоцеху (літера Ь) загальною площею 1 975,9 кв.м, було ініційовано спір про право власності на вказане майно у Бориспільському міськрайонному суді Київської області, що, в тому числі, як вказувалося вище, фактично спричинило перешкоди при будівництві Подільського мостового переходу через р. Дніпро та Подільсько-Вигурівської лінії метрополітену у м. Києві та порушення інтересів суспільства;

- Договір про співробітництво від 21.01.2010 року було підписано ВАТ «ДОК-3» з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства;

- ВАТ «ДОК-3» при підписанні Договору від 21.01.2010 року з ТОВ «Деснянськпарксервіс» знало та усвідомлювало суспільно небезпечні наслідки, які виражалися у зупиненні робіт по будівництву Подільського мостового переходу через р. Дніпро та Подільсько-Вигурівської лінії метрополітену у м. Києві, неможливості реалізації проекту по створенню нової гілки метрополітену та порушенні, як результат, інтересів суспільства щодо забезпечення транспортним сполученням у визначеному напрямку.

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 12.12.2013 року в справі № 758/15968/13-к ОСОБА_10 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365-1 КК України та призначено покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 7 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій строком на один рік.

Вказаним вироком встановлені наступні обставини, ОСОБА_10 своїми умисними діями, які полягають у перевищенні службових повноважень службовою особою юридичної особи приватного права, тобто вчиненні дій, які явно виходили за межі наданих йому прав та повноважень та виразились у незаконному відчуженні майна ВАТ «ДОК-3» вартістю 45 240 223 грн., за яке КП «Київський метрополітен» було сплачено 10 810 000,00 грн., що спричинили тяжкі наслідки інтересам Держави та акціонерів підприємства, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 365-1 КК України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 35 ГПК України вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Крім того, ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.03.2016 року в справі № 910/12281/13, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.06.2016 року та постановою Вищого господарського суду України від 18.10.2016 року, за заявою ПАТ «ДОК-3» до ТОВ «Промислово-інвестиційний союз» про визнання правочину недійсним, було визнано недійсним Договір про відступлення права вимоги від 27.11.2009 року, укладений між ВАТ «ДОК-3» та ТОВ «Промислово-інвестиційний союз».

Позивач також звертає увагу, що рішенням Господарського суду міста Києва від 07.06.2016 року в справі № 910/48/16 за позовом КП «Київський метрополітен» до ТОВ «Бетоніндустріяпроект» та ТОВ «Деснянськпарксервіс» про визнання недійсним договору, позовні вимоги були задоволені частково. Визнано недійсним Договір купівлі продажу від 15.12.2011 року, укладений між ТОВ «Бетоніндустріяпроект» та ТОВ «Деснянськпарксервіс», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А., та зареєстрований в реєстрі за № 4120, за умовами якого ТОВ «Бетоніндустріяпроект» прийняв у власність нерухоме майно, яким є 1/2 частина, що складає 1/2 ідеальну частку від нежитлових будівель: заводоуправління, прибудова до будівлі (літ. А) загальною площею 1 745,10 кв. м., будівля механічного цеху (літ. С) загальною площею 392,40 кв. м., будівля лісоцеху (літ. Ь) загальною площею 1 975,90 кв. м., що розташовані за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1.

Зазначеним рішенням у справі № 910/48/16 були встановлені, зокрема такі обставини, що оспорюваний Договір купівлі-продажу від 15.12.2011 року (реєстровий номер № 4120), укладений між ТОВ «Деснянськпарксервіс» та ТОВ «Бетоніндустріяпроект» (який є аналогічним спірному договору, зареєстрованому за № 4121), порушує інтереси КП «Київський метрополітен» та унеможливлює виконання ним функцій, покладених чинним законодавством.

Враховуючи вказане, позивач посилається на те, що всупереч вимогам п.п. 2.1, 2.3 Договору № 158-ДБМ від 29.12.2008 року ПАТ «ДОК-3» фактично не передало метрополітену право власності на комплекс будівель та споруд, розташованих по АДРЕСА_1 у м. Києві, а на момент звернення до суду із позовом власником цих будівель було ТОВ «Бетоніндустріяпроект», у зв'язку із чим КП «Київський метрополітен» просить визнати недійсним Договір купівлі-продажу № 2 від 15.12.2011 року, укладений між ТОВ «Деснянськпарксервіс» та ТОВ «Бетоніндустріяпроект», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А., та зареєстрований в реєстрі за № 4121 та скасувати державну реєстрацію цього договору.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, КП «Київський метрополітен» стверджує, що оспорюваний договір порушує його інтереси за Договором № 158-ДБМ від 29.12.2008 року та унеможливлює виконання ним функцій, покладених на нього чинним законодавством.

Згідно постанови Вищого господарського суду України від 01.03.2017 року у даній справі, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та направляючи справу на новий розгляд, касаційний суд зазначив, що суди:

- не прийняли до уваги те, що відповідно до умов Договору № 158-ДБМ від 29.12.2008 року, платіжним дорученням № 793 від 29.12.2008 року позивач сплатив на користь ВАТ «ДОК-3» суму грошової компенсації у розмірі 10 810 000,00 грн.;

- не дали належної правової оцінки умовам Договору відступлення права вимоги від 27.11.2009 року, укладеного між ВАТ «ДОК-3» та ТОВ «Промислово-інвестиційний союз», відповідно до яких ВАТ «ДОК-3» відступило право вимоги (належного йому на підставі Договору № 158-ДБМ від 29.11.2008 року) на 40 022 913,95 грн. ТОВ «Промислово-інвестиційний союз», які в свою чергу повинні бути сплачені позивачем;

- не досліджували питання щодо того, чи було виконано зі сторони позивача умови Договору № 158-ДБМ від 29.12.2008 року відносно сплати компенсації ПАТ «ДОК-3» в загальному розмірі 50 832 257,00 грн.;

- не з'ясували чи впливає оспорюваний договір Купівлі-продажу, укладений 15.12.2011 року між ТОВ «Деснянськпарксервіс» та ТОВ «Бетоніндустріяпроект» на права та обов'язки позивача.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно із частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як встановлено ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Стосовно здійснення КП «Київський метрополітен» оплати за Договором № 158-ДБМ від 29.12.2008 року, слід відзначити наступне.

КП «Київський метрополітен» на виконання умов Договору № 158-ДБМ від 29.12.2008 року платіжним дорученням № 793 від 29.12.2008 року, яке проведено банком 30.12.2008 року, перерахував на користь ВАТ «ДОК-3» грошові кошти в розмірі 10 810 000,00 грн. (т. 1 а.с. 20).

У подальшому ВАТ «ДОК-3» було відступлено право вимоги за Договором № 158-ДБМ від 29.12.2008 року на суму 40 022 913,95 грн. на користь ТОВ «Промислово-інвестиційний союз».

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.07.2010 року в справі № 31/271, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.09.2010 року та постановою Вищого господарського суду України від 07.12.2010 року, за позовом ТОВ «Промислово-інвестиційний союз» до КП «Київський метрополітен» про стягнення 40 022 913,95 грн. основного боргу за Договором про відступлення права вимоги від 27.11.2009 року, позовні вимоги були задоволені повністю.

Як встановлено ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.04.2015 року у справі № 31/271, рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2010 року в справі № 31/271 було виконано в примусовому порядку, шляхом перерахування стягувачу коштів платіжним дорученням № 468 від 10.02.2015 року, 20.02.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу № 31/271 від 18.10.2010 року, і вказана постанова надійшла до Господарського суду міста Києва 27.02.2015 року та зареєстрована під № 06-25.1/1329/15.

Тобто, станом на 10.02.2015 року вимога п. 2.1 Договору № 158-ДБМ від 29.12.2008 року щодо перерахування коштів у розмірі 50 832 257,00 грн. були виконана, шляхом:

- перерахування 10 810 000,00 грн. на користь ВАТ «ДОК-3» платіжним дорученням № 793 від 29.12.2008 року;

- перерахування у рамках примусового виконання рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2010 року в справі № 31/271 40 022 913,95 грн. на користь ТОВ «Промислово-інвестиційний союз» платіжним дорученням № 468 від 10.02.2015 року.

Як зазначалося вище, після фактичного виконання вимоги п. 2.1 Договору № 158-ДБМ від 29.12.2008 року ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.03.2016 року в справі № 910/12281/13, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.06.2016 року та постановою Вищого господарського суду України від 18.10.2016 року, за заявою ПАТ «ДОК-3» до ТОВ «Промислово-інвестиційний союз» про визнання правочину недійсним, було визнано недійсним Договір про відступлення права вимоги від 27.11.2009 року, укладений між ВАТ «ДОК-3» та ТОВ «Промислово-інвестиційний союз».

Тобто КП «Київський метрополітен» сплатило 40 022 913,95 грн. ТОВ «Промислово-інвестиційний союз» в примусовому порядку на підставі Договору про відступлення права вимоги від 27.11.2009 року, виконавши таким чином вимоги п. 2.1 Договору № 158-ДБМ від 29.12.2008 року. Проте, після такої сплати було визнано недійсним Договір про відступлення права вимоги від 27.11.2009 року. Отже, правова підстава набуття ТОВ «Промислово-інвестиційний союз» 40 022 913,95 грн. на даний момент відсутня.

Слід також зазначити, що в подальшому, ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.07.2016 року у справі № 31/271, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2016 року, відмовлено в задоволенні заяви КП «Київський метрополітен» про поворот виконання рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2010 року в справі № 31/271, оскільки виконане рішення не було скасовано.

Таким чином, КП «Київський метрополітен» вчинив дії щодо повернення коштів сплачених ТОВ «Промислово-інвестиційний союз» 40 022 913,95 грн., проте йому було відмовлено, оскільки рішення суду, на підставі якого відбулося стягнення не скасоване та не переглядалося за нововиявленими обставинами.

При цьому, колегія суддів також відмічає, що у зв'язку з визнанням Договору про відступлення права вимоги від 27.11.2009 року недійсним, ТОВ «Промислово-інвестиційний союз» визнано кредитором ПАТ «ДОК-3» в межах процедури банкрутства останнього у справі № 910/12281/13 на суму відступлення вимоги.

Колегія суддів звертає увагу, що станом на 10.02.2015 року - момент сплати КП «Київський метрополітен» 40 022 913,95 грн. на користь ТОВ «Промислово-інвестиційний союз», останнє було належним кредитором за зобов'язаннями позивача, передбаченими п. 2.1 Договору № 158-ДБМ від 29.12.2008 року.

До зазначеної оплати на користь ТОВ «Промислово-інвестиційний союз» як належного на той час кредитора, призвели дії ПАТ «ДОК-3» щодо укладення Договору відступлення права вимоги, який пізніше визнано недійсним. Отже і ризики пов'язані з недійсністю такого відступлення та повернення сплачених коштів має нести саме ПАТ «ДОК-3».

Тобто, КП «Київський метрополітен» на час розгляду справи виконало свої зобов'язання передбачене п. 2.1 Договору № 158-ДБМ від 29.12.2008 року.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що визнання в подальшому недійсним Договору відступлення права вимоги від 27.11.2009 року не спростовує факту виконання КП «Київський метрополітен» його зобов'язань за Договором №158-ДБМ від 29.12.2008 року по сплаті компенсації ПАТ «ДОК-3» у розмірі 50 832 257,00 грн. за відмову від права власності на комплекс будівель і споруд, який знаходиться за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1, оскільки відповідні зобов'язання були виконані на користь належного на той час кредитора, на підставі рішення суду (яке є чинним, в тому числі, на момент винесення рішення у даній справі) та в примусовому порядку.

При цьому, судова колегія відзначає, що у даному випадку, враховуючи предмет спору, не є визначальним факт сплати 40 022 913,95 грн., оскільки за Договором № 158-ДБМ від 29.12.2008 року сторони прийняли на себе зобов'язання, які мали виконувати належним чином, а відступлення вимоги та відчуження ПАТ «ДОК-3» майна призвело до того, що останнє не могло вплинути на виконання свого обов'язку за вказаним Договором, що в свою чергу порушило право КП «Київський метрополітен».

Аналізуючи п.п. 3.1, 3.3, 4.1, 4.2 Договору № 158-ДБМ від 29.12.2008 року суд дійшов висновку, що комбінат відмовляється від:

- права власності на об'єкт при надходженні на його рахунок грошової компенсації в розмірі 50 832 257,00 грн.,

- права користування земельною ділянкою при отриманні рівноцінної земельної ділянки в користування,

Пунктом 7.1 Договору №158-ДБМ від 29.12.2008 року (в редакції Додаткової угоди від 12.08.2009 року) встановлено, що договір діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань, вказаний договір діяв станом на момент укладання спірного договору та діє станом на момент розгляду даної справи.

Як встановлено вище, КП «Київський метрополітен» виконав свої обов'язки щодо оплати компенсації за Договором № 158-ДБМ від 29.12.2008 року, а отже ПАТ «ДОК-3» зобов'язаний був за умовами п.п. 3.1, 3.3, 4.1, 4.2 Договору № 158-ДБМ від 29.12.2008 року відмовитись від права власності на спірні будівлі.

Стосовно посилання апелянта на те що позивачем не надано рівноцінної земельної ділянки, то слід зазначити наступне.

За умовами п. 3.1 Договору № 158-ДБМ від 29.12.2008 року для отримання рівноцінної земельної ділянки ПАТ «ДОК-3» повинен звернутися із відповідним клопотанням до Київської міської ради, а КП «Київський метрополітен» має сприяти в прийнятті рішення щодо отримання такої ділянки ПАТ «ДОК-3».

Тобто, виконання умов Договору від 29.12.2008 року № 158-ДБМ, стосовно надання ПАТ «ДОК-3» рівноцінної земельної ділянки, залежить не тільки від КП «Київський метрополітен», а й від самого ПАТ «ДОК-3» та Київської міської ради, і відповідно не може покладатися тільки на КП «Київський метрополітен».

Щодо переходу права власності на будівлі, які є предметом Договору № 158-ДБМ від 29.12.2008 року, то слід відмітити наступне.

Як зазначалося вище, 21.01.2010 року між ВАТ «ДОК-3» та ТОВ «Деснянськпарксервіс» було укладено Договір співробітництва, об'єктом правовідносин за яким є частина комплексу будівель по АДРЕСА_1 у м. Києві, які одночасно є предметом договірних зобов'язань ПАТ «ДОК-3» за Договором від 29.12.2008 № 158-ДБМ у частині відмови від права власності на об'єкт нерухомості та відмови від права користування земельною ділянкою.

Договір співробітництва від 21.01.2010 року рішенням Господарського суду міста Києва від 26.09.2012 року по справі № 5011-62/8193-2012 було визнано недійсним.

При цьому, рішенням Господарського суду міста Києва від 26.09.2012 по справі №5011-62/8193-2012, було встановлено, що ПАТ «ДОК-3» при підписанні Договору співробітництва від 21.01.2010 року з ТОВ «Деснянськпарксервіс» знало та усвідомлювало суспільно небезпечні наслідки, які виражалися у зупиненні робіт по будівництву Подільського мостового переходу через р. Дніпро та Подільсько-Вигурівської лінії метрополітену у м. Києві, неможливості реалізації проекту по створенню нової гілки метрополітену та порушенні, як результат, інтересів суспільства щодо забезпечення транспортним сполученням у визначеному напрямку. Крім того, вказаним рішенням встановлено, що ТОВ «Деснянськпарксервіс» не було вчинено жодних визначених Договором співробітництва від 21.01.2010 року обов'язків спрямованих на його виконання. Укладання Договору № 158-ДБМ від 29.12.2008 року між КП «Київський метрополітен» та ПАТ «ДОК-3» щодо врегулювання земельно-майнових питань та виплати компенсацій останньому, пов'язаних з будівництвом Подільського мостового переходу через р. Дніпро та Подільсько-Вигурівської лінії метрополітену у м. Києві було обумовлено необхідністю виконання приписів нормативно-правових актів та метою забезпечення суспільних інтересів територіальної громади міста Києва та держави України в цілому, враховуючи особливий статус міста Києва, як столиці України.

Більш того, рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19.10.2010 року у цивільній справі № 2-4141/10, яким право власності на нежитлові будівлі спірні нежитлові будівлі було визнано за ТОВ «Деснянськпарксервіс» в подальшому скасоване рішенням Апеляційного суду Київської області від 14.02.2013 року.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 22.07.2013 року було переглянуто за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Київської області від 14.02.2013 року. В результаті рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19.10.2010 року скасовано, а провадження у справі закрито.

Проте, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 04.12.2013 року було скасовано ухвалу Апеляційного суду Київської області від 22.07.2013 року, а справу за заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Київської області від 14.02.2013 року передано на новий апеляційний розгляд.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 01.04.2014 року було залишено без розгляду заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Київської області від 14.02.2013 року.

За таких обставин, рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19.10.2010 року у цивільній справі № 2-4141/10, на підставі якого було набуто право власності на майно ТОВ «Деснянськпарксервіс», в подальшому було скасовано.

Враховуючи наведене, оскільки нежитлові будівлі, які були предметом Договору № 158-ДБМ від 29.12.2008 року, реалізовано ТОВ «Деснянськпарксервіс» за спірним Договором купівлі-продажу № 2, укладеним 15.12.2011 року між ТОВ «Деснянськпарксервіс» як продавцем та ТОВ «Бетоніндустріяпроект» як покупцем, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А., та зареєстрованим в реєстрі за № 4121, судова колегія дійшла висновку про порушення прав та інтересів КП «Київський метрополітен», оскільки останнє позбавлене можливості здійснити спорудження Подільсько-Воскресенської лінії Київського метрополітену та Подільського мостового переходу через р. Дніпро.

Вимоги позивача, як заінтересованої особи, про визнання спірного правочину недійсним, в даному випадку спрямовані на приведення сторін спірного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. При цьому, власний інтерес позивача полягає в тому, щоб предмет правочину (комплекс будівель і споруд, який знаходиться за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1) перебував у власності ПАТ «ДОК-3», оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації позивачем його прав та обов'язків по спорудженню Подільсько-Воскресенської лінії Київського метрополітену та Подільського мостового переходу через р. Дніпро, з метою забезпечення суспільних інтересів територіальної громади міста Києва та держави України в цілому, враховуючи особливий статус міста Києва, як столиці України.

Отже, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Аналогічну правову позицію зайняв Вищий господарський суд України у справі № 910/48/16 між тими ж сторонами про визнання недійсним Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 15.12.2011 року, в якій визнано недійсним Договір купівлі-продажу від 15.12.2011 року, укладений між ТОВ «Бетоніндустріяпроект» та ТОВ «Деснянськпарксервіс», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А., та зареєстрований в реєстрі за № 4120.

При цьому, предметом Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 15.12.2011 року (зареєстрованого за № 4120) в справі № 910/48/16 була частина приміщень за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1, інша частина приміщень за вказаною адресою є предметом спірного Договору купівлі-продажу № 2 від 15.12.2011 року (зареєстрованого за № 4121) у даній справі.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини від 09.11.2004 року справа «Науменко проти України»).

Враховуючи встановлені вище обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав та визнання Договору купівлі-продажу № 2 від 15.12.2011 року недійсним.

Щодо вимоги позивача про скасування державної реєстрації договору купівлі-продажу № 2 від 15.12.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А., та зареєстрованого в реєстрі за № 4121 слід зазначити наступне.

Державна реєстрація договору купівлі-продажу нерухомого майна та державна реєстрація права на нерухому річ є окремими видами реєстрації, при цьому наслідком державної реєстрації договору є його укладеність, а наслідком державної реєстрації прав на майно є виникнення прав на майно.

Як вказано в абз. 3 розділу «Відновлення становища, яке існувало до порушення» листа Верховного суду України від 01.04.2014 року «Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України» у разі здійснення державної реєстрації права власності за набувачем неправомірно відчуженого майна права власника повинні захищатися із застосуванням способу захисту, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК за позовом про визнання права власності та скасування внесеного за заявою набувача запису до Державного реєстру (ч. 2 ст. 26 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Якщо запис у Державному реєстрі здійснено внаслідок укладення договору, дійсність якого оспорюється, спосіб захисту прав осіб встановлено п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК за позовом про визнання договору недійсним і скасування запису в Державному реєстрі, внесеного за заявою набувача.

Враховуючи наведене, належним способом захисту порушеного права позивача були б вимоги про скасування запису в Державному реєстрі (запису про реєстрацію права на нерухомість). Позивачем же обрано спосіб захисту - скасування державної реєстрації договору, який не може призвести до відновлення порушених прав позивача.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про скасування державної реєстрації Договору купівлі-продажу № 2 від 15.12.2011 року.

Крім того, судом першої інстанції вірно встановлено, що посилання відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності є безпідставними, оскільки про спірний договір позивачу стало відомо лише після вироку Подільського районного суду м. Києва від 12.12.2013 року у справі № 758/15968/13-к. Доказів обізнаності позивача про спірний договір раніше зазначеного моменту матеріали справи не містять.

Інших доводів та доказів, які б слугували підставою для скасування судового рішення по даній справі апелянтом не наведено.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обставини, викладені ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 12.06.2017 року по справі № 910/5133/16 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на ОСОБА_3 (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 12.06.2017 року по справі № 910/5133/16 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/5133/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді А.І. Мартюк

В.О. Зеленін

Повний текст рішення складено 17.10.2017 року.