ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2017 р. Справа № 911/2855/17

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Антей»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Лан»

про стягнення 28 597,79 грн.

за участю представників сторін:

позивач ОСОБА_1, предст. за дов. від 01.09.2017;

відповідач не зявився.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Антей» (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лан» (відповідач) про стягнення 21 734,00 грн. основного боргу, 1 511, 53 грн. 3% річних, 5 352, 26 грн. інфляційних втрат, які загалом, як зазначено в п. 2 прохальної частини позовної заяви складають ціну позову 28 600, 79 грн.

Однак, при здійсненні математичного обрахування зазначених сум, вбачається, що заявлені до стягнення суми становлять 28 597, 79 грн., у звязку з чим суд приймає вказану ціну позову 28600,79 грн. як арифметичну помилку та зазначає, що предметом розгляду позовних вимог є сума 28 597, 79 грн. (21 734,00+1511,5+5352,26), з якої і вирішується спір.

Ухвалою господарського суду Київської області від 26.09.2017 порушено провадження у справі № 911/2855/17 та призначено до розгляду на 30.10.2017.

Присутній в судовому засіданні представник позивача озвучив позовні вимоги та просив задовольнити їх з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання 30.10.2017 року не зявився, хоча про дату, час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштових відправлень від 30.09.2017. Відповідач письмового відзиву на позов та доказів відсутності заборгованості за отриманий товар не надав.

З даного приводу суд зазначає, що у випадку незявлення у засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них, справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Аналогічна правова позиція зазначена в п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду від 26.12.2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, а також зважаючи на строки, передбачені ст. 69 ГПК України щодо терміну розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 ГПК України за відсутності представника відповідача.

Відповідно до частини 2 статті 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення приймається судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Частиною 1 статті 85 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що прийняте рішення оголошується господарським судом у судовому засіданні після закінчення розгляду справи.

Враховуючи достатність в матеріалах справи доказів для повного, всебічного та обєктивного розгляду спору по суті, у судовому засіданні 30.10.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд, -

встановив:

05.06.2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Антей» (постачальник) поставило товариству з обмеженою відповідальністю «Лан» (одержувач) товар, а саме «Фабіан», у кількості 5 шт. на загальну суму 22 734,00, що підтверджується видатковою накладною № РН-06/0039 від 05.06.2015 року, яка підписана повноважними представниками сторін та скріплена печатками підприємств.

Як зазначив позивач, 22.12.2015 року ТОВ «Лан» сплатив за поставлений товар 1000,00 грн., що підтверджується довідкою ПАТ «Сбербанк» № 361/5/60-1 від 20.09.2017 року, призначення платежу: «часткова оплата за фабіан по рах. № РН-06/0039 від 05.06.2015 року у т.ч. ПДВ 20% 166,67 грн».

З метою досудового врегулювання спору, позивачем на адресу відповідача направлялась претензія від 14.09.2017, з вимогою погасити заборгованість (докази направлення містяться в матеріалах справи).

Однак, відповіді та належного реагування на направлену претензію від відповідача не надходило, та в повному обсязі оплата за вказаний товар відповідачем здійснена не була, у звязку з чим за відповідачем утворилась заборгованість в розмірі 21 734,00 грн.

Відповідно до статті 525, 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Згідно з вимогами частини першої статті 221 Господарського кодексу України, кредитор вважається таким, що прострочив виконання господарського зобовязання, якщо він не виконав дій, що випливають із змісту зобовязання.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами фактично склалися правовідносини поставки товару.

Статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки другій стороні покупцеві товар, а покупець зобовязується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму. Поставка товарів без укладення договору поставки може здійснюватися лише у випадках і порядку, передбачених законом. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу. Аналогічні положення містяться в ст. 712 Цивільного кодексу України.

Стаття 692 ЦК України передбачає, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Судом встановлено, що між сторонами мають місце правовідносини, що склалися на підставі укладеного у спрощений спосіб договору купівлі - продажу, за яким сторони не визначали строк здійснення відповідачем оплати за отриманий товар, у зв'язку з чим, покупець (відповідач) був зобов'язаний оплатити товар після його прийняття, чого, як встановлено судом, здійснено не було. Тобто, накладні, за якими відповідач отримав товар, є самостійною підставою виникнення обов'язку у відповідача здійснити розрахунки за отриманий товар.

При цьому, підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом, в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України.

Зазначеної позиції дотримується Вищий господарський суд України, що викладено в постанові Вищого господарського суду України від 21.04.2011 № 9/252-10.

Враховуючи вищевикладене та те, що товар був прийнятий відповідачем та у встановлений строк не оплачений, а також те, що в судове засідання представник відповідача зявився та доказів оплати суду не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 21 734,00 грн. основного боргу є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також, позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 1511,53 грн. та 5352,26 грн. інфляційних.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з поданого розрахунку, нарахування 3% річних та інфляційних втрат позивачем здійснено наступним чином: на суму боргу 22 734,00 грн. (за період з 06.06.2015-дати поставки по 21.12.2015 до дати часткової оплати) та на суму боргу 21 734,00 грн. (з 22.12.2015 по 19.09.2017).

Перевіривши правильність зазначених позивачем періодів та розрахунків, за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга-Закон», з урахуванням часткової оплати та, суд встановив, що заявлені до стягнення 3% річних в розмірі 1511,53 грн. та 5352,26 грн. інфляційних втрат підлягають задоволенню в повному обсязі.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 21734,00 грн. боргу, 5352,26 грн. інфляційних втрат, 1511,53 грн. 3% річних.

Витрати по сплаті судового збору, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Київської області, -

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лан» (09633, Київська обл., Рокитнянський р-н, с. Насташка, вул. Леніна, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Антей» (19620, Черкаська обл., Черкаський р-н, с. Будище, вул. Зої Космодемянської, 4, ) 21734 (двадцять одну тисячу сімсот тридцять чотири) грн. 00 коп. боргу, 5352 (пять тисяч триста пятдесят дві) грн. 26 коп. інфляційних втрат, 1511 (одну тисячу пятсот одинадцять) грн. 53 коп. 3% річних, 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.В. Щоткін