ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року Справа № 910/1162/17
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіКорсака В.А.,
суддівАлєєвої І.В., Бакуліної С.В.
розглянувши матеріали касаційної скаргиПублічного акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Київської міської дирекції ПАТ "Укрпошта"
на ухвалуКиївського апеляційного господарського суду від 05.07.2017
та на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 05.07.2017
у справі№ 910/1162/17 Господарського суду міста Києва
за позовомПублічного акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Київської міської дирекції ПАТ "Укрпошта"
до Київської міської державної адміністрації
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачаДепартамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
провизнання договору укладеним
в судовому засіданні взяли участь представники:
- позивачаКапаклі З.В.
- відповідачаТкаченко О.О.
- третьої особиТкаченко О.О.

В С Т А Н О В И В :

У січні 2017 року Українське державне підприємство поштового зв'язку "Укрпошта" в особі Київської міської дирекції УДППЗ "Укрпошта" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Київської міської державної адміністрації про визнання договору оренди земельної ділянки, яка знаходиться за адресою м. Київ, вул. Радистів, 36а, укладеним в редакції, запропонованій позивачем.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.03.2017 (суддя Якименко М.М.), у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Публічне акціонерне товариство "Укрпошта" в особі Київської міської дирекції ПАТ "Укрпошта" оскаржило його в апеляційному порядку.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.07.2017 (головуючого судді Гончарова С.А., суддів: Тищенко А.І., Скрипки І.М.), замінено позивача у справі - Українське державне підприємство поштового зв'язку "Укрпошта", його правонаступником - Публічним акціонерним товариством "Укрпошта".

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.07.2017 (головуючого судді Гончарова С.А., суддів: Тищенко А.І., Скрипки І.М.), скаргу позивача на рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2017 у справі № 910/1162/17 залишено без задоволення.

Не погоджуючись із прийнятими судовими актами, Публічне акціонерне товариство "Укрпошта" в особі Київської міської дирекції ПАТ "Укрпошта" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Окрім того, не погоджуючись з ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.07.2017, скаржник просить її скасувати та замінити позивача Публічне акціонерне товариство "Укрпошта" в особі Київської міської дирекції ПАТ "Укрпошта" на Публічне акціонерне товариство "Укрпошта".

У запереченні на касаційну скаргу Київська міська державна адміністрація не погоджується з доводами скаржника і просить суд залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не скористався своїм правом передбаченим статтею 1112 Господарського процесуального кодексу України, відзив на касаційну скаргу не надав. Проте в силу приписів згаданої норми відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду судових рішень, що оскаржуються.

У зв'язку з відпусткою судді Данилової М.В. на підставі розпорядження керівника апарату № 08.03-04/5051 від 24.10.2017 здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/1162/17.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2017, визначено колегію суддів у наступному складі: Корсак B.A. - головуючий, Бакуліна С.В., Алєєва І.В.

Перевіривши доводи касаційної скарги, юридичну оцінку встановлених фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу Державного комітету зв'язку України від 15.06.1998 № 93 шляхом реорганізації Українського державного об'єднання поштового зв'язку "Укрпошта", а також підприємств, що входили до його складу, створено Українське державне підприємство поштового зв'язку "Укрпошта" (скорочено - УДППЗ "Укрпошта").

Одним з філіалів УДПП "Укрпошта" є Київська міська дирекція, яка реорганізована згідно із зазначеним наказом від 15.12.1998, не є юридичною особою та здійснює свою діяльність на підставі положення про філіали - дирекції, перелік яких визначений додатком № 1 до Статуту УДППЗ "Укрпошта" (а.с. 20).

Судами встановлено, що Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 26.02.1998 № 411 (далі - Розпорядження № 411) надано Київському міському підприємству поштового зв'язку "Київпошта" об'єднання поштового зв'язку "Укрпошта" право тимчасового довгострокового користування на умовах оренди строком на 25 років земельною ділянкою площею 1,13 га, для експлуатації та обслуговування складських будівель на вул. Радистів, 36-а у Ватутінському (Деснянському) районі, за рахунок земель, вилучених згідно з пунктом 2 цього розпорядження, а саме вилучених з користування Київського радіопередавального центру, за умови виконання пункту 4 цього розпорядження.

Підпунктом 4.2 пункту 4 вказаного Розпорядження на Київське міське підприємство поштового зв'язку "Київпошта" об'єднання поштового зв'язку "Укрпошта" покладено обов'язок, зокрема, у місячний термін замовити у Київському міському управлінні земельних ресурсів документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою.

З урахуванням розпорядження Київської міської державної адміністрації від 26.02.1998 № 411 та враховуючи, що Київська міська дирекція УДППЗ "Укрпошта" є правонаступником Київського міського підприємства поштового зв'язку "Київпошта", позивачем листом № 13-12/184 від 09.12.2016 було надіслано на адресу Київської міської державної адміністрації договор оренди земельної ділянки для експлуатації та обслуговування складських будівель на вул. Радистів, 36-а для підписання.

Судами встановлено та вбачається з матеріалів справи, що надісланий позивачем проект договору оренди землі відповідачем підписано не було, протокол розбіжностей разом з підписаним договором на адресу позивача також не направлено.

В своєму позові позивач послався на те, що за наявності розпорядження КМДА від 26.02.1998 № 411 про надання права тимчасового довгострокового користування спірною земельною ділянкою на умовах оренди строком на 25 років Київському міському підприємству поштового зв'язку "Київпошта" об'єднання поштового зв'язку "Укрпошта", яке реорганізовано в Київську міську дирекцію, що є філією ПАТ "Укрпошта", відповідач ухиляється від укладання договору оренди земельної ділянки в запропонованій позивачем редакції.

Висновки судів попередніх інстанцій про відсутність правових підстав для визнання договору оренди земельної ділянки укладеним та про відмову у задоволенні позову, колегія вважає достатньо обґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно з ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Статтею 93 ЗК України визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземним громадянам і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Частиною 2 статті 16 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Відповідно до п. 2 ст. 123 ЗК України, особа, що зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки (ст. 124 ЗК України).

Право на оренду земельної ділянки виникає після укладання договору оренди і його державної реєстрації (ст. 125 ЗК України).

Відповідно, суб'єкт господарювання має право на визнання за ним права на оренду земельної ділянки лише у разі укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України "Про оренду землі" сторони укладають договір оренди землі лише у разі згоди орендодавця передати земельну ділянку в оренду.

Згідно з ст. 22 ЗК України, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Так, розпорядженням № 411 надано Київському міському підприємству поштового зв'язку "Київпошта" об'єднання поштового зв'язку "Укрпошта" право тимчасового довгострокового користування земельною ділянкою, підпунктом 4.2 пункту 3 якого було зобов'язано позивача у місячний термін замовити у Київському міському управлінні земельних ресурсів документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою.

Судами встановлено, що на виконання вказаного розпорядження № 411 право оренди не було оформлено позивачем належним чином у відповідності до вимог чинного законодавства, а саме не виконано пункт 4.2 розпорядження, тобто вказане розпорядження не було реалізоване.

Згідно з чинним законодавством, зокрема, Цивільним та Господарським кодексом України, Законами України "Про господарські товариства", "Про акціонерні товариства", "Про банки і банківську діяльність" тощо, юридичні особи для здійснення своїх функцій мають право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами.

Статтею 64 ГК України встановлено, що функції, права та обов'язки структурних підрозділів підприємства визначаються положеннями про них, які затверджуються в порядку, визначеному статутом підприємства або іншими установчими документами. Підприємство має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи. Такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством. Не маючи статусу юридичної особи, такі підрозділи не наділяються самостійною господарською процесуальною правоздатністю та дієздатністю.

Філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності (ч.ч. 1, 3, 4 ст. 95 ЦК України).

Київська міська дирекція державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є відокремленим підрозділом Державного підприємства "Українське державне підприємство поштового зв'язку "Укрпошта", тобто не є юридичною особою та, як зазначено в п.1.6 Положення про Київську міську дирекцію УДППЗ "Укрпошта", затвердженого 19.10.2015, здійснює свою діяльність від імені Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" в межах повноважень, наданих їй останнім і закріплених цим Положенням.

Відповідно до ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 17.07.2015 року № 728-р прийнято рішення про перетворення Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" у публічне акціонерне товариство.

Відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України № 56 від 16.02.2017 "Про припинення Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" в результаті його перетворення у публічне акціонерне товариство "Укрпошта" та створення публічного акціонерного товариства "Укрпошта" затверджено передавальний акт, складений 09.02.2017, утворено Публічне акціонерне товариство "Укрпошта" (скорочено - ПАТ "Укрпошта") шляхом перетворення УДППЗ "Укрпошта" та ПАТ "Укрпошта" визначено правонаступником УДППЗ "Укрпошта" тощо.

Також, до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено 01.03.2017 відповідні записи про припинення юридичної особи - УДППЗ "Укрпошта" за рішенням засновників в результаті реорганізації та відповідно, внесено запис від 01.0.32017 про закриття відокремленого підрозділу - Київської міської дирекції УДППЗ "Укрпошта".

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для заміни позивача, про що виніс відповідну ухвалу від 05.07.2017.

Відповідно до ст. 108 ЦК України у разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов'язки попередньої юридичної особи. Проте в даному випадку мова іде про цивільні правовідносини, а не земельні.

Автоматичне переоформлення прав землекористування діючим законодавством не передбачено.

Підприємства, заінтересовані в одержанні земельних ділянок, звертаються з відповідним клопотанням до місцевої ради, яка має право надавати земельні ділянки. Право власності на землю або право користування землею виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі і одержання документа, що посвідчує це право (ст.ст. 19, 22 ЗК України).

Статтею 104 ЦК України встановлено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Право користування земельною ділянкою припиняється у разі припинення діяльності підприємства (ст. 27 ЗК України в редакції, яка діяла на час прийняття розпорядження № 411).

Так, згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Як зазначено в ст. 14 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі укладається нотаріально у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до ст. 20 Закону України "Про оренду землі" укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Посилаючись на приписи ст. 123 ЗК України позивач обумовлює своє порушене право відмовою органу виконавчої влади у наданні земельної ділянки у користування.

В п. 1.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ, що виникають із земельних відносин" від 17 травня 2011 року № 6 зазначено, що в порядку господарського судочинства вирішенню підлягають спори, які виникають з укладення, зміни, розірвання, виконання договору оренди земельних ділянок.

Відповідно до частини 3 ст. 84 ГПК у спорі, що виник при укладанні або зміні договору, в резолютивній частині вказується рішення з кожної спірної умови договору, а у спорі про спонукання укласти договір - умови, на яких сторони зобов'язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект договору.

Згідно з п. 9.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення", у рішенні про спонукання укласти договір в резолютивній частині вказуються умови, на яких сторони зобов'язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект цього договору, наприклад: "Вважати договір (найменування договору) укладеним на умовах поданого (найменування позивача) проекту цього договору", а в разі необхідності - з викладенням у рішенні умов (пунктів) договору повністю або в певній частині.

З огляду на наведене попередні судові інстанції з дотриманням норм матеріального права, на підставі ретельної оцінки поданих сторонами доказів, дослідивши фактичні обставини, пов'язані з наявністю у позивача правових підстав на визнання договору оренди укладеним, встановивши, що станом на час вирішення спору у суді першої інстанції за позовом УДППЗ "Укрпошта" в особі Київської міської дирекції УДППЗ "Укрпошта" вказана юридична особа, від імені та в інтересах якої діяв відокремлений підрозділ, зазначений в якості орендаря в проекті договору оренди спірної земельної ділянки, з вимогами про укладення якого позивач звернувся до суду, дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для укладення договору оренди земельної ділянки на запропонованих позивачем умовах, в т.ч. щодо зазначених сторін такого правочину.

Відповідно до приписів статті 1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх.

Колегія вважає, що судами попередніх інстанцій дана належна правова оцінка усім обставинам справи, норми матеріального та процесуального права застосовані вірно і передбачені законом підстави для зміни або скасування судових рішень, відсутні.

Викладені у касаційній скарзі доводи не спростовують наведених висновків судів та пов'язані з вирішенням питання про достовірність поданих ним доказів, які на думку касатора, в зв'язку з вибірковим підходом до їх оцінки були безпідставно відхилені судами попередніх інстанцій, про перевагу одних доказів над іншими і фактично зводяться до необхідності надання нової оцінки доказів по справі, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

За таких обставин, касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 05.07.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.07.2017 у справі №910/1162/17 залишити без змін.

Головуючий суддя В.А. Корсак

С у д д і І.В. Алєєва

С.В Бакуліна