ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07.11.2017 Справа № 904/5891/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОМЕРАНЧ", м. Одеса

до Громадської організації "Всеукраїнське товариство "Кожен спроможен", м. Дніпро

Третя особа-1, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні Відповідача - ОСОБА_1, м. Дніпро

Третя особа-2, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні Відповідача - ОСОБА_2, м. Запоріжжя

про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації

Головуючий колегії ОСОБА_3

Члени колегії - судді: Загинайко Т.В.

ОСОБА_4О

Представники:

від позивача: ОСОБА_5, дов. б/н від 20.06.17 р., представник;

від відповідача: ОСОБА_6, дов. б/н від 10.07.17 р., представник;

від третьої особи-1: не з'явився;

від третьої особи-2: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Померанч" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.2017 р. порушено провадження у справі (суддя Липинський О.В.).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12.07.2017 призначено розгляд справи колегіально у складі трьох суддів.

Відповідно до розпорядження керівника апарату №534 від 13.07.2017 та згідно з протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів у справі №904/5891/17 призначено колегію у складі: головуючий колегії суддя Ліпинський О.В., судді: Ніколенко М.О., Загинайко Т.В.

Ухвалою від 13.07.2017 р. справу № 904/5891/17 прийнято до провадження в колегіальному складі суду та її розгляд призначено на 12.09.2017 р.

Розпорядженням керівника апарату № 782 від 12.09.2017 р., у зв`язку з перебуванням судді Ліпинського О.В. у відпустці, призначений повторний автоматизовний розподіл справи № 904/5891/17.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи, визначено наступний склад колегії суддів у справі №904/5891/17: головуючий колегії суддя: Мельниченко І.Ф., судді: Ніколенко М.О., Загинайко Т.В.

Ухвалою від 13.09.2017 р. справу № 904/5891/17 прийнято до провадження в колегіальному складі суду та її розгляд призначено на 10.10.2017 р.

Відповідач заперечує проти задоволення вимог позивача, посилаючись на те, що обставини, викладені в позовній заяві не відповідають дійсності, а саме, магазином «Цитрус» було продану споживачу неякісний товар телефон Iphone 5s 32 Gb Gray Apple Ref IMEI 38884, а тому інформацію, викладену у відеоролику, який розміщений в мережі Інтернет, відповідач вважає достовірною.

21.10.2017 р. від позивача надійшли додаткові письмові пояснення, в який останній наголошує на тому, що розміщення інформації в мережі Інтернет щодо неякісного товару, який придбано споживачем в магазині «Цитрус», порушує немайнове право ТОВ «Померанч», оскільки, зазначена інформація здійснює вплив на суспільну думку, що призводить до негативної реакції суспільства на недостовірну інформацію, що в свою чергу, на думку позивача, порочить гідність, честь та ділову репутацію останнього.

Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, письмових пояснень по суті спору не надали.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

17 лютого 2017 р. громадською організацією «Всеукраїнське товариство «Кожен спроможен» (Відповідач у даній справі) на відеохостінгу youtube.com, а також в соціальній мережі vk.com, в соціальній мережі facebook, в соціальній мережі однокласники було розміщено відеорепортаж під назвою «Цитрус в Запорожье. Какой у тебя iPhone?».

Зазначений вище відеорепортаж стосується наступних обставин.

02.09.2016 року в магазині «Цитрус», що розташований за адресою: м. Запоріжжя, проспект Соборний, 190 споживачем ОСОБА_2 було придбано товар - телефон Аррle IPhone 5 S ІМЕI 38884.

Згідно висновку авторизованого сервісного центру ЕКС Іноземне підприємство «І-АР-СІ» від 29.09.2016 р. у товарі були виявлені сліди потрапляння рідини.

05.10.2016 року споживач ОСОБА_2 звернулась до адміністрації «Цитрус» із заявою про розірвання договору купівлі - продажу.

11.10.2017 року адміністрацією «Цитрус» було надано відповідь споживачеві про те, що гарантійні умови компанії «Цитрус» не передбачають гарантійне обслуговування товару із ознаками водного пошкодження.

18.10.2016 р. ОСОБА_2 звернулась до адміністрації «Цитрус» із заявою про проведення незалежної експертизи спірного товару з метою встановлення причини несправності виробу.

19.10.2016 р. адміністрацією «Цитрус» були направлені запити до Запорізького відділення Дніпропетровського науково - дослідного інституту судових експертиз, Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області, Запорізького відділення Дніпропетровського науково -дослідного інституту судових експертиз з метою проведення незалежної експертизи товару.

Згідно відповіді Запорізької Торгово-Промислової палати від 18.01.2017 р. Запорізька торгово-промислова палата не має можливості провести експертизу телефону.

Звертаючись із даним позовом позивач вважає, що спірний відеорепортаж містить недостовірну інформацію, а саме:

- звинувачує позивача у не проведенні експертизи для споживача;

- стверджує, що проданий споживачеві товар був раніше у використанні;

- зазначає, що у позивача відсутні документи на продукцію, що реалізується в мережі магазинів «Цитрус»;

- вказує, що телефон, який реалізується в магазині «Цитрус» не існує в Україні;

- в мережі «Цитрус» здійснюється реалізація неякісного товару;

- магазин «Цитрус», приймаючи на гарантійний ремонт товари марки Apple передає його до невідомого сервісного центру.

Посилаючись на те, що розміщена інформація вводить споживачів в оману щодо якості товару, що розповсюджується не тільки у магазині «Цитрус», що розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 190, а й взагалі по всій мережі магазинів «Цитрус» та в свою чергу ганьбить ділову репутацію підприємства, позивач просить визнати вказану інформацію недостовірною та зобовязати відповідача протягом 7 днів з дня набрання рішення законної сили її спростувати.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд виходить з наступного.

Статтею 299 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації; фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Згідно з ч. 1 ст. 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати людині.

Відповідно, право на недоторканість своєї ділової репутації відноситься доособистих немайнових прав юридичної особи.

Статтею 277 ЦК України встановлено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації щодо особи, яка померла, належить членам її сім'ї, близьким родичам та іншим заінтересованим особам. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування. Якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Якщо відповідь та спростування у тому ж засобі масової інформації є неможливими у зв'язку з його припиненням, така відповідь та спростування мають бути оприлюднені в іншому засобі масової інформації, за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Аналіз наведеної норми свідчить, що право на спростування недостовірної інформації, передбачене ст. 277 ЦК України, належить не лише фізичним, але й юридичним особам, оскільки це право може бути використано господарюючим суб'єктом (підприємцем) як спосіб судового захисту щодо поширення інформації, яка шкодить його діловій репутації.

За загальними правилами цивільно-правової відповідальності за поширення недостовірної інформації зобовязаними субєктами названих правовідносин є особи, які (незалежно від наявності їхньої вини) поширили відомості, що не відповідають дійсності, або виклали їх неправдиво, і це порочить честь і гідність чи ділову репутацію або завдає шкоди інтересам громадян чи організацій.

При цьому під поняттям спростування розуміється доведення неправильності, помилковості, хибності будь-чиїх тверджень, переконань або їх заперечення. Спростування має відбуватись, як правило, у формі, ідентичній поширенню інформації, а коли це неможливо чи недоцільно, - в адекватній чи іншій формі, з урахуванням того, що воно повинно бути ефективним. Крім того, спростування обовязково має бути проведено або підписано особою, яка поширила неправдиву інформацію і цим порушила немайнові права позивача. У протилежному випадку застосовуються інші способи захисту - відповідь, висловлювання своєї думки тощо.

У пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.09.1990 № 7 Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій зазначено, зокрема, що якщо позов предявлено про спростування відомостей, опублікованих в пресі або поширених іншими засобами масової інформації (по радіо, телебаченню), як відповідачі притягаються автор та відповідний орган масової інформації (редакція, агентство, інший орган, що здійснив випуск інформації). При публікації або іншому поширенні відомостей без позначення автора орган масової інформації за вимогою суду зобовязаний назвати особу, яка надала відомості, про спростування котрих предявлено позов.

Таку ж правову позицію щодо необхідності притягнення автора як відповідача викладено й у постанові Верховного Суду України від 27.03.2007 зі справи № 52/175-06.

Так, в судовому засіданні судом було зясовано, що автором спірного відеорепортажу є журналіст - фізична особа ОСОБА_1, яким, крім того, було розміщено спірний відеорепортаж в соціальних мережах на своїх особистих сторінках, про що також було зазначено і позивачем у позовній заяві, і відповідачем у заяві про вступ до участі у справу третіх осіб.

Згідно з частиною першою статті 21 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

У статті 1 ГПК України зазначені підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу субєкта господарської діяльності; крім того, у випадках, передбачених законодавчими актами України, учасниками судового процесу в господарських судах можуть бути державні та інші органи, фізичні особи, що не є субєктами підприємницької діяльності.

Таким чином, враховуючи вище наведені норми, зазначена вище фізична особа також має бути відповідачем у даній справі разом із Громадською організацією "Всеукраїнське товариство "Кожен спроможен".

Водночас згідно з наведеними приписами статей 1, 21 ГПК України господарські суди не мають повноважень, необхідних для залучення цієї фізичної особи до участі у справі як відповідача. Тому даний спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 80 ГПК України якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, господарський суд припиняє провадження у справі.

З огляду на викладене, господарський суд вважає необхідним припинити провадження у даній справі з покладенням витрат на позивача.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 80, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Провадження у справі припинити.

Суддя Суддя Суддя ОСОБА_3 ОСОБА_7 ОСОБА_4