РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2017Справа №910/14805/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О. розглянувши справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтіс - спецбуд" про стягнення 253 345,13 грн., за участю представників позивача - Мойсієнка О.В., довіреність №2 від 10.01.2017 року, відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року до господарського суду міста Києва звернувся позивач з вимогами до відповідача про стягнення суму основного боргу у розмірі 137 762,46 грн., інфляційні втрати у розмірі 103 184,06 грн. та 3 % річних у розмірі 12 398,61 грн., у зв'язку із неналежним виконанням зобов'язань з оплати товару, поставленого відповідачеві за договором №267 поставки товару від 08.07.2013 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.09.2017 року за вказаним позовом було порушено провадження у справі та призначено розгляд в судовому засіданні на 20.09.2017 року.

20.09.2017 року відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, в якому він просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову.

Представник відповідача в судове засідання 23.10.2017 року не з'явилися, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що нез'явлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, 08.07.2013 року між Публічним акціонерним товариством "Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Альтіс - спецбуд" (замовник) був укладений договір №267 поставки товару (надалі - договір), предметом якого є поставка залізобетонних виробів та конструкцій згідно попереднього замовлення.

Відповідно до п.1.1. договору виконавець зобов'язується виготовити замовнику замовлений товар, по узгодженню сторін виконати його доставку, а замовник зобов'язується своєчасно прийняти замовлений товар та здійснити його оплату.

Згідно п. 7.4. договору оплата здійснюється замовником на підставі цього договору та рахунків-фактур, виставлених виконавцем на вартість партії товару. При здійсненні розрахунків замовник зобов'язаний зазначити в платіжному дорученні номер та дату даного договору.

Пунктом 7.5. договору обумовлено, що замовник зобов'язаний здійснити попередню оплату на розрахунковий рахунок виконавця за кожну партію товару, що постачається з моменту виставлення рахунків-фактур виконавцем згідно з заявкою замовника.

Поясненнями позивача, наявними в матеріалах справи видатковими накладними за липень, серпень та жовтень 2013 року підтверджується факт поставки позивачем відповідачеві товару на загальну суму 602 843,52 грн.

Таким чином, позивач виконав належним чином взяті на себе зобов'язання з поставки товару відповідачеві, а останній, у свою чергу, не виконав в повному обсязі покладених на себе зобов'язань з оплати поставленого товару відповідно до умов договору, в результаті чого за відповідачем утворилась заборгованість у загальному розмірі 137 762,46 грн. з урахуванням часткової оплати, що також підтверджується актом звірки взаємних розрахунків.

Доказів сплати вказаної заборгованості відповідачем суду не надано.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 137 762,46 грн. заборгованості за договором обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку з цим, позов в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 103 184,06 грн. та 3 % річних у розмірі 12 398,61 грн. підлягає задоволенню повністю, за розрахунком позивача, який здійснено у відповідності до умов договору та вимог закону.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заявляє про застосування позовної давності до вимог позивача.

У відповідності до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Частино. 1 ст. 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Так, як вбачається з наявної в матеріалах справи копії платіжного доручення №3548 від 19.08.2014 року, відповідачем було перераховано позивачу 102 839,98 грн. за договором №267 поставки товару від 08.07.2013 року, що свідчить про часткову сплату заборгованості.

Окрім того, актами звірки розрахунків від 17 жовтня 2014 року, від 03 червня 2015 року, від 03 липня 2015 року, від 03 вересня 2015 року, від 04 листопада 2015 року, що підписані та належним чином завірені сторонами підтверджується вчинення відповідачем дій з визнання заборгованості перед позивачем на суму 143 005,14 грн. станом на 01.11.2015 року., що свідчить про переривання строку позовною давності.

За таких обставин, оскільки право та охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду, порушено відповідачем і ним вчинені дії з визнання боргу, підстави для застосування строку позовної давності до позовних вимог відсутні, тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судові витрати відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтіс - спецбуд" (03146, м. Київ, вул. Каналова, буд. 5-В; код 31779817) на користь Публічного акціонерного товариства "Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської" (01013, м. Київ, вул. Будіндустрії, 7; код 05523398) суму основного боргу у розмірі 137 762 (сто тридцять сім тисяч сімсот шістдесят дві) грн. 46 коп., інфляційні втрати у розмірі 103 184 (сто три тисячі сто вісімдесят чотири) грн. 06 коп., 3 % річних у розмірі 12 398 (дванадцять тисяч триста дев'яносто вісім) грн. 61 коп. та судовий збір у розмірі 3 800 (три тисячі вісімсот) грн. 18 коп.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 30.10.2017р.

Суддя С.О. Чебикіна