номер провадження справи 22/45/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2017 Справа № 908/1730/17

Господарський суд Запорізької області у складі судді Ярешко О.В., при секретарі Лінчук А.В.

За участю представників сторін: від позивача не зявився (ОСОБА_1, довіреність № 11/09/14 від 01.01.2017 р., у судовому засіданні 28.09.2017 р.); від відповідача ОСОБА_2, довіреність № 18-48 від 01.06.2017 р.

Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи № 908/1730/17

за позовом: Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод (86065, Донецька область, м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, 1)

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 11)

про стягнення 112567,81 грн.

СУТЬ СПОРУ:

26.07.2017 р. Приватне акціонерне товариство Авдіївський коксохімічний завод звернулось до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів про стягнення 104925,84 грн. заборгованості за поставлену та неоплачену продукцію, 7641,97 грн. інфляційних втрат та 3% річних.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2017 р., справу № 908/1730/17 передано на розгляд судді Ярешко О.В.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 29.08.2017 р. позовну заяву прийнято до розгляду суддею Ярешко О.В., порушено провадження у справі № 908/1730/17, присвоєно справі номер провадження 22/45/17 та призначено судове засідання на 14.09.2017 р.

На підставі ст. 77 ГПК України в судовому засіданні оголошувалась перерва до 28.09.2017 р., потім до 24.10.2017 р.

У судовому засіданні 24.10.2017 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

За клопотанням представника відповідача розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Представник позивача в судове засідання 24.10.2017 р. не зявився, причини неявки суду невідомі. Про час та місце судового розгляду позивач повідомлений належним чином, що вбачається з протоколу судового засідання від 28.09.2017 р.

У судовому засіданні 28.09.2017 р. представник позивача підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві. Позовні вимоги мотивовано тим, що у вересні та жовтні 2016 р. на адресу відповідача за договором № 441/16Сб від 05.07.2016 р. позивач поставив товар по залізничним накладним. На оплату поставленого товару були виставлені відповідні рахунки-фактури. Відповідач оплату здійснив частково. Неповну оплату рахунків мотивував начебто встановленим фактом невідповідності якісних показників поставленої продукції, у результаті чого вартість поставлених ресурсів було відповідно зменшено. Вважаючи доводи відповідача необґрунтованими та безпідставними, позивач направив останньому листи про оплату рахунків. Однак заборгованість відповідачем не погашена. Умови договору не передбачають можливості недоплати вартості поставленого товару в звязку з нестачею товару, як було виявлено у вантажоотримувача, договором передбачено відшкодування відповідальної нестачі після повної оплати вартості товару. За договором товар повинен бути оплачений по ціні в гривні, розрахованої еквівалентно ціні в доларах США за офіційним курсом, встановленим на дату оплати. Оскільки відвантаження товару було здійснено позивачем 06.10.2016 р., то належна оплата рахунку № 9171830 повинна була бути здійснена до 21.11.2016 р. Однак, оплату було здійснено 18.01.2017 р. Таким чином, ціна товару за вказаним рахунком була перерахована на дату оплати. Для оплати залишку вартості відвантаженого товару було виставлено рахунок-коригування від 18.01.2017 р. на суму 71135,66 грн., який не оплачений. Заборгованість за поставлену продукцію, з урахуванням перерахунку вартості на дату оплати, становить 104925,84 грн. Сума інфляційних втрат становить 6085,01 грн., 3% річних від несплаченої суми 1556,96 грн.

Відповідач у письмовому відзиві, що надійшов до суду 12.09.2017 р., зазначив про визнання позовної заяви в розмірі 71135,66 грн., в іншій частині в розмірі 41432,15 грн. вважає необґрунтованою. У вересні та жовтні 2016 р. за договором № 441/16Сб позивач поставив відповідачу товар (горішок коксовий) на загальну кількість 8217,208 тн, у перерахунок на суху вагу, за який було сплачено суму 44064459,92 грн. Але фактичний показник «масова частка загальної вологості», який був виявлений при контрольній перевірці товару не підтвердився. Даний показник впливає на визначення сухої маси товару, фактичну кількість (вагу) поставленого товару за яку сплачує відповідач. Згідно умов договору коксохімічна продукція приймається за якістю на території постачальника з притягненням незалежного сюрвеєра ІП «СЖС Україна». Відповідно до СОУ МПП 75.160-322:2010 (п. 4.2) встановлений обовязок покупця перевіряти якісний показник «масова частка загальної вологості партії відвантаженого товару на складі покупця». Відповідно до оформлених звітів про інспекцію товару сюрвеєр не підтвердив показники якості й кількості товару, зазначених у товаросупровідних документах, а наполягав на їх контрольній перевірці. Відповідач здійснив на своєму складі контрольні випробування за участю ІП «СЖС-Україна», представників позивача та експерта Запорізької Торгово-промислової палати по якісним та кількісним показникам. Відхилення по показнику «масова частка загальної вологості» склала 3%, 3,4%, 4,6%, що перевищує встановлену в стандарті величину 2,3%, кількісно масу поставленої партії коксу було прийнято за фактичними результатами, визначеними у споживача. Про невідповідність «масова частка загальної вологості» були відображені при підписанні актів приймання-передачі товару, було попереджено позивача, що відповідач приймає товар за фактичними результатами контрольної перевірки згідно положеннями пунктів СОУ МПП 75.160-323. При цьому вага нетто товару, за даними зважування на складі відповідача, у допустимих границях відхилення. Позивач на актах відмітки про незгоду з попередженням відповідача не зазначив. Крім того, позивач виписав рахунки-коригування від 08.11.2016 р., від 18.01.2017 р., в яких був зроблений перерахунок ціни товару (доплата згідно коливань курсу валют) та коригування ваги наведеної (суха маса товару) у меншу сторону. Позивач не скористався п. 3.9 та надалі здійснював поставку на адресу відповідача, тобто підтвердив, що відповідач розрахувався за поставлений товар у повному обсязі. Відповідач не здійснював коригування (зменшення ціни), здійснив оплату за фактично поставлений товар по сухій вазі. Просить позов задовольнити частково в сумі 71135,66 грн. основного боргу.

25.09.2017 р. від відповідача до суду надійшли додаткові письмові пояснення, зазначено про оплату заборгованості в розмірі 71135,66 грн. згідно рахунку-коригування № 91346643 від 18.01.2017 р. (платіжне доручення від 13.09.2017 р. № 306692). Також зазначає про допущені у відзиві описки.

25.09.2017 р. на електронну адресу суду від позивача надійшли додаткові письмові пояснення по суті позовних вимог з урахуванням заперечень відповідача на позовну заяву. Зазначає, що дані звіту сюрвеєра ІП «СЖС Україна» є саме даними по результатам приймання товару покупцем, що відповідає СОУ МПП 75.160-332:2010. Дані показників якості постачальника (вказані в сертифікаті якості) та дані показників якості покупця (вказані в звіті сюрвеєра) збігаються, відповідно ніяких підстав для повторного випробування не було, до того ж таке випробування не передбачено ані законодавством, ані договором. Позивач перший підписує акт приймання-передачі товару й направляє його на адресу відповідача, відповідач підписує акт та один екземпляр повертає позивачу, а тому ніяких зауважень в підписаний сторонами акт позивач не може зробити, оскільки один екземпляр акту знаходиться у відповідача. СОУ МПП 75.160-332:2010 не передбачено повторної перевірки за якістю, після того як вже було здійснено одну контрольну перевірку. Коригуючий рахунок виставляється саме на ту кількість товару, за яку було здійснено оплату по відкоригованій ціні. Оскільки оплата частини товару не була здійснена, то відповідно й коригування на цю частину не відбулося. Коригування на цю частину відбудеться тільки після її оплати. Вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

28.09.2017 р. від відповідача до суду надійшли додаткові письмові пояснення, з урахуванням пояснень позивача на відзив. Зазначає, що не має жодних претензій до якості поставленого товару, але має претензії до визначення фактичної кількості поставленого товару по сухій вазі.

У постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. N 18 розяснено, що в разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

Оскільки позивач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України, на участь в засіданні суду не скористався, про відмову від позову не заявив, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника позивача.

Розглянувши матеріали справи, оригінали яких оглядалися в судових засіданнях, вислухавши пояснення представника відповідача та представника позивача, які надавалися в попередніх судових засіданнях, суд

ВСТАНОВИВ:

05.07.2016 р. між Публічним акціонерним товариством Авдіївський коксохімічний завод (постачальник, позивач у справі) та Публічним акціонерним товариством Запорізький завод феросплавів (покупець, відповідач у справі) укладено договір № 441/16Сб, за умовами якого постачальник зобов'язався поставити і передати у власність покупцю продукцію коксохімічного виробництва у відповідності з сортаментом, якістю, строками, в обємі, за цінами і на умовах, передбачених у додатках (специфікаціях) до даного договору, які є його невід'ємною частиною, а покупець зобов'язався прийняти товар та оплатити на умовах даного договору (п. 1.1 договору).

Згідно п. 2.1 договору постачальник зобовязався здійснити поточні поставки товару, обумовленого в додатках до даного договору, на умовах, зазначених у додатках до даного договору (згідно з правилами Інкотермс-2010), що підтверджується залізничними накладними (квитанціями). Моментом виконання зобовязань з поставки (дата поставки) товару вважається дата календарного штемпелю станції Авдіївка на залізничній накладній.

У розділі 3 договору сторони обумовили ціну товару, загальну суму договору та порядок розрахунків. Згідно п. 3.1 договору, ціна товару за одиницю та по позиціям зазначається в додатках (специфікаціях) до даного договору.

Оплата кожної партії товару, що поставляється по даному договору, проводиться покупцем на протязі 30-ти банківських днів від дати відвантаження товару при умові отримання від постачальника оригіналів документів (рахунок-фактура). Ціна в гривні, розрахована відносно еквівалента ціни, зазначеного в додатку до договору, по офіційному курсу НБУ UAH/USD, встановлену на 00:00 годин по Київському часу дати фактичного відвантаження зазначається постачальником у рахунках-фактурах на відвантажений товар (п. 3.3).

Відповідно до п. 9.5 договору № 441/16Сб, він набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2016 р., і відповідно, по грошовим розрахункам, до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань.

Сторонами до договору підписані Специфікації №№ 1-3, які є невід'ємною частиною договору, у яких визначено найменування товару (горішок коксовий 10-25 мм, марка ОК 2, ОК 3 ТУ У 19.1-0:2012), його кількість у сухій вазі, вартість, сума специфікації, строк поставки, умови поставки: FCA, залізнична станція Авдіївка Донецької залізниці, згідно правил Інкотермс-2010.

Як вбачається з матеріалів справи, ПрАТ Авдіївський коксохімічний завод на адресу ПАТ Запорізький феросплавний завод у вересні та жовтні 2016 р. по залізничним накладним №№ 50941285, 51092211, 51244283, 51480275 (у залізничних вагонах згідно відомості вагонів) зі станції Авдіївка Донецької залізниці було поставлено товар (горішок коксовий навалом).

На оплату поставленого товару постачальником виставлено:

- рахунок-фактуру № 91128212 від 13.09.2016 р. на суму 815829,41 грн. Відповідач отриманий товар оплатив 08.11.2016 р. частково в розмірі 803770,12 грн.

- рахунок-фактуру № 91137795 від 19.09.2016 р. на суму 1031702,92 грн. Відповідач отриманий товар оплатив 08.11.2016 р. частково в розмірі 1025405,78 грн.

- рахунок-фактуру № 91146459 від 05.07.2016 р. на суму 1025150,46 грн. Відповідач отриманий товар оплатив 14.11.2016 р. частково в розмірі 1019354,62 грн.

- рахунок-фактуру № 91171830 від 06.10.2016 р. на суму 1073671,81 грн. Відповідач отриманий товар оплатив 18.01.2017 р. частково в розмірі 1064033,90 грн.

Також позивач 18.01.2017 р. виписав за № 91346643 рахунок-коригування рахунку-фактури № 91171830 від 06.10.2016 р. на суму 71135,66 грн.

Відповідач у судовому засіданні отримання вказаних рахунків-фактур та рахунку-коригування підтвердив, також підтвердив дати та суми оплати.

У звязку з наявною заборгованістю за поставлений товар (відсутність повної оплати), ПрАТ Авдіївський коксохімічний завод звернувся до господарського суду з позовом у даній справі.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, вислухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічний припис міститься в ст. 526 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно ч. 1 ст. 265 Господарського Кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Заперечуючи проти позову в частині, відповідач посилається на те, що в ході приймання партій товару на території відповідача виявлені невідповідності масової частки загальної вологості. Оплата за поставлений товар була здійснена відповідачем за фактично поставлений товар по сухій вазі, яка при отриманні виявилась меншою, ніж було зазначено в актах приймання-передачі товару та рахунках-фактурах.

З матеріалів справи слідує, що представниками сторін на кожну поставку товару складені:

- акт прийому-передачі № 91128212 від 13.09.2016 р., за яким постачальник передав, а покупець прийняв на умовах договору № 441/16Сб товар у кількості 151,710 т загальною вартістю 815829,41 грн., до акту додавалися, зокрема рахунок-фактура № 91128212 від 13.09.2016 р., сертифікати якості: 17796, 12355, 18742. Вказаний акт представником покупця підписаний із застереженням, що сума за продукцію знижена на 12059,29 грн. та складає 803770,12 грн. з ПДВ (дана сума була оплачена відповідачем).

- акт прийому-передачі № 91137795 від 19.09.2016 р., за яким постачальник передав, а покупець прийняв на умовах договору № 441/16Сб товар у кількості 194,900 т загальною вартістю 1031702,92 грн., до акту додавалися, зокрема рахунок-фактура № 91137795 від 19.09.2016 р., сертифікати якості: 18758, 12379, 17812. Вказаний акт представником покупця підписаний із застереженням, що сума за продукцію знижена на 6297,14 грн. та складає 1025405,78 грн. з ПДВ (дана сума була оплачена відповідачем).

- акт прийому-передачі № 91146459 від 25.09.2016 р., за яким постачальник передав, а покупець прийняв на умовах договору № 441/16Сб товар у кількості 198,400 т загальною вартістю 1025150,46 грн., до акту додавалися, зокрема рахунок-фактура № 91146459 від 25.09.2016 р., сертифікати якості: 17834, 12397, 18779, 21604. Вказаний акт представником покупця підписаний із застереженням, що сума за продукцію знижена та складає 1019354,62 грн. з ПДВ (дана сума була оплачена відповідачем).

- акт прийому-передачі № 91171830 від 06.10.2016 р., за яким постачальник передав, а покупець прийняв на умовах договору № 441/16Сб товар у кількості 211,700 т загальною вартістю 1073671,81 грн., до акту додавалися, зокрема рахунок-фактура № 91171830 від 06.10.2016 р., сертифікати якості: 18818, 21664, 17879, 12431. Вказаний акт представником покупця підписаний із застереженням, що сума за продукцію знижена на 9637,91 грн. та складає 1064033,90 грн. з ПДВ (дана сума була оплачена відповідачем).

Усі сертифікати якості, зазначені в перерахованих актах, містяться в матеріалах справи. На сертифікатах стоїть прямокутний штамп SGS.

Листами від 27.09.2016 р. № 45/1299, від 28.09.2016 р. № 45/1312, від 30.09.2016 р. № 45/1317, від 13.12.2016 р. № 4-2-1317 ПАТ Запорізький завод феросплавів повідомило ПрАТ Авдіївський коксохімічний завод про невідповідність якісних характеристик сировини, що поступила (відхилення по сухій вазі), у звязку з чим просило направити представників для участі в спільному прийманні по складу вологості.

Позивач, у свою чергу, направив відповідачу листи від 28.09.2016 р. № 09/04/308, від 29.09.2016 р. № 09/04/312, від 06.10.2016 р. № 04-2/2373-6013, у яких зазначив, що відвантаження горішку коксового на ПрАТ «АКХЗ» проводиться з залученням незалежної інспекції SGS. Перевищення показників вологості в верхній частині вагонів з горішком коксовим, звідкіля проводиться відбір проб на ПАТ «ЗФЗ», обумовлено несприятливими метеоумовами шляхом слідування відвантаженої партії продукції. Просить користуватися даними ПрАТ «АКХЗ», підтвердженими сертифікатами SGS, згідно з умовами договору.

Відповідно до п. 5.1 договору № 441/16Сб покупець здійснює приймання товару по якості у вантажовідправника з залученням незалежного сюрвейєра ІП СЖС Україна з наступним оформленням звіту про інспекцію якості товару, попередньо здійснивши огляд порожнього рухомого складу, у відповідності з Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по якості, затвержденої постановою Держарбітража при ОСОБА_3 СРСР від 25.04.1966 р. № П-7 зі змінами та доповненнями. У разі виявлення неякісного товару відвантаження неякісної партії товару не відбувається. Якісні показники, зазначені в звіті про інспекцію якості (% вологи, фракційний склад, вміст зольності) визначені при вихідному контролі якості у вантажовідправника є кінцевими при взаєморозрахунках для обох сторін.

Суха маса товару в покупця здійснюється на підставі результатів провішування з урахуванням частки загальної вологості, визначеної у постачальника та зазначеної в сертифікаті якості постачальника, завірені незалежною експертною компанією СЖС Україна та в звіті про інспекцію якості товару, зазначеного в п. 5.1 (п. 5.3 договору).

У матеріалах справи містяться копії звітів про інспекцію, складені ІТ СЖС України, відповідно до яких проведено інспекцію з метою спостерігання за повторним відбором проб на хімічний аналіз, проведенням підготовки проб на хімічний аналіз, спостеріганням. за хімічним аналізом проб у лабораторії заводу, проведено ідентифікацію вантажу. У звітах, зокрема, зазначено, що згідно з інструкціями клієнта (ПАТ «ЗФЗ»), участь компанії була обмежена оглядом/спостереженням за діями третьої сторони. Єдина відповідальність компанії полягає в присутності під час дій третьої сторони, передачі результатів чи підтвердженні того факту, що даний процес мав місце. Компанія не несе відповідальності, зокрема, за результати аналізів. Звіти про інспекцію засвідчені круглою печаткою СЖС свідоцтва.

Відповідач надав до матеріалів справи копію акту експертизи № О-774 від 21.10.2016 р., складений експертом Запорізької торгово-промислової палати, за участю представника ПАТ «Запорізький завод феросплавів», задача експертизи: перевірити якість горішку кокосового, фракція 10-25 мм, марка ОКЗ, на відповідність його даним сертифікату якості на партію № 18818 від 05.10.2016 р. виробника по показанням «масова частка загальної вологи» шляхом лабораторних досліджень.

За висновками експерта, за результатами перевірки якості відібраних проб горішка коксового, згідно товаросупровідних документів загальною кількістю 40250 кг, що поступив до вантажоодержувача в залізничному напіввагоні № 62007372, фактична «масова частка загальної вологості» складає 8,1%. Предявлена на експертизу партія горішку коксового не відповідає даним сертифікату якості на партію № 18818 від 05.10.2016 р. виробника по показнику «масова частка загальної вологості».

Як зазначалося судом вище, у п. 5.1 договору № 441/16Сб сторонами визначено, що якісні показники, зазначені в звіті про інспекцію якості (% вологи, фракційний склад, вміст зольності), визначені про вихідному контролі якості у вантажовідправника, є кінцевими при взаєморозрахунках для обох сторін.

Пунктом 2.1 договору сторони визначили, що моментом виконання зобовязання по поставці товару вважається дата календарного штемпеля станції Авдіївка на залізничній накладній.

Постачальник поставляє товар згідно з «Міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» у редакції 2010 р. (п. 2.4 договору).

Відповідно до п. 2.7 постачальник вважається виконавшим свої зобовязання по поставці товару з моменту передачі його в розпорядження транспортної організації (перевізнику) в місці передачі згідно п. 2.1 даного договору. При цьому, з зазначеного моменту (відтиск штемпеля на залізничній накладній станції відправлення) від постачальника покупцю переходить право власності на товар, а також усі ризики, повязані з втратою та пошкодженням товару. Постачальник не несе відповідальності за недостачу товару, яка виникла після його передачі транспортній організації (перевізнику).

Із наведеного слідує, що сторонами в договорі узгоджено умови щодо порядку визначення характеристик товару, що поставляється, момент переходу права власності та усіх ризиків на товар.

Відповідно до ч. 2 ст. 67, ч. 4 ст. 179 ГК України, ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони вільні у виборі предмету договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 629 ЦК договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Договір № 441/16Сб є чинним, матеріали справи не містять доказів визнання недійсним договору, у т.ч. у частині.

Договір № 441/16Сб підписаний сторонами без розбіжностей.

Матеріали справи містять копії сертифікатів якості на кожну партію товару, що поставлялася позивачем. Сертифікати якості передавалися відповідачу, що підтверджується складеними сторонами актами прийому-передачі та поясненнями представників сторін, що надавалися в судових засіданнях.

У порядку п. 5.1 договору відповідачем вже прийнятий зазначений товар на складі позивача, у тому числі, за якісними показниками, які зазначені в звіті про інспекцію якості (% вологи, фракційний склад, вміст зольності), сторонами підписані акти прийому-передачі товару, отже спроба відповідача повторно прийняти товар та надати відповідні претензії позивачу не базується на умовах договору.

Суд враховує, що предметом спору по даній справі є стягнення заборгованості за поставлену відповідачу продукцію.

Із зустрічним позовом стосовно поставки неякісного товару відповідач не звертався. Приймати неякісний товар у вантажовідправника не відмовився.

Відповідач у додаткових письмових поясненнях зазначив, що не має жодних претензій до якості поставленого товару, однак має претензії до визначення фактичної кількості поставленого товару по сухій вазі.

У пункті 5.1 договору сторони визначили % вологості як якісний показник. Визначення сухої маси товару передбачено п. 5.3 договору.

Разом з тим, відповідачем, як вантажоодержувачем, не предявлялося претензій до залізниці щодо недостачі товару, як і залізницею не встановлено невідповідності маси вантажу даним, зазначеним у залізничних накладних при прийманні товару від вантажовідправника.

Частиною 2 ст. 712 Цивільного Кодексу України встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного Кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцю), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 Цивільного Кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 692 Цивільного Кодексу України товар повинен бути оплаченим після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Умовами договору № 441/16Сб не передбачено проведення коригування (зменшення) ціни. Ціна товару підлягає перерахунку по офіційному курсу НБУ на 00:00 год. на дату оплати.

Покупець мав прийняти товар або відмовитись від прийняття товару. Доказів передачі відповідачу товару меншої кількості матеріали справи не містять.

Заперечуючи проти позову, відповідач, зокрема, посилається на акт № 76 про спільне приймання продукції за якістю від 27.09.2016 р.

Згідно акту № 76 місцем прийомки визначено м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 11 ПАТ «Запорізький завод феросплавів». Акт складений комісією в складі трьох представників ПАТ «ЗФЗ» та двох представників ПрАТ «АКХЗ», затверджений заст. голови правління по якості ПАТ «ЗФЗ» 27.09.2017 р. Зазначено: продукція (горішок коксовий фр. 10-25 мм, ОК-3), номер вагону 55337455, номер накладної 51092211, номер сертифіката якості 17812, вага продукції 42,85/42,85 тн партія надійшла з недостачею, складений комерційний акт. Відповідно до п. 21 акту, кількість вологості склала 14,1%, розбіжність по сухій вазі склала -3,0% (-1,157 тн), що не відповідає НТД (2,3%). Продукція приймається за результатами вхідного контролю.

Суд не приймає даний акт як доказ стосовно кількості продукції, що поставлена відповідачу за накладною № 51092211. Питання якості поставленої продукції, враховуючи предмет та підстави позову, судом не досліджувалися.

Сторонами в договорі (п. 5.1), як зазначалося судом, передбачено проведення покупцем приймання товару за якістю у вантажовідправника з залученням незалежного сюрвейєра, якісні показники, визначені при вихідному контролі якості у вантажовідправника, є кінцевими при взаєморозрахунках для обох сторін.

Таким чином, відповідачем у односторонньому порядку змінено порядок приймання товару за якістю з визначенням кількості вологості.

Крім того, представники, які підписали акт № 76 від 27.09.2016 р., за твердженням представника позивача, не були уповноваженими представниками на складання такого акту. Доказів направлення вказаних осіб для складення акту матеріали справи не містять. В акті зазначено прізвища та ініціали представників ПАТ «АКХЗ», їх посади, підстави, на яких діють дані представники, в акті не зазначено (графа «действующих на основании доверенности» не заповнена).

Посилання відповідача на п. 3.9 договору, оскільки позивач продовжував здійснювати поставки відповідачу, тобто підтвердив, що останній розрахувався за поставлений товар у повному обсязі, судом до уваги не приймаються. Пункт 3.9 договору № 441/16Сб визначає право, а не обовязок постачальника не здійснювати, в разі порушення покупцем порядку розрахунків за товар, поставку товару до погашення заборгованості за поставлений, але не оплачений товар. Продовження здійснення поставок товару позивачем не може розцінюватися судом як доказ відсутності заборгованості за договором за поставлений товар.

Згідно з розрахунком позивача, заборгованість за рахунком-фактурою № 91128212 від 13.09.2016 р. 12059,29 грн., № 91337795 від 19.09.2016 р. 6297,14 грн., № 91146459 від 25.09.2016 р. 5795,84 грн., № 91171830 від 06.10.2016 р. 9637,91 грн., за рахунком-коригуванням № 91346643 від 18.01.2017 р. 71135,66 грн. Усього заборгованість 104925,84 грн., яку позивач згідно з прохальною частиною позовної заяви просить стягнути.

25.09.2017 р. від відповідача до суду надійшли додаткові письмові пояснення, в яких зазначено про сплату заборгованості в розмірі 71135,66 грн. згідно рахунку-коригування № 91346643 від 18.01.2017 р.

До пояснення додано належним чином завірену копію платіжного доручення № 306692 від 13.09.2017 р. на суму 71135,66 грн., у призначенні платежу зазначено: «оплата зг. рах.-коригув. № 91346643 від 18-01-17 р. до ОСОБА_3 № 91171830 від 06-10-16 р. за отр. кокс. горішок по дог. № 441/16Сб від 05-07-16 р.».

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 розяснено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу). Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Враховуючи, що відповідачем під час розгляду справи в суді було сплачено суму 71135,66 грн. основного боргу, який виник за договором № 441/16Сб від 05.07.2016 р., провадження в справі в частині стягнення суми 71135,66 грн. основного боргу підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України за відсутністю предмету спору.

Доказів погашення суми боргу в повному обсязі за отриманий товар відповідачем не надано, наявність заявленої до стягнення заборгованості ним не спростована, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача основного боргу в сумі 33790,18 грн. (104925,84 грн. (сума боргу) 71135,66 грн. (оплата)) є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За порушення виконання відповідачем грошового зобовязання з оплати поставленого товару, позивач на підставі ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 1556,96 грн. та 6085,01 грн. інфляційних втрат.

Згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми.

Факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання за договором судом встановлений.

Позивач здійснив розрахунок 3% річних окремо за кожним виставленим рахунком.

Перевіривши розрахунок 3% річних судом встановлено, що він містить арифметичні помилки. Сума 3% річних у межах заявленого позивачем періоду становить 1563,31 грн. Відповідно до приписів ст.ст. 22, 83 ГПК України суд не виходить за межі позовних вимог, із відповідача на користь позивача стягується сума 1556,96 грн. 3% річних.

У постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» розяснено, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Таким чином, найменший період визначення інфляційних втрат складає місяць. При стягненні інфляційних за прострочення виконання боржником грошового зобовязання термін прострочення якого становить менше ніж місяць, індекс інфляції при визначенні заборгованості не нараховується.

З урахуванням викладеного вище, суд перевірив розрахунок інфляційних втрат, зроблений позивачем окремо за кожним рахунком. Згідно з перерахунком суду, сума інфляційних втрат, яку належить стягнути з відповідача становить 5853,00 грн. у межах заявленого позивачем періоду. В іншій частині вимоги про стягнення інфляційних втрат судом відхиляються.

Позовні вимоги в цілому задовольняються частково.

Судовий збір відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що провадження в частині стягнення суми 71135,66 грн. судом припинено, сума судового збору в розмірі 1067,03 грн. підлягає поверненню позивачу, за його клопотанням, відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 22, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод до Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11, ) на користь Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод (86065, Донецька область, м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, буд. 1, ) суму 33790 (тридцять три тисячі сімсот девяносто) грн. 18 коп. заборгованості за поставлену продукцію, суму 1556 (одна тисяча пятсот пятдесят шість) грн. 96 коп. 3% річних, суму 5858 (пять тисяч вісімсот пятдесят вісім) грн. 00 коп. інфляційних втрат, суму 618 (шістсот вісімнадцять) грн. 00 коп. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Припинити провадження в справі в частині стягнення 71135 (сімдесят одна тисяча сто тридцять пять) грн. 66 коп. суми основної заборгованості за відсутністю предмета спору.

Повне рішення складено 30 жовтня 2017 р.

Суддя О.В. Ярешко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів із дня оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного рішення.