КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2017 р. справа№ 910/13013/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Власова Ю.Л.

Андрієнка В.В.

секретар Ігнатюк Г.В.;

за участю

представників: позивача - Печерний С.Л.;

відповідача - Пономаренко О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз»

на рішення Господарського суду м. Києва від 06.09.2017 р.

у справі № 910/13013/17 (суддя - Якименко М.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вакула Плюс»

про стягнення 1939604,03 грн

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП «Горизонт» про стягнення 1919228,65 грн безпідставно набутих грошових коштів у зв`язку з невиконанням умов договору про закупівлю послуг за державні кошти № від 11.07.2012 р. та 20375,38 грн процентів за користування чужими грошовими коштами.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 08.08.2017 р. порушено провадження у справі № 910/13013/17.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 06.09.2017 р. у справі № 910/13013/17 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» подало апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуване рішення суду скасувати повністю та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального і процесуального права, а також тим, що рішення прийнято з невідповідністю висновків дійсним обставинам справи та з неповним з`ясуванням вказаних обставин.

Так, в апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз», зокрема, вказує на те, що оскільки договір про закупівлю послуг за державні кошти № припинив свою дію, а зобов`язання за ним не були виконані з боку відповідача, підстава отримання останнім грошових коштів відпала, а отже такі кошти повинні бути повернуті на підставі ст. 1212 ЦК України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2017 р. у складі колегії суддів: Буравльов С.І. (головуючий), Власов Ю.Л., Андрієнко В.В., апеляційну скаргу прийнято до провадження, а розгляд справи призначено на 26.10.2017 р.

До суду 26.10.2017 р. представником відповідача подано клопотання про долучення до матеріалів справи копій документів, якими підтверджується зміна найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП «Горизонт» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Вакула Плюс». Так, відповідачем надано суду копії статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Вакула Плюс», затвердженого протоколом загальних зборів № 1/17 від 06.09.2017 р., а також витягу і виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до рекомендацій, викладених у п. 1.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», господарським судам необхідно враховувати, що сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма даної особи. Зміна типу акціонерного товариства з приватного на публічне не є його реорганізацією (стаття 5 Закону України "Про акціонерні товариства"). Водночас зміна найменування юридичної особи тягне за собою необхідність у державній реєстрації змін до установчих документів, порядок проведення якої викладено у статті 29 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців". У разі, коли така зміна сталася у процесі вирішення спору господарським судом, про неї обов'язково зазначається в описовій частині рішення (при цьому у мотивувальній частині, за необхідності, також зазначається нове найменування учасника судового процесу - наприклад, у разі задоволення позову до нього) або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи.

За таких обставин, судова колегія прийшла до висновку про здійснення зміни найменування відповідача у даній справі з Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП «Горизонт» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Вакула Плюс». При цьому, з наданих відповідачем документів не убачається, що у даному випадку відбулася реорганізація юридичної особи у будь-який з визначених законом спосіб.

Також, 26.10.2017 р. до суду представником Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» подано клопотання про залучення до участі у справі Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, та, у зв`язку з цим, відкладення розгляду справи.

У клопотанні про залучення третьої особи апелянт зазначає, що оскільки Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» є одноосібним акціонером Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» та здійснює участь в управлінні останнім, рішення у справі може вплинути на права та інтереси такої особи. При цьому, заявник також посилається на результати проведеної з 17.05.2016 р. по 31.05.2016 р. перевірки, якою встановлено факт невиконання низки договорів, укладених між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «НВП «Горизонт». Вказана обставина, на переконання Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», також може вплинути на права Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

З приводу вказаного клопотання, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити або допустити до участі у справі.

У поданому клопотанні представником позивача не зазначено, яким саме чином прийняте рішення суду може вплинути на права та/або обов`язки Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» в силу того, що позивач є окремою юридичною особою та самостійно відповідає за здійснення своїх прав і обов`язків, а договір про закупівлю послуг за державні кошти № від 11.07.2012 р., за невиконання якого Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» просить суд стягнути з відповідача безпідставно отримані за таким правочином грошові кошти, укладений саме позивачем, як замовником, без участі Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» про залучення до участі у справі Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 11.07.2012 року між Дочірньою компанією "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", правонаступником якої є Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" (позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "НВП "Горизонт" (відповідач, виконавець, після зміни найменування і далі по тексту - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вакула Плюс»), укладено договір про закупівлю послуг за державні кошти № .

У подальшому сторонами вносились зміни до умов договору згідно додаткових угод № 1 від 13.02.2013 р., № 2 від 09.04.2013 р., № 3 від 29.07.2013 р., № 4 від 21.11.2014 р., № 5 від 10.07.2015 р., № 6 від 29.09.2015 р. та № 7 від 06.07.2016 р., якими змінювались строки надання послуг. Також, між сторонами було підписано додаток № 2 до договору (Графік надання послуг (календарний план)), додаток № 3 до договору (Перелік земельних ділянок) та додаток № 5 до договору (Калькуляція вартості послуг).

Так, за умовами п. 1.1 договору у редакції додаткової угоди № 7 від 06.07.2016 р. виконавець зобов'язується у 2012 - 2017 роках за завданням замовника надати послуги з розробки землевпорядної документації та оформлення документів, що посвідчують право постійного користування земельними ділянками ПАТ "Укртрансгаз", які знаходяться на території Волинської та Закарпатської областей, а замовник - прийняти і оплатити зазначені послуги.

Пунктом 1.2 договору визначено найменування послуг: послуги в галузі архітектури (розробка землевпорядної документації та оформлення документів, які посвідчують право постійного користування земельними ділянками). Лот № 11 - "Послуги в галузі архітектури, інші (розробка землевпорядної документації та оформлення документів на право постійного користування земельними ділянками, які знаходяться на території Волинської та Закарпатської областей)".

Відповідно до п. 1.3 договору вимоги до послуг, що є предметом цього договору, визначаються у технічному завданні (додаток № 1, який є невід'ємною частиною договору).

Згідно з п. п. 1.4, 1.5 договору виконавець надає послуги замовнику відповідно до узгодженого виконавцем і замовником графіку надання послуг (календарного плану) (додаток № 2), а також на підставі узгодженого кошторису (додаток № 4) і калькуляції вартості послуг (додаток № 5). Перелік земельних ділянок наведений у додатку № 3 до цього договору, який є його невід'ємною частиною.

Відповідно до п. 3.1 укладеного правочину загальна сума договору становить без ПДВ - 2302739,58 грн, крім того ПДВ - 460547,92 грн, всього з ПДВ - 2763287,50 грн.

Загальна сума цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін (п. 3.2 договору).

Відповідно до п. 5.1 договору у редакції додаткової угоди № 7 строк надання послуг за цим договором встановлюється з дати його підписання і до 30.06.2017 р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Як зазначено в п. 5.3 договору, виконавець зобов'язаний передати, а замовник прийняти етапи послуг та повністю завершені послуги. Послуги здаються поетапно, у строки, визначені у графіку надання послуг (календарному плані).

Відповідно до п. 5.5 договору по завершенню кожного з етапів послуг відповідач передає замовнику акт здачі - приймання наданих послуг у двох примірниках з доданням до нього супроводжувального листа, документів, податкової накладної, звіту про виконання цього договору.

Приймання та оцінка послуг здійснюється замовником згідно з вимогами технічного завдання, календарного плану та чинного законодавства (п. 5.6 договору).

Згідно з п. 5.7 договору замовник протягом 30-ти робочих днів з дня одержання акту здачі-приймання наданих послуг зобов'язаний підписати та направити виконавцеві відповідний акт здачі-приймання наданих послуг або мотивовану письмову відмову від приймання послуг (підписання акту здачі-приймання наданих послуг).

У випадку мотивованої відмови замовника від прийняття послуг (підписання акту здачі-приймання наданих послуг) сторони протягом 30-ти днів з моменту відмови замовника від прийняття послуг (підписання акту здачі-приймання наданих послуг) складають акт з переліком необхідних доопрацювань, усунення недоліків і термінів їх виконання, які не повинні перевищувати 30-ти робочих днів. Доопрацювання, усунення недоліків по мотивованій відмові замовника виконується виконавцем за власний рахунок за умови, що вони не виходять за межі завдання (п. 5.8 договору).

Відповідно до п. 4.1 укладеного договору замовник приймає послуги за відповідними актами здачі - приймання наданих послуг, які складаються за результатами виконання кожного окремого етапу, згідно узгодженого сторонами графіку надання послуг (календарного плану).

Оплата наданих послуг здійснюється протягом 30-ти робочих днів з дати підписання сторонами відповідного акту здачі - приймання наданих послуг, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок відповідача. Розрахунки здійснюються у безготівковій формі із застосуванням платіжних доручень (п. 4.2 договору).

У п. 10.1 договору у редакції додаткової угоди № 7 сторони домовились, що цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє в частині надання послуг до 30.06.2017 р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

На виконання умов договору відповідачем у період з березня 2013 року по травень 2016 року було надано позивачу послуги за етапами І-ІІ на визначених в договорі умовах на загальну суму 1919228,65 грн, що підтверджується підписаними обома сторонами без зауважень актами здачі - приймання послуг, копії яких наявні у матеріалах даної справи (том І, а. с. 115-160).

Тобто, як правильно зазначено судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні, відповідачем виконано прийняті на себе зобов'язання з розробки землевпорядної документації та оформлення документів, що посвідчують право постійного користування земельними ділянками згідно договору та в обсягах, зазначених в актах здачі - приймання послуг, а відповідачем, у свою чергу, прийнято надані послуги у вказаних в актах обсягах без будь - яких зауважень стосовно кількості, якості та ціни вказаних робіт.

При цьому, Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" оплатило вищевказані послуги, доказом чого є також наявні у матеріалах справи копії платіжних доручень (том І, а. с. 161-178) на загальну суму 1919228,65 грн, тобто, у повному обсязі.

За умовами договору виконавець зобов'язаний надати передбачені цим договором послуги відповідно до технічного завдання і передати замовнику результат у строк, встановлений договором, та забезпечити надання послуг, якість яких відповідає договірним умовам (п. п. 6.3.1, 6.3.2).

Пунктом 6.3.4 договору обумовлено, що виконавець зобов'язаний згідно з графіком надання послуг (календарним планом) оформити правовстановлюючі документи на земельні ділянки (державні акти останнього зразку на право постійного користування земельними ділянками) замовника на території Волинської та Закарпатської областей згідно з переліком, наведеним у додатку № 3, та передати документи замовнику в терміни, встановлені цим договором.

Проте, звертаючись до суду з даним позовом, скаржником зазначено, що Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" перерахувало відповідачу грошові кошти в сумі 1919228,65 грн, однак, останній своїх зобов'язань щодо надання послуг у строки та порядку, визначені умовами договору належним чином не виконав. Тому, на переконання позивача, зважаючи на закінчення строку дії спірного договору 30.06.2017 р., відповідач мав повернути вищевказані грошові кошти у розмірі 1919228,65 грн, оскільки правова підстава користування ними відпала з 01.07.2017 р. (договір припинив свою дію 30.06.2017 р.). Таким чином, позивач вважає перераховані грошові кошти безпідставно набутими та такими, що підлягають поверненню, в силу ст. 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Окрім цього, на підставі ст. 536 ЦК України позивачем також нараховано на вказану суму проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 20375,38 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що укладений правочин за своєю правовою природою є договором підряду на проектні та пошукові роботи.

За договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом (ч. ч. 1, 2 ст. 887 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 888 ЦК України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт замовник зобов'язаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації. Завдання на проектування може бути підготовлене за дорученням замовника підрядником. У цьому разі завдання стає обов'язковим для сторін з моменту його затвердження замовником. Підрядник зобов'язаний додержувати вимог, що містяться у завданні та інших вихідних даних для проектування та виконання пошукових робіт, і має право відступити від них лише за згодою замовника.

Замовник зобов'язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт, зокрема, сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом, надавати послуги підрядникові у виконанні проектних та пошукових робіт в обсязі та на умовах, встановлених договором (п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 889 ЦК України).

Приписами ст. ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Також, відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Також, ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

При цьому, як правомірно встановлено місцевим господарським судом, доказів визнання недійсним договору про закупівлю послуг за державні кошти № від 11.07.2012 р. та додаткових угод до нього або їх окремих положень суду не надано, а будь-які заперечення щодо порядку та умов укладення спірного договору та додаткових угод до нього на час їх підписання та існування спірних правовідносин з боку сторін відсутні. Таким чином, у даному випадку застосуванню підлягає принцип презумпції правомірності правочину.

Як зазначалося вище, позивач просить суд стягнути з відповідача кошти, набуті без достатньої правової підстави відповідно до ст. 1212 ЦК України, посилаючись на невиконання відповідачем його зобов'язань за договором № , дія якого, за твердженням позивача, на даний час припинилась.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. При цьому в силу частини другої цієї статті зазначені положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї статті застосовується також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Для виникнення зобов'язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов: збільшення майна однієї сторони (набувачем), з одночасним зменшенням його у іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Тобто, виходячи з аналізу ст. 1212 ЦК України слід дійти висновку, що цей вид позадоговірних зобов'язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

При цьому аналізуючи наведені законодавчі положення суд звертає увагу сторін, що об'єктивними умовами виникнення зобов'язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Таким чином, передумовою для задоволення вимог про повернення безпідставно збереженого майна є, зокрема, встановлення факту його збереження за рахунок іншої особи. При цьому, вказані обставини мають бути доведені відповідними доказами.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідносин і їх юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що з аналізу ст. 1212 ЦК України убачається наявність ознак чинного договору чи іншого правочину як підстави набуття майна або отримання коштів.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Таким чином, загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов'язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним.

За таких обставин, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно.

Якщо зобов'язання не припиняється з підстав, передбачених Цивільним кодексом України до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов'язання). Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним.

Тобто, у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Однак, у даній ситуації в силу встановлених судом першої інстанції обставин дійсності договору, правовідносини сторін регулюються нормами зобов'язального права, а договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України. Товариство з обмеженою відповідальністю «Вакула Плюс» отримало від позивача грошові кошти за існування певних правових підстав, визначених укладеним правочином, та у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству.

Таким чином, враховуючи відсутність доказів визнання укладеного спірного правочину недійсним або його розірвання, а також те, що грошові кошти перераховані відповідачу за надані послуги, факт виконання яких підтверджується актами здачі - приймання послуг, посилання позивача на те, що оспорювана сума вважається отриманою відповідачем безпідставно, судом першої інстанції розцінено як безпідставні, з чим погоджується і апеляційний суд.

Окрім цього, оскільки між сторонами у справі було укладено договір, який не визнано недійсним, а спірні кошти сплачено на виконання його умов, такі кошти набуто відповідачем за наявності правової підстави, отже, їх не може бути витребувано відповідно до положень ст. 1212 ЦК як безпідставне збагачення (правова позиція Верховного Суду України у постанові від 07.06.2017 р., справа № 3-189гс17).

При цьому, посилання позивача на факт закінчення дії укладеного між сторонами договору судом відхиляються, оскільки вказані обставини не впливають на кваліфікацію дій сторін щодо виконання своїх зобов'язань за договором, зокрема, сплати замовником коштів за надані виконавцем послуги з розробки землевпорядної документації та оформлення документів, що посвідчують право постійного користування земельними ділянками, та не тягне за собою безпідставності перерахування грошових коштів сплачених на виконання умов останнього, а також враховуючи визначений сторонами строк дії договору, підстави та призначення здійснених позивачем оплат.

Отже, враховуючи те, що позивачем не доведено обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, Господарський суд м. Києва прийшов до правомірного висновку стосовно відсутності правових підстав для витребування грошових коштів в сумі 1919228,65 грн на підставі ст. 1212 ЦК України.

Також, з огляду на відмову у задоволені позовних вимог про стягнення безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 1919228,65 грн, не підлягають задоволенню і похідні позовні вимоги про стягнення 20375,38 грн процентів за користування чужими грошовими коштами згідно зі ст. 536 ЦК України.

Отже, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог у даній справі, та, відповідно, і скасування рішення суду першої інстанції.

Статтею 32 ГПК України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Колегія суддів також враховує, що відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, обов'язок доказування законодавчо покладено на сторони. Однак, Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» не доведено обставин, наявність яких відповідно до положень чинного законодавства є підставою для задоволення позовних вимог.

За таких обставин колегія суддів дійшла до висновку про відсутність правових підстав для зміни чи скасування рішення Господарського суду м. Києва від 06.09.2017 р.

У зв'язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору за їх подання і розгляд покладаються на скаржника.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» залишити без задоволення, рішення Господарського суду м. Києва від 06.09.2017 р. у справі № 910/13013/17 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/13013/17 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді Ю.Л. Власов

В.В. Андрієнко