ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

02.11.17 Справа № 909/1085/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючий суддя Дубник О.П.

Суддів Зварич О.В.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу Івано-Франківської міської ради №724/11.1-05/14в від 20.10.2017 року (вх. № 01-05/5095/17 від 30.10.2017 року)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 11.10.2017р.

у справі № 909/1085/16 (суддя Деделюк Б.В.)

за позовом: Приватного підприємства (далі ПП) Вамбуд, м. Івано-Франківськ

до відповідача: Івано-Франківської міської ради , м. Івано-Франківськ

про визнання права користування земельною ділянкою та усунення перешкод в користуванні об'єктом незавершеного будівництва шляхом укладення договору оренди земельної ділянки в редакції запропонованій позивачем.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 11.10.2017р. у справі №909/1085/16 (суддя Деделюк Б.В.) позов ПП Вамбуд задоволено частково. В задоволенні позовної вимоги про усунення перешкод в користуванні обєктом незавершеного будівництва спортивно-відпочинкового комплексу з готелем, що знаходиться за адресою: місто Івано- Франківськ, вул. Ленкавського, 17 Г та розташований на земельній ділянці загальною площею 1,8882 га в місті Івано-Франківську, вул. Ленкавського, 17 Г, кадастровий номер земельної ділянки 0:24:001:0097 відмовлено. Визнано за ПП Вамбуд право користування земельною ділянкою загальною площею 1,8882 га, що розташована в місті Івано-Франківську, вул. Ленкавського, 17 Г, для будівництва спортивно-відпочинкового комплексу з готелем, кадастровий номер земельної ділянки 0:24:001:0097, цільове призначення земельної ділянки 03.15 для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови; категорія земель землі житлової та громадської забудови строком на 3 роки із сплатою орендної плати за земельну ділянку на рік 3% від нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки і на дату підписання складає: 193936,00 грн. Зобовязано Івано-Франківську міську раду укласти з ПП Вамбуд договір оренди земельної ділянки загальною площею 1,8882 га, що розташована в місті Івано-Франківську, вул. Ленкавського, 17 Г, для будівництва спортивно-відпочинкового комплексу з готелем, кадастровий номер земельної ділянки :24:001:0097 в запропонованій редакції. Стягнуто з Івано-Франківської міської ради на користь ПП Вамбуд 1600,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з даним рішенням, Івано-Франківська міська рада подала апеляційну скаргу №724/11.1-05/14в від 20.10.2017 року (вх. № 01-05/5095/17 від 30.10.2017 року).

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, судова колегія зазначає наступне.

Частиною третьою ст. 94 ГПК України передбачено, що до скарги додаються докази сплати судового збору. Скаржник в порушення наведеного не додав до матеріалів апеляційної скарги доказів сплати судового збору, натомість разом з апеляційною скаргою подав клопотання №725/11.1-05/14в від 20.10.2017 року, у якому просить відстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги у даній справі.

Судова колегія зазначає, що згідно ст.8 Закону України «Про судовий збір» (зі змінами і доповненнями) від 8 липня 2011 року № 3674-VI (далі Закон № 3674-VI) суд може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, враховуючи майновий стан сторони.

Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону № 3674-VI, є врахування ним майнового стану сторін (п.3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 року «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», зі змінами і доповненнями, далі постанова № 7).

Згідно п. 3.1 постанови № 7 єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі. При цьому оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати. Господарський суд вправі вчинити дії, про які йдеться у статті 8 Закону, і зі своєї ініціативи з наведенням в ухвалі відповідних мотивів.

Підставою для відстрочення сплати судового збору, на думку апелянта, є довідка відділу бухгалтерського обліку і звітності виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №14-27/136 від 20.10.2017р. про відсутність коштів на оплату судового збору по даній справі.

Згідно ч. 1 ст. 78 Бюджетного кодексу України (далі - БК України) Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи відповідних місцевих рад або сільські, селищні, міські (міст районного значення) голови (якщо відповідні виконавчі органи не створені згідно із законом) забезпечують виконання відповідних місцевих бюджетів. Місцеві фінансові органи здійснюють загальну організацію та управління виконанням відповідного місцевого бюджету, координують діяльність учасників бюджетного процесу з питань виконання бюджету.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 БК України Казначейське обслуговування місцевих бюджетів здійснюється органами Казначейства України відповідно до статті 43 цього Кодексу.

Згідно п. 2.1. Порядку казначейського обслуговування місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 23.08.2012 № 938 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 12 вересня 2012 р. за № 1569/21881 (далі Порядок) казначейське обслуговування коштів місцевих бюджетів здійснюється органами Казначейства відповідно до законодавства. У процесі казначейського обслуговування коштів місцевих бюджетів органи Казначейства здійснюють такі функції, а зокрема, здійснюють операції на рахунках, відкритих в органах Казначейства, надають фінансовим органам виписки з рахунків (п. 2.2 Порядку).

Скаржник обґрунтовує клопотання відсутністю коштів на оплату судового збору, однак, жодних доказів щодо відсутності коштів на рахунках органу місцевого самоврядування, відкритих органами Казначейства України, скаржником не надано.

Крім того, обставини відстрочення сплати судового збору мають бути доведені належними доказами.

Суд апеляційної інстанції дослідивши подане апелянтом клопотання про відстрочення сплати судового збору, встановив, що належних і допустимих доказів того, що у відповідному бюджеті, яким фінансується скаржник (апелянт), відсутні кошти для сплати судового збору, а також відсутності коштів на рахунках відкритих органами Казначейства України апелянтом в порядку ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України не подано.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі, no. 28249/95 від 19.06.2001р. зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини право на доступ до суду не визнається абсолютним, оскільки можуть існувати правомірні обмеження: справа ОСОБА_2 проти України № 49069/11 від 30.05.2013 р., справа Плахтєєв та Плахтєєва проти України № 20347/03 від 12.03.2009 р., справа Мала проти України №4436/07 від 03.07.2014 р., справа Стебицький і Комфорт проти України № 10687/02 від 03.02.2011р., справа Мусієнко проти України, № 26976/06 від 20.01.2011 р., справа Шульги проти України, № 16652/04 від 02.12.2010 р.

Судова колегія Львівського апеляційного господарського суду, розглянувши клопотання апелянта про відстрочення сплати судового збору, вважає його таким, що не підлягає до задоволення, оскільки апелянтом, в порушення приписів ст.33 ГПК України, не надано доказів в обґрунтування заявленого клопотання.

Суд звертає увагу апелянта на те, що вимоги процесуального закону не обмежують апелянта у повторному заявлені клопотання про відстрочення від сплати судового збору при наявності документально підтверджених та обґрунтованих доказів неможливості сплати судового збору.

Крім того, господарському суду надано лише право, а не покладено обов`язок у будь-якому випадку задовольняти клопотання учасників судового процесу про відстрочення сплати ними судового збору. Тобто, вказана норма є суб`єктивною та застосовується лише у випадку, коли заявник надасть суду дійсно переконливі докази скрутного матеріального становища, яке перешкоджає йому вчинити необхідні дії по сплаті судового збору.

Згідно до п. 2.22 постанови № 7, якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі або (за необхідності) документів, що підтверджують звільнення від його сплати, заява (скарга) повертається господарським судом з підстав, передбачених ГПК, а саме: пунктом 3 частини першої статті 97.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до апеляційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Частина 4 статті 97 ГПК України не позбавляє права апелянта повторно подати апеляційну скаргу, після усунення обставин, зазначених у даній ухвалі, однак, заявивши при цьому клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд,

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Івано-Франківській міській раді у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

2. Повернути апеляційну скаргу Івано-Франківської міської ради та додані до неї матеріали всього на 10 арк.

3. Долучити до матеріалів справи копію апеляційної скарги Івано-Франківської міської ради, копію клопотання про відстрочення сплати судового збору, копії службової записки №855/11.1-07 від 11.10.2017р. та довідки №14-27/136 від 20.10.2017р.

4. Після усунення обставин, що спричинили повернення апеляційної скарги, апеляційна скарга може бути подана повторно.

5. Ухвала може бути оскаржена до Вищого господарського суду України в порядку та строки передбачені статтями 109-110 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Дубник О.П.

Судді Зварич О.В.

ОСОБА_1