Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
Р І Ш Е Н Н Я

30 жовтня 2017 року Справа №927/892/17

ЗА ПОЗОВОМ: Товариства з обмеженою відповідальністю "Руптела Україна"

проспект Возз'єднання, 7а, м. Київ, 02160

адреса для листування: вул. Світлицького 35А, офіс 306, м. Київ, 04123

До ВІДПОВІДАЧА: Товариства з обмеженою відповідальністю "Автотранс-Євро"

вул. Січових Стрільців, 19А, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500

Про стягнення 15908,63 грн.

Суддя І.В. Кушнір

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від Позивача: не з'явився.

Від Відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариством з обмеженою відповідальністю "Руптела Україна" подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автотранс-Євро" про стягнення 15908,63 грн., в тому числі 8695,24 грн. боргу за отриманий товар, 4034,07 грн. боргу за отримані послуги, 2684,76 грн. інфляційних та 494,56 грн. 3% річних за період з 02.05.2016 по 18.08.2017.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов договору №0402/16/01 від 04.02.2016 та договору надання послуг №0402/16-02 від 04.02.2016.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 28.09.2017 вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 11.10.2017.

У судовому засіданні 11.10.2017 представник Позивача надав клопотання про приєднання до матеріалів справи розрахунків інфляційних та 3% річних по кожному договору та копії Статуту.

Як вбачається з наданих розрахунків, Позивачем нараховано Відповідачу 3% річних у розмірі 410,53 грн. та 2252,63 грн. інфляційних на суму боргу 8695,24 грн. за отриманий товар згідно з договором №0402/16/01 від 04.02.2016 за період з 24.02.2016 по 21.09.2017, а також 3% річних у розмірі 171,61 грн. та 956,39 грн. інфляційних, на суму боргу 4034,07 грн. за отримані послуги відповідно до договору надання послуг №0402/16-02 від 04.02.2016 за період з 21.04.2016 по 21.09.2017, тобто Позивачем фактично збільшено розмір інфляційних та 3% річних шляхом розширення періоду їх нарахування.

Відповідно до ч.4 ст.22 Господарського процесуального кодексу України:

"Позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови отримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви."

Враховуючи, що Позивачем не подано саме заяву про збільшення розміру позовних вимог з доказами її завчасного направлення Відповідачу, суд не може прийняти в якості такої заяви самі лише розрахунки з клопотанням про приєднання їх до матеріалів справи, а тому здійснює розгляд справи з урахуванням розміру позовних вимог, фактично заявлених у позовній заяві, та розрахунків, доданих до позову.

Ухвалою суду від 11.10.2017 розгляд справи відкладено та призначено на 30.10.2017.

До початку судового засідання 30.10.2017 від представника Позивача електронною поштою надійшло додаткове письмове пояснення, в якому останній просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та розглянути справу за відсутності представника Позивача у звязку з його хворобою.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав, явки представника у судові засідання 11.10.2017 та 30.10.2017 не забезпечив.

Ухвала про порушення провадження у справі від 28.09.2017, надіслана Відповідачу на адресу: вул. Січових Стрільців, 19А, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500, повернулася до суду без вручення адресату з відмітками оператора поштового зв'язку про причини повернення "за закінченням терміну зберігання".

Ухвала про відкладення розгляду справи від 11.10.2017 з відомостями про дату, час та місце розгляду справи, надіслана Відповідачу рекомендованим листом ШКІ 939 на юридичну адресу: вул. Січових Стрільців, 19А, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500, та рекомендованим листом ШКІ 527 на адресу керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Автотранс-Євро" ОСОБА_1: вул. Залізнична, 26А, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500, на момент проведення судового засідання 30.10.2017 як невручена адресату оператором поштового звязку до господарського суду не повернута.

На час проведення судового засідання рекомендовані повідомлення про вручення адресатам вищевказаної ухвали суду в матеріалах справи також відсутні.

З метою встановлення факту повідомлення Відповідача про дату, час та місце слухання справи судом зроблено пошуковий запит на офіційному сайті Українського державного підприємства поштового зв'язку Укрпошта за штрихкодовими ідентифікаторами 939 та 527.

Як вбачається з роздрукованих судом із вказаного сайту витягів, поштові відправлення за штрихкодовими ідентифікаторами 939 та 527 не вручені під час доставки.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 11.10.2017, долученим судом до матеріалів справи, місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю "Автотранс-Євро": вул. Січових Стрільців, 19А, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500.

Відповідно до ст.64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Згідно з п.п.3.9.1 п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" №18 від 26.12.2011 (із змінами) в разі якщо ухвалу про порушення провадження по справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації адресою зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Враховуючи, що ухвали про порушення провадження у справі від 28.09.2017 та відкладення розгляду справи від 11.10.2017 були направлені Відповідачу по справі за вказаною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресою, суд вважає, що не перебування Відповідача за місцем його державної реєстрації чи небажання отримати поштову кореспонденцію та, як наслідок, неможливість направлення в засідання свого повноважного представника і ненадання відзиву, не перешкоджають розгляду справи по суті.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами на підставі ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Руптела Україна" (Позивач) відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців від 09.07.2013 зареєстровано в реєстрі 29.02.2012.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 11.10.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Автотранс-Євро" (Відповідач) зареєстровано в реєстрі 15.09.2006.

04 лютого 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Руптела Україна" (Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Автотранс-Євро" (Відповідач) укладено договір №0402/16/01 (далі Договір-1).

Згідно з п.п.1.1.-1.3. Договору-1 Замовник (Відповідач) доручає, а Виконавець (Позивач) зобовязується виконати у відповідності з умовами даного договору поставку систем супутникового GPS-моніторингу (надалі-Обладнання) і здійснити його монтаж, наладку та введення в експлуатацію, а Замовник (Відповідач) зобовязується прийняти ці роботи і ОСОБА_2 і оплатити їх. Всі роботи за цим Договором Виконавець виконує власними силами, використовуючи свій інструмент, обладнання, устаткування і матеріали. Технічні характеристики та порядок експлуатації ОСОБА_2 визначаються експлуатаційною документацією, яку Виконавець надає Замовнику разом х актом виконаних робіт.

Відповідно до п.п.2.1.-2.2. Договору-1 вартість договору складається із сум цін Додатків та Додаткових угод, виконаних Виконавцем, впродовж строку дії цього договору, які є невідємними частинами цього Договору. Оплата за договором здійснюється Замовником відповідно до Додатку та/або Додаткової угоди, та/або відповідної Видаткової Накладної частинами: перша частина в розмірі 50% (пятдесят відсотків) від суми впродовж 3 (трьох) банківських днів, решта 50% (пятдесят відсотків) впродовж 60 (шестидесяти) календарних днів з дати підписання Додатків та/або Додаткових угод, та/або відповідної Видаткової Накладної.

Згідно з п.п.2.3.-2.5. Договору-1 розрахунки за даним договором між Сторонами здійснюються шляхом проведення безготівкових платежів згідно з чинним законодавством України. Ціни встановлюються у національній валюті України. Сторони домовились у відповідних Додатках та/або Додаткових угодах визначати грошовий еквівалент договірної ціни в іноземній валюті згідно зі ст.533 Господарського кодексу України.

За умовами п.п.3.1.-3.3. Договору-1 Виконавець поставляє Замовнику ОСОБА_2, у відповідності до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів "Інкотермс" (в редакції 2000 року), які застосовуються з урахуванням особливостей, повязаних з внутрішньодержавним характером цього Договору (автомобільним транспортом Виконавця, зі складу останнього до місця знаходження автомобіля Замовника). Виконання робіт і поставка ОСОБА_2 здійснюється в строк, зазначений у відповідних Додатках та/або Додаткових угодах до цього договору. Монтаж обладнання на автомобіль Замовника виконується за умови надання Замовником придатних для встановлення транспортних засобів.

Згідно з п.3.9. Договору-1 виконання робіт здійснюється за адресою: за вимогою Замовника.

За умовами п.9.1. Договору-1 цей Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до 01 березня 2017 року, але в будь-якому разі до повного виконання Сторонами своїх обовязків за цим Договором.

Також 04 лютого 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Руптела Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Автотранс-Євро" укладено договір надання послуг №0402/16-02 (далі Договір-2).

Відповідно до п.п.1.1.-1.3. Договору-2 за цим Договором Виконавець (Позивач) зобов'язується надавати Замовнику послуги з моніторингу транспортного засобу (транспортних засобів) Замовника в режимі реального часу, на якому встановлено обладнання GPS/GSM (далі по тексту "обладнання"), а Замовник зобовязується оплачувати послуги Виконавця відповідно до цього Договору. Кількість транспортних засобів, щодо яких здійснюється моніторинг, фіксується шляхом реєстрації даних транспортних засобів у системі моніторингу "Trust Track" на Інтернет-сайті Виконавця trask.ruptetela.lt. Моніторинг транспортних засобів здійснюється Замовником через Інтернет на сайті Виконавця trask.ruptetela.lt шляхом надання Замовнику парольного доступу до сайту Виконавця.

Згідно з п.2.3.4. Договору-2 Замовник зобов'язується проводити оплату за надані за Договором послуги своєчасно і в повному обсязі згідно з цим Договором.

За умовами п.п.3.1.-3.2.2. Договору-2 вартість послуг (договірна ціна) є вільною, договірною і встановлюється за взаємною згодою сторін. Вартість послуг з моніторингу одного транспортного засобу на місяць становить 539 (п'ятсот тридцять дев'ять) гривень 44 коп. з ПДВ, що еквівалентно 19 (дев'ятнадцять) євро 20 євроцентів і підлягає сплаті у гривнях, що визначається за курсом НБУ відповідної валюти на день платежу. Загальна вартість послуг з моніторингу транспортних засобів визначається як добуток загальної кількості транспортних засобів, щодо яких здійснюється моніторинг в зазначеному місяці, та вартості послуг з моніторингу одного транспортного засобу на місяць. У випадку коли вартість послуг з моніторингу транспорту за згодою Сторін буде змінюватись, то ця вартість буде зазначена у додатку до даного Договору. У разі відмінності курсу НБУ від курсу реальної покупки валюти на день оплати більш ніж на 10%, Виконавець залишає за собою право коригування вартості послуг пропорційно курсу реальної покупки валюти.

Відповідно до п.п.3.3.-3.5. Договору-2 розрахунки за даним договором між Сторонами здійснюються шляхом проведення безготівкових платежів згідно з чинним законодавством України. Рахунки виставляються в національній валюті України. Датою оплати вважається дата отримання коштів на рахунок Виконавця.

Згідно з п.3.6. Договору-2 Замовник зобов'язується щомісяця оплачувати загальну вартість послуг Виконавця в строк до 10 (десятого) числа місяця, в якому надаються послуги, а якщо Договір укладено після 10 (десятого) числа відповідного місяця, сплатити вартість послуг за поточний місяць не пізніше 10 (десяти) днів з моменту підписання Договору в розмірі пропорційно часу надання послуг в цьому місяці.

За умовами п.п.3.7.-3.8. Договору-2 у разі неможливості виконання Договору з причин, що виникли з вини Замовника або третіх осіб, а також у випадках, усунення недоліків у роботі програмного забезпечення і устаткування Виконавця в строки, встановлені Договором, послуги Виконавця підлягають оплаті в повному обсязі. У разі розірвання Договору до закінчення оплаченого місяця, оплачена сума поверненню Замовнику не підлягає.

Відповідно до п.п.3.9.-3.12. Договору-2 не пізніше 15 (п'ятнадцятого) числа наступного місяця, Виконавець складає, підписує зі свого боку і направляє Замовнику акт приймання-передачі наданих послуг. Замовник, отримавши зазначений акт від Виконавця, у триденний строк здійснює приймання послуг і в разі відсутності зауважень підписує та скріплює печаткою акт приймання-передачі наданих послуг зі свого боку і направляє один примірник підписаного та скріпленого печаткою акту Виконавцеві. У разі зауважень щодо якості наданих послуг Замовник акт не підписує, а у той же триденний строк направляє Виконавцеві мотивовану відмову від приймання послуг з письмовими зауваженнями та вказує строк на усунення недоліків. Акт підписується Замовником після усунення недоліків Виконавцем. При неотриманні Виконавцем в установлений п.3.10. Договором строк, підписаного акту приймання-передачі наданих послуг або аргументованої відмови Замовника, роботи вважаються прийнятими Замовником без зауважень. Після підписання акту Замовником, такий акт становить невід'ємну частину Договору.

Згідно з п.7.1. Договору-2 Договір набуває чинності з дати його підписання і діє до 31 березня 2018р.

Як вбачається з видаткових накладних №65 від 05.02.2016 на суму 12534,36 грн. та №129 від 29.02.2016 на суму 6428,06 грн., відповідно до умов Договору-1 Позивачем було поставлено Відповідачу ОСОБА_2 та здійснено роботи з монтажу, наладки та введення в експлуатацію пристроїв спостереження за рухомими обєктами, всього на загальну суму 18962,42 грн.

Також, на виконання умов Договору-2, Позивачем були надані послуги з моніторингу транспортних засобів за лютий-квітень 2016 року на загальну суму 4034,07 грн., що підтверджується актами надання послуг:

- №122 від 29.02.2016 на суму 560,64 грн.;

- №127 від 29.02.2016 на суму 77,33 грн.;

- №198 від 31.03.2016 на суму 1698,05 грн.;

- №301 від 30.04.2016 на суму 1698,05 грн.

Копії вищевказаних видаткових накладних та актів надання послуг підписаних між сторонами та скріплених печатками сторін містяться в матеріалах справи.

Як вбачається з наданих Позивачем копій виписок по рахунку, Відповідачем 15.02.2016, 21.04.2016 та 22.04.2016 було здійснено часткову оплату за поставлене ОСОБА_2 в розмірі 6267,18 грн., 2000,00 грн. та 2000,00 грн. відповідно.

17.07.2017 Позивачем була направлена Відповідачу претензія про сплату заборгованості на загальну суму 12729,31 грн., яка була отримана останнім 04.08.2017, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Враховуючи викладене, Позивач просить стягнути з Відповідача 8695,24 грн. боргу за отриманий товар згідно з договором №0402/16/01 від 04.02.2016 та 4034,07 грн. боргу за отримані послуги відповідно до договору надання послуг №0402/16-02 від 04.02.2016.

Згідно з ч.1 ст.265 Господарського кодексу України:

За договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України:

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України:

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України:

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.ч.1,7 ст.193 Господарського кодексу України (далі ГКУ):

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно зі ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст.599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.631 Цивільного кодексу України:

Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Матеріалами справи підтверджується наявність у Відповідача 8695,24 грн. боргу за отриманий товар (ОСОБА_2) згідно з договором №0402/16/01 від 04.02.2016 та 4034,07грн. боргу за отримані послуги відповідно до договору надання послуг №0402/16-02 від 04.02.2016.

Доказів повної оплати вищевказаних сум основного боргу Відповідачем суду не представлено.

Згідно зі ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї розрахунків, Позивач просить стягнути з Відповідача 2684,76 грн. інфляційних та 494,56 грн. 3% річних за період з 02.05.2016 по 18.08.2017, нарахованих на загальну суму боргу 12729,31 грн. за неналежне виконання договору №0402/16/01 від 04.02.2016 та договору надання послуг №0402/16-02 від 04.02.2016.

У судовому засіданні 11.10.2017 представник Позивача надав клопотання про приєднання до матеріалів справи розрахунків інфляційних та 3% річних по кожному договору та копії Статуту.

Як вбачається з наданих розрахунків, Позивачем нараховано Відповідачу 3% річних у розмірі 410,53 грн. та 2252,63 грн. інфляційних на суму боргу 8695,24 грн. за отриманий товар згідно з договором №0402/16/01 від 04.02.2016 за період з 24.02.2016 по 21.09.2017, а також 3% річних у розмірі 171,61 грн. та 956,39 грн. інфляційних, на суму боргу 4034,07 грн. за отримані послуги відповідно до договору надання послуг №0402/16-02 від 04.02.2016 за період з 21.04.2016 по 21.09.2017, тобто Позивачем фактично збільшено розмір інфляційних та 3% річних шляхом розширення періоду їх нарахування.

Як було зазначено вище, враховуючи, що Позивачем не подано заяви про збільшення розміру позовних вимог з доказами її направлення Відповідачу, суд здійснює розгляд справи з урахуванням розміру позовних вимог, фактично заявлених у позовній заяві, та розрахунків, доданих до позову.

Згідно з п.1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" (із змінами) з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Відповідно до п.2.2. Договору-1 оплата за договором здійснюється Замовником відповідно до Додатку та/або Додаткової угоди, та/або відповідної Видаткової Накладної частинами: перша частина в розмірі 50% (пятдесят відсотків) від суми впродовж 3 (трьох) банківських днів, решта 50% (пятдесят відсотків) впродовж 60 (шестидесяти) календарних днів з дати підписання Додатків та/або Додаткових угод, та/або відповідної Видаткової Накладної.

З урахуванням викладеного, прострочення виконання грошового зобовязання за договором №0402/16/01 від 04.02.2016 у Відповідача виникло:

1) за видатковою накладною №65 від 05.02.2016 на суму 12534,36 грн.:

- на суму 6267,18 грн. з 11.02.2016;

- на суму 6267,18 грн. з 06.04.2016;

2) за видатковою накладною №129 від 29.02.2016 на суму 6428,06 грн.:

- на суму 3214,03 грн. з 04.03.2016;

- на суму 3214,03 грн. з 30.04.2016.

Згідно з п.3.6. Договору-2 Замовник зобов'язується щомісяця оплачувати загальну вартість послуг Виконавця в строк до 10 (десятого) числа місяця, в якому надаються послуги, а якщо Договір укладено після 10 (десятого) числа відповідного місяця, сплатити вартість послуг за поточний місяць не пізніше 10 (десяти) днів з моменту підписання Договору в розмірі пропорційно часу надання послуг в цьому місяці.

Тобто, прострочення виконання грошового зобовязання за договором надання послуг №0402/16-02 від 04.02.2016 на суму наданих послуг у Відповідача виникло з 11 числа відповідних місяців, у яких надавалися послуги.

За результатами здійсненої судом перевірки нарахування Позивачем заявленої до стягнення суми 494,56 грн. - 3% річних за період з 02.05.2016 по 18.08.2017, нарахованих на суму 12729,31 грн., встановлено, що розмір 3% річних за вищевказаний період Позивачем розрахований правильно, а тому дана сума підлягає стягненню з Відповідача в повному обсязі.

Щодо стягнення 2684,76 грн. інфляційних, нарахованих на суму боргу 12729,31 грн. за період з 02.05.2016 по 18.08.2017, суд зазначає таке.

Згідно з п.п.3.1., 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" (із змінами):

"3.1. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

3.2. Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Як вбачається з розрахунку інфляційних за період з 02.05.2016 по 18.08.2017 (травень 2016 року-серпень 2017 року), Позивачем фактично нараховані інфляційні наростаючим підсумком на суму боргу з урахуванням інфляції, що суперечить вимогам ст.625 Цивільного кодексу України, яка передбачає стягнення інфляційних нарахувань саме з простроченої суми.

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення інфляційних підлягають частковому задоволенню в сумі 1982,22 грн.

У стягненні решти 702,54 грн. інфляційних має бути відмовлено.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач доказів своєчасної оплати за поставлене ОСОБА_2 та надані послуги згідно Договорів, як і доказів, які б спростовували вищевикладені обставини, не надав.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню в частині стягнення 15206,09 грн., в тому числі 8695,24 грн. боргу за отриманий товар, 4034,07 грн. боргу за отримані послуги, 1982,22 грн. інфляційних та 494,56 грн. 3% річних.

В решті позову має бути відмовлено з підстав, зазначених вище.

Відповідно до ч.1 ст.44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з ч.ч.1,2,6 ст.49 Господарського процесуального кодексу України:

"Судовий збір покладається:

· у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

· у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються:

· при задоволенні позову - на відповідача;

· при відмові в позові - на позивача;

· при частковому задоволенні позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог."

Як зазначено у п.п.4.7. п.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" (із змінами):

"4.7. Частиною другою статті 49 ГПК передбачено, що в разі коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною.

У такому застосуванні суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом. Так, якщо зменшення позивачем розміру позовних вимог пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині покладається на відповідача. Або у разі коли в позові відмовлено, але з обставин справи вбачається, що спір доведено до судового розгляду внаслідок ухилення відповідача від розгляду претензії позивача, якщо вона пред'являлася (статті 6-8 ГПК), то судовий збір також покладається на відповідача. При цьому якщо у відповідних випадках позивача звільнено від сплати судового збору, то останній стягується в доход державного бюджету України."

Оскільки матеріалами справи підтверджується те, що спір виник внаслідок неправильних дій Відповідача, суд доходить висновку, що відповідно до ч.2 ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у сумі 1600,00 грн. в повному обсязі має бути покладений на Відповідача.

У позовній заяві Позивач також просив стягнути з Відповідача витрати на оплату правової допомоги у розмірі 3400,00 грн., повязані з розглядом даної справи.

Разом з тим, до початку судового засідання 30.10.2017 від представника Позивача надійшло додаткове пояснення, до якого додані документи на підтвердження наданої правової допомоги та її оплати в сумі 3100,00 грн.

Відповідно до п.6.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" (із змінами):

"Витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 ГПК у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі. Аналогічну правову позицію викладено у Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 6-рп/2013 у справі №1-4/2013."

В обґрунтування витрат на надання правової допомоги Позивачем надані копії договору про надання правової допомоги №0801-01/02/17 від 01.08.2017, свідоцтва №507/10 про право на заняття адвокатською діяльністю, виданого ОСОБА_3 29.09.1994, посвідчення адвоката України, витягу з Єдиного реєстру адвокатів, акту №1 наданих послуг від 30.09.2017 на суму 3100,00 грн., виписки банку від 28.10.2017 про сплату суми 3100,00 грн. 06.10.2017.

З урахуванням викладеного, суд вважає належним чином обґрунтованою та співрозмірною суму витрат на оплату правової допомоги, повязаних з розглядом даної справи, в розмірі 3100,00 грн., що підлягає стягненню з Відповідача.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 49, 75, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автотранс-Євро" (вул. Січових Стрільців, 19А, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500, ідентифікаційний код 34549357, р/р 4118 в ЧФ КБ "Приватбанк" у м. Прилуки, МФО 353586) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Руптела Україна" (проспект Возз'єднання, 7а, м. Київ, 02160, ідентифікаційний код 38014287, р/р 7 в АТ "ОСОБА_4 Аваль" м. Київ, МФО 380805) 8695 грн. 24 коп. боргу за отриманий товар, 4034 грн. 07 коп. боргу за отримані послуги, 1982 грн. 22 коп. інфляційних, 494 грн. 56 коп. 3% річних, 1600 грн. 00 коп. на відшкодування судового збору та 3100 грн. 00 коп. на відшкодування витрат на оплату правової допомоги.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. В решті стягнення 702 грн. 54 коп. інфляційних відмовити.

Повне рішення складено 03 листопада 2017 року.

Суддя І.В. Кушнір