ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року Справа № 915/154/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддівМачульського Г.М. (доповідач), Коробенка Г.П., Кравчука Г.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот"" в особі філії Публічного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот" "Миколаївський річковий порт"
на постановуОдеського апеляційного господарського суду
від04.07.2017
у справі№ 915/154/17
Господарського судуМиколаївської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця"
доПублічного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот"" в особі філії Публічного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот" "Миколаївський річковий порт"
простягнення суми,
за участю

- відповідача:Щербак Р.І. (ордер КС №334809 від 07.11.2017, витяг з договору про надання правової допомоги №АСК/-127),

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" (далі - позивач), звернувшись в суд з позовом, просило стягнути з Публічного акціонерного товариства Судноплавна компанія "Укррічфлот" в особі філії "Миколаївський річковий порт" (далі-відповідач) 69 015,80 грн. вартості охорони вантажу, що мала місце через несвоєчасне вивільнення відповідачем залізничних колій позивача.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 29.03.2017 (суддя Корицька В.О.), залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 04.07.2017 (судова колегія у складі: Філінюк І.Г. - головуючий суддя, судді: Лашин В.В., Богатир К.В.) позовні вимоги задоволені частково, постановлено стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за охорону вантажу в сумі 65 966,11 грн. В решті позову відмовлено.

Відповідач звернувся у суд із касаційною скаргою, в якій просить ці судові рішення скасувати і прийняти нове, яким в задоволені позову відмовити, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Учасники судового процесу відповідно до приписів статті 1114 Господарського процесуального кодексу України належним чином повідомлялися про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак позивач не використав наданого законом процесуального права на участь свого представника у судовому засіданні, що не перешкоджає розгляду касаційної скарги.

Переглянувши у касаційному порядку судові рішення, колегія суддів Вищого господарського суду України, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, виходить з наступного.

Відповідно до приписів 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної норм матеріального і процесуального права, а згідно статті 11111 ч.2 п.4 цього кодексу у постанові суду касаційної інстанції мають бути зазначені стислий виклад суті рішення місцевого господарського суду, рішення, постанови апеляційного господарського суду.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 01.03.2012 між ДП "Одеська залізниця", правонаступником якого на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 735 є ПАТ "Українська залізниця" та відповідачем укладено договір № 1401316 про організацію перевезень і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги, з урахуванням додаткової угоди від 02.12.2015 №6, предметом якого згідно п. п. 1.1 є надання залізницею вантажовласнику послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів, та проведення розрахунків за ці послуги.

24.08.2012 ДП "Одеська залізниця" та ПрАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ" в особі Ольшанської філії (власник колії) уклали договір від №ДН-4/100, з урахуванням додаткових угод до нього, про експлуатацію залізничної під'їзної колії ПрАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ" дільниця №3 Миколаївського виробничого району Ольшанської філії, відповідно до п.1 якого згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів і на умовах цього договору експлуатується під'їзна колія, яка належить ПрАТ "Київ - Дніпровське МППЗТ", та примикає стрілкою №60 до колії №32 станції Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці, яка обслуговується локомотивом ПрАТ "Київ - Дніпровське МППЗТ". Межею під'їзної колії є знак "Межа під'їзної колії", який встановлено біля ізолюючого стику світлофору М-76 (далі-Договір № ДН-4/100).

Відповідно до п. 5 Договору № ДН-4/100 повідомлення про подачу вагонів передається по телефону за 2 години до подачі вагонів на колії сортувального парка, колії №№ 11 або 15, 16 відправного парку станції Миколаїв-Вантажний.

Відповідно до п. 6 Договору №ДН-4/100 вагони для під'їзної колії подаються локомотивом залізниці на колії сортувального парку, колії №№ 11 або 15, 16 відправного парку станції Миколаїв-Вантажний, згідно вказівки маневрового диспетчера станції. Здавання вагонів провадиться на коліях сортувального парку, колії №№ 11 або 15, 16 відправного парку станції Миколаїв-Вантажний. Подальший рух вагонів виконується локомотивом ПрАТ "Київ - Дніпровське МППЗТ".

Відповідно до п.11 Договору №ДН-4/100 максимальна переробна спроможність вантажних пунктів з урахуванням часу на технологічні операції по вивантаженню, зокрема, щодо металу: на коліях 5 та 6 - 30 ваг./добу (одночасна подача 15 ваг., одночасне вивантаження 1 ваг. за 1,5 год.); на колії 14 - 14 ваг./добу (одночасна подача 3 ваг., одночасне вивантаження 1 ваг. за 1,5 год.); на колії 21 - 12 ваг./добу (одночасна подача 7 ваг., одночасне вивантаження 1 ваг. за 1,5 год.).

Час перебування вагонів на під'їзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні залізниці. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від власника колії або його контрагента складається акт загальної форми. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери. Загальний час, за який вноситься плата за користування вагонами включає час затримки з вини власника колії або його контрагентів та час перебування вагонів у безпосередньому розпорядженні.

Відповідно до п.14 Договору № ДН-4/100 вагони подаються, зокрема, філії ПАТ СК "Укррічфлот" "Миколаївський річковий порт".

Відповідно до п.16 Договору № ДН-4/100 підприємство сплачує залізниці плату: за користування вагонами (контейнерами), за маневрову роботу з вагонами, які надійшли на адресу власника колії згідно Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом; інші збори і плати згідно Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом та вільних тарифів.

Сторонами договору погоджено термін його дії 5 років з 02.10.2012 по 01.10.2017 включно (п. 21 Договору № ДН-4/100).

Судами також встановлено те, що у вересні 2016 року на станцію Миколаїв-Вантажний на адресу відповідача прибуло 27 вагонів №№ 60624889, 52290905, 62091269, 68401926, 67121764, 67816561, 58335456, 56579386, 60506540, 61253704, 65567588, 67636209, 66367749, 67096578, 61171559, 66930637, 68739846, 66436973, 52725462, 67890061, 67386011, 56113434, 62107461, 55117493, 53153185, 59957746, 53585097, у котрих, згідно з накладними, вантажем є метал.

У графі 49 цих накладних унесено запис "Охорона залізниці".

Через несвоєчасне вивезенням вказаних вагонів із колій станції Миколаїв-Вантажний працівниками станції складені акти загальної форми ГУ-23 про початок затримки вагонів в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта. Також працівниками станції складені акти загальної форми ГУ-23 про затримку стрілка ВОХР по охороні вагонів:

- № 3270 від 01.10.2016 по охороні з 29.09.2016 року 17-01 год. по 01.10.2016 15-50 год. (47 год.) вагонів: 60624889, 52290905, 68401926, 58335456, 56579386, 60506540, 61253704, 65567588 (перша група вагонів),

- № 3313 від 02.10.2016 по охороні з 29.09.2016 17-01 год. по 02.10.2016 04-00 год. (59 год.) вагонів: 62091269, 67121764, 67816561 (друга група вагонів),

- № 3315 від 02.10.2016 по охороні з 01.10.2016 року 00-25 год. по 02.10.2016 року 04-00 год. (28 год.) вагонів: 67636209, 66367749, 67096578, 61171559, 66930637, 68739846, 66436973, 52725462 (третя група вагонів),

- № 3325 від 03.10.2016 по охороні з 02.10.2016 06-30 год. по 03.10.2016 15-00 год. (33 год.) вагонів: 67890061, 67386011, 56113434, 62107461, 55117493, 53153185, 59957746, 53585097 (четверта група вагонів).

Зазначені акти підписано повноважними представниками сторін і відповідачем оплачено надані станцією послуги зі зберігання вантажу у вагонах та плату за користування вагонами без зауважень згідно складених працівниками станції відомостей плати за користування вагонами форми ГУ-46 та накопичувальних карток зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов'язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу) форми ФДУ-92, проте від оплати зборів за охорону вантажу, нарахованих згідно накопичувальних карток форми ФДУ-92 відповідач відмовився, що і стало підставою для звернення у суд із даним позовом.

Частково задовольняючи позов місцевий господарський суд встановив, що позивачем правомірно нараховано відповідачу плату за охорону вантажу, оскільки затримка спірних вагонів на станції призначення сталася з вини останнього, що підтверджується відповідними актами загальної форми. При цьому адресований відповідачу вантаж, що знаходився у несвоєчасно вивантажених вагонах, зокрема, прокат чорних металів та брухт чорних металів (коди тарифної групи і позиції 316, 324 Переліку), відповідно до приписів чинного законодавства повинен супроводжуватися особовим складом відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті на всьому шляху прямування залізницями України. Оскільки вказаний вантаж перевозився під охороною на всьому шляху слідування, про що свідчить відмітка в графі 49 відповідних залізничних накладних, відсутність між сторонами договірних відносин щодо здійснення охорони вантажу і не замовлення відповідачем додаткових послуг щодо такої охорони з урахуванням приписів чинного законодавства не звільняє позивача від обов'язку здійснювати охорону вантажу, в тому числі простроченого отриманням, а відповідача - від обов'язку оплати послуг охорони такого вантажу. Однак суд визнав вимоги документально підтвердженими у сумі 65 966,11 грн. через помилки допущені позивачем при розрахунку, позаяк Маршрутами варти відомчої воєнізованої охорони не доведено, що охорона вказаних вагонів здійснювалась весь проміжок часу, який зазначив позивач.

Здійснивши перегляд справи у повному обсязі, суд апеляційної інстанції погодився з висновками місцевого господарського суду та відхилив доводи відповідача щодо відсутності між сторонами оформлених договірних відносин на охорону вантажу з огляду на передбачений нормативними актами обов'язок охорони такого вантажу, як метал, у разі невчасного його вивезення отримувачем, вартість якої покладається на винну особу. Також суд визнав обґрунтованим розрахунок вартості охорони вантажу, здійснений судом першої інстанції та відхилив посилання відповідача на те, що при затримці 8 вагонів відповідно до актів загальною форми № 3270 від 01.10.2016, № 3315 від 02.10.2016 та № 3325 від 03.10.2016 не вірно застосована ставка 24,00 грн./ваг-год, позаяк в даному випадку кожен із спірних вагонів було оформлено окремим перевізним документом.

Підстави для скасування оскарженої постанови відсутні виходячи із наступного.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про залізничний транспорт" підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України. Охорона вантажів і об'єктів залізничного транспорту, нагляд за дотриманням вимог пожежної безпеки, ліквідація пожеж на залізничному транспорті загального користування, розгляд справ про адміністративні правопорушення і накладення адміністративних стягнень здійснюються відомчою воєнізованою охороною АТ "Укрзалізниця".

За супроводження та охорону вантажів особовим складом і засобами відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті стягується окрема плата (п.2 постанови Кабінету Міністрів України "Про забезпечення охорони вантажів, що перевозяться залізничним транспортом" від 22.02.1994 № 106).

Аналогічні положення містяться у пункті 27 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, зареєстрованих Міністерством юстиції України від 24.11.2000 за № 861/5082, за приписами якого вантажі, зазначені в Переліку, перевозяться в супроводі та під охороною відомчої воєнізованої охорони Укрзалізниці, за що відправник сплачує окрему плату, або в супроводженні провідника відправника.

За окремою угодою між відправником і залізницею під воєнізованою охороною залізниці можуть прийматися до перевезення вантажі, найменування яких відсутні в цьому Переліку.

У разі супроводження вантажу під час перевезення провідником відправника (одержувача) плата за охорону не справляється.

Відповідно до п.2 вищевказаного наказу вантажі, зазначені в Переліку, перевозяться в супроводі та під охороною відомчої воєнізованої охорони ПАТ "Укрзалізниця" або в супроводі провідників відправника. Пунктами 7, 10 Переліку передбачено, що під супроводженням особового складу відомчої воєнізованої охорони повинні перевозитися брухт чорних металів та інші види прокату чорних металів.

Тарифи за охорону та супроводження вантажів особовим складом і засобами відомчої воєнізованої охорони залізничного транспорту України визначені пунктом 31 Розділу ІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги та Коефіцієнтів, що застосовуються до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 26.03.2009 № 317.

Так, відповідно до п. 31.1 Розділу ІІ Збірника тарифів плата за охорону та супроводження вантажів, що підлягають обов'язковій охороні силами відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті, визначається за тарифами, наведеними в табл. 3, за тарифну відстань. У перевізних документах робиться відмітка "Охорона залізниці" ("Охрана железной дороги").

Згідно з п. 31.2 Розділу ІІ Збірника тарифів плата за охорону не нараховується, якщо супроводження й охорона вантажів, що підлягають охороні силами відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті, забезпечуються провідником відправника (одержувача), водночас за проїзд провідників плата визначається згідно з пунктом 16 цього розділу; відмітка "Охорона залізниці" ("Охрана железной дороги") у перевізних документах не проставляється.

Відповідно до п. 31.5 Розділу ІІ Збірника тарифів якщо на станціях з причин, не залежних від залізниці, виникає затримка вантажу, що охороняється, то з відправника (одержувача, експедитора) додатково справляється плата згідно з табл. 4, зокрема тариф за охорону вантажу від 1 до 5 вагонів включно становить 24 грн./ваг-год. Плата за охорону вантажу, який затримано на станціях з причин, не залежних від залізниці, нараховується кожному відправнику (одержувачу, експедитору) окремо. Час затримки зазначається в акті загальної форми ГУ-23 з моменту її виникнення до закінчення. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

У відповідності до пункту 8 Розділу ІІІ Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Пунктами 1, 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 N 334 встановлено, що при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира, складаються комерційні акти та акти загальної форми. Акти загальної форми складаються для засвідчення, зокрема затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства.

Суди, дослідивши матеріали справи, встановили, що підставою складання актів загальної форми на віднесення на відповідальність вантажовласника (форма ГУ-23) є затримка вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта, із зазначенням часу затримки вагонів, вказані акти підписані представником відповідача.

Також, судами встановлено, що згідно з накладними, якими посвідчується прибуття товару на станцію, у графі 49 внесено запис "Охорона залізниці". Зазначені дані були внесені до накопичувальних карток зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов'язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу), які також були підписані представником відповідача.

Відтак, суди, керуючись приписами вказаних вище норм права та встановленими обставинами справи, дійшли цілком обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача плати за здійснення охорони вантажу, який затримано на станції призначення з причин, що залежать від одержувача, і такі обставини не спростовано доводами, викладеними у касаційній скарзі. Відтак посилання на необґрунтованість покладання на відповідача спірної відповідальності у вигляді оплати охорони вантажу, спростовуються тим, що затримка вагонів з вантажем сталась з вини саме відповідача.

При цьому посилання відповідача на положення пункту 22 Статуту залізниць що до того, що виконання залізницею додаткових операцій, пов'язаних з перевезенням вантажів (завантаження, розвантаження, зважування, експедирування тощо), здійснюється на підставі окремих договорів, є безпідставними, оскільки спростовуються наведеними вище положеннями спеціального акту - постанови Кабінету Міністрів України "Про забезпечення охорони вантажів, що перевозяться залізничним транспортом" від 22.02.1994 № 106.

Із доводів, викладених у касаційній скарзі, та встановлених судами обставин справи не вбачається, що при розгляду спору порушено приписи пункту 31.5. Збірника тарифів.

Так, згідно з положеннями пункту 31.5. Збірника тарифів, плата за ставками, установленими для групи вагонів (контейнерів) або для прямих маршрутів, нараховується у разі затримки декількох вагонів (контейнерів), що були пред'явлені до перевезення одним вантажовідправником, за одним напрямком перевезення від станції відправлення до станції призначення і оформлені одним перевізним документом.

Відтак плату за охорону ватажу нараховано за ставкою 24,00 грн./ваг-год, як за 1 вагон, що охороняється при затримці вантажів, а тому знижені ставки за охорону групи вагонів застосуванню не підлягають, при цьому кожен із спірних вагонів було оформлено окремим перевізним документом.

Щодо посилань відповідача, викладених у касаційній скарзі, про те, що при здійснені розрахунку заявленої до стягнення суми допущено помилки через невірне визначення часу, протягом якого вантаж перебував під охороною позивача, то судами надавалася їм належна оцінка, за результатами якої встановлено, що Маршрутами варти відомчої воєнізованої охорони не доведено, що охорона вказаних вагонів здійснювалась весь проміжок часу, який зазначив позивач, у зв'язку з чим позов було задоволено частково,такі доводи відповідача висновків судів не спростовують та частково зводяться до необхідності додатково перевірити докази, що, відповідно до приписів ст.1117 ч.2 Господарського процесуального кодексу України, при здійсненні у касаційному порядку перегляду судових рішень не допускається.

Наведеним спростовуються доводи, викладені у касаційній скарзі, щодо незаконності оскарженої постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації"), у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації", повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже вказані рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у даній справі як джерело права.

За вказаних обставин оскільки фундаментальних порушень не встановлено, підстав для скасування оскарженої постанови немає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 п.1, 11111 Господарського процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот"" в особі філії Публічного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот" "Миколаївський річковий порт" залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного господарського суду від 04.07.2017 у справі Господарського суду Миколаївської області №915/154/17, залишити без змін.

Головуючий суддя Г.М. Мачульський

Судді Г.П. Коробенко

Г.А. Кравчук