РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2017Справа №910/13294/17
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротрансбуд"

до Київської міської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про внесення змін до договору

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - представник за довіреністю № 15-08/2 від 15.08.2017;

від відповідача: ОСОБА_3 - представник за довіреністю № 225-КМГ-3414 від 03.10.2017;

від третьої особи: ОСОБА_4 - представник за довіреністю № 05703-21481 від 17.11.2016.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

09.08.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротрансбуд" з вимогами до Київської міської ради про внесення змін до договору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за умовами договору оренди земельної ділянки від 08.12.2005, укладеного між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євротрансбуд» (в редакції угоди про поновлення та внесення змін та доповнень до договору оренди земельної ділянки від 19.04.2012), передбачено, що річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 11,25% від її нормативної грошової оцінки, тоді-як ставки орендної плати на 2017 рік визначені додатком 10 до рішення Київської міської ради від 12.12.2016 №554/1558 «Про бюджет міста Києва на 2017 рік», відповідно до якого ставка орендної плати для діяльності, пов'язаної з купівлею, продажем, наданням в оренду і експлуатацію нерухомого майна, операціями з нерухомим майном встановлюються у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, у зв'язку з чим позивач, основним видом діяльності якого визначено здавання в оренду власного та орендованого майна, вважає, що річна орендна плата для нього повинна встановлювати у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

За таких обставин, позивач просить суд внести зміни до Договору оренди земельної ділянки, укладеного між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євротрансбуд», що посвідчений Щербаковим В.З., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 08.12.2005 за реєстровим №892 та зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 26.01.2006 року за № 91-6-00528 зі змінами, внесеними Угодою про поновлення та про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 19.04.2012, укладеною між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євротрансбуд», посвідченою Кравченко Н.П., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 19 квітня 2012 року, зареєстрованою в реєстрі за №279 та зареєстрованою Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 26 квітня 2012 за №91-6-00958, а саме пункт 4.2. Договору викласти в наступній редакції: «Річна орендна плата за Земельну ділянку встановлюється у розмірі 3 (трьох) відсотків від її нормативної грошової оцінки. У випадку, коли розташовані на Земельній ділянці будівлі, споруди або їх частини здаються в оренду іншим суб'єктам, орендна плата за Земельну ділянку встановлюється у розмірі 3,6 (трьох цілих і шести десятих) відсотків від нормативної грошової оцінки Земельної ділянки або її частини, що припадає на орендовані площі будівель, споруд або їх частини. Обчислення розміру орендної плати за Земельну ділянку здійснюється з урахуванням цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством.».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.08.2017 порушено провадження у справі № 910/13294/17 та справу призначено до розгляду на 26.09.2017.

11.09.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач зазначає, що спірний договір оренди земельної ділянки було укладено на підставі рішення Київської міської ради, а отже зміни до такого договору носяться за рішенням Київської міської ради.; розмір річної орендної плати за земельну ділянку за спірним договором - 11,25% не суперечить положенням статті 288 Податкового кодексу України, оскільки не перевищує максимально допустимий розмір орендної плати - 12% від нормативної грошової оцінки.

25.09.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали.

У відповідності до статті 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 26.09.2017 оголошено перерву до 06.10.2017.

06.10.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2017 залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), розгляд справи відкладено до 20.10.2017.

20.10.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли пояснення, згідно з якими зазначено, що вимоги позивача про встановлення орендної плати визначені з урахуванням додатку 10 до рішення Київської міської ради від 12.12.2016 №554/1558 «Про бюджет міста Києва на 2017 рік».

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України судом оголошено перерву у судовому засіданні до 27.10.2017.

25.10.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли пояснення, згідно з якими зазначено, що на день звернення до суду з даним позовом позивач керувався рішенням Київської міської ради від 12.12.2016 №554/1558 «Про бюджет міста Києва на 2017 рік» в редакції від 15.05.2017, яка чинна і на дату розгляду спору. Позивач є власником будинку площею 3351,4 кв.м., що розташований на спірній земельній ділянці, який в частині площі 2990 кв.м. здається в оренду, 35 кв.м. використовуються позивачем у власних цілях, інші 361,4 кв.м. є місцями загального користування.

У судове засідання 27.10.2017 з'явились представники позивача, відповідача та третьої особи. Представник позивача підтримав позовні вимоги, представники відповідача та третьої особи заперечили проти позову. При цьому, представник третьої особи подав суду пояснення, згідно з якими зазначено, що розмір земельного податку встановлювався згідно положень статті 276 Податкового кодексу України, які визначають, що податок на земельні ділянки (в межах населених пунктів) на територіях та об'єктах історико-культурного призначення, використання яких не пов'язано з функціональним призначенням цих територій та об'єктів, справляється у розмірі, обчисленому відповідно до статей 274 і 275 цього Кодексу із застосуванням коефіцієнту для земельних ділянок загальнодержавного призначення - 3,75. Відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 17.05.2002 № 979 «Про внесення змін та доповнень до рішення Виконкому Київської міської Ради народних депутатів від 16.07.79 № 920 "Про уточнення меж історико-культурних заповідників і зон охорони пам'яток історії та культури в м. Києві" земельна ділянка на просп. Перемоги. 5а розміщена в межах зон історико-культурних заповідників і зон охорони пам'яток історії та культури на території міста Києва. Таким чином 11,25 % нормативної грошової оцінки - це трикратний розмір земельного податку для даної земельної ділянки, що був встановлений законодавством на момент складання розрахунку.

У судовому засіданні 24.01.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, суд

ВСТАНОВИВ:

08 грудня 2005 року між Київською міською радою (орендодавець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Євротрансбуд" (орендар, позивач) укладено договір оренди земельної ділянки (далі - Договір), за умовами якого орендодавець на підставі рішення Київської міської ради від 17.03.2005 за № 159/2735 за актом приймання-передачі передає, а орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку, яка розташована по проспекту АДРЕСА_1 розмір - 707 кв. м. кадастровий номер НОМЕР_1 цільове призначення для експлуатації та обслуговування адміністративного будинку.

Розділами 2- 12 Договору сторони узгодили об'єкт оренди, строк дії договору, орендну плату, умови використання та обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки, умови і строки передачі та повернення земельної ділянки, права та обов'язки сторін, зміну умов договору та припинення і поновлення договору, відповідальність сторін тощо.

Згідно п. 3.1 Договору останній укладено на два роки.

Судом встановлено, що вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим В.З. 08.12.2005 за реєстровим номером 892. Договір зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 26.01.2006 року за № 91-6-00528.

Судом встановлено, що рішенням Київської міської ради VIII сесії VI скликання №811/7047 від 01.12.2011 року "Про поновлення товариству з обмеженою відповідальністю "Євротрансбуд" договорів оренди земельних ділянок на просп. Перемоги, 5-а у Шевченківському районі м. Києва від 26.01.2006 №91-6-00528 та від 15.05.2008 №91-6-00778" поновлено товариству з обмеженою відповідальністю "Євротрансбуд" договори оренди земельних ділянок на просп. АДРЕСА_1 зокрема: договір оренди земельної ділянки площею 0,0707 га для експлуатації та обслуговування адміністративного будинку від 26.01.2006 №91-6-00528, укладений на підставі рішення Київської міської ради від 17.03.2005 №159/2735 "Про передачу товариству з обмеженою відповідальністю "Євротрансбуд" земельної ділянки для експлуатації та обслуговування адміністративного будинку на просп. Перемоги, 5-а у Шевченківському районі м. Києва", - на 15 років. Встановлено, що розмір річної орендної плати, визначеної в договорах оренди земельних ділянок від 26.01.2006 № 91-6-00528 та від 15.05.2008 № 91-6-00778, підлягає приведенню у відповідність до норм законодавства.

Судом встановлено, що на виконання цього рішення 19 квітня 2012 року між Київською міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Євротрансбуд" (орендар) укладено угоду про поновлення та про внесення змін та доповнень до договору оренди земельної ділянки (далі - Угода), якою поновлено на 15 років договір оренди земельної ділянки, укладений між орендодавцем та орендарем, що посвідчений Щербаковим В.З., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 08.12.2005 року за реєстровим № 892 та зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 26.01.2006 за № 91-6-00528.

Судом встановлено, що угода про поновлення та про внесення змін та доповнень до договору оренди земельної ділянки підписана представниками сторін, посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П. та зареєстрована Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 26 квітня 2012 року за № 91-6-00958 у книзі записів державної реєстрації договорів.

У пункті 4 угоди зазначено, що підпункт 4.2 Договору оренди викласти в редакції: "Річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 11,25% від її нормативної грошової оцінки. Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством".

Дослідивши зміст укладеного договору оренди земельної ділянки від 08.12.2005, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим В.З. 08.12.2005 за реєстровим номером 892 зі змінами, укладеними за угодою про поновлення та про внесення змін та доповнень до договору оренди земельної ділянки від 19.04.2012, посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П. та зареєстрованою Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 26 квітня 2012 року за № 91-6-00958 у книзі записів державної реєстрації договорів, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором оренди землі, що перебуває у комунальній власності.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оренду землі» в редакції від 17.02.2011, чинній на дату укладення угоди про поновлення договору оренди від 19.04.2012, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оренду землі» в редакції від 17.02.2011, чинній на дату укладення угоди про поновлення договору оренди від 19.04.2012, об'єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності..

Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом. (ст. 4 Закону України «Про оренду землі» Об'єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.).

Судом встановлено, що позивач листом №04-05/2 від 04.05.2017 звернувся до відповідача з пропозицією про внесення змін до договору, у якій пропонував внести зміни до договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого 08.12.2005, зареєстрованого за №91-6-00528 зі змінами, внесеними Угодою про поновлення та про внесення змін та доповнень до договору оренди земельної ділянки від 19.04.2012, зареєстрованою 26.04.2012 за №91-6-00958 за згодою сторін, а саме пункт 4.2. Договору викласти в наступній редакції: «Річна орендна плата за Земельну ділянку встановлюється у розмірі 3 відсотків від її нормативної грошової оцінки. У випадку, коли розташовані на Земельній ділянці будівлі, споруди або їх частини здаються в оренду іншим суб'єктам, орендна плата за Земельну ділянку встановлюється у розмірі 3,6 відсотків від нормативної грошової оцінки Земельної ділянки або її частини, що припадає на орендовані площі будівель, споруд або їх частини. Обчислення розміру орендної плати за Земельну ділянку здійснюється з урахуванням цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством.» (копія листа долучена до позову).

Судом встановлено, що у відповідь на вказаний лист, листом від 12.06.2017 №08 Департамент земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомив позивача про те, що внесення змін до договору оренди земельної ділянки в частині розміру орендної плати можливе за умови прийняття Київською міською радою відповідного рішення (копія листа долучена до позову).

Позивач в обґрунтування позовних вимог вказує на те, що за умовами договору оренди земельної ділянки від 08.12.2005, укладеного між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євротрансбуд» (в редакції угоди про поновлення та внесення змін та доповнень до договору оренди земельної ділянки від 19.04.2012), передбачено, що річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 11,25% від її нормативної грошової оцінки, тоді-як ставки орендної плати на 2017 рік визначені додатком 10 до рішення Київської міської ради від 12.12.2016 №554/1558 «Про бюджет міста Києва на 2017 рік», відповідно до якого ставка орендної плати для діяльності, пов'язаної з купівлею, продажем, наданням в оренду і експлуатацію нерухомого майна, операціями з нерухомим майном встановлюються у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, у зв'язку з чим позивач, основним видом діяльності якого визначено здавання в оренду власного та орендованого майна, вважає, що річна орендна плата для нього повинна встановлювати у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

За таких обставин, позивач просить суд внести зміни до Договору оренди земельної ділянки, укладеного між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євротрансбуд», що посвідчений Щербаковим В.З., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 08.12.2005 за реєстровим №892 та зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 26.01.2006 року за № 91-6-00528 зі змінами, внесеними Угодою про поновлення та про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 19.04.2012, укладеною між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євротрансбуд», посвідченою Кравченко Н.П., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 19 квітня 2012 року, зареєстрованою в реєстрі за №279 та зареєстрованою Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 26 квітня 2012 за №91-6-00958, а саме пункт 4.2. Договору викласти в наступній редакції: «Річна орендна плата за Земельну ділянку встановлюється у розмірі 3 (трьох) відсотків від її нормативної грошової оцінки. У випадку, коли розташовані на Земельній ділянці будівлі, споруди або їх частини здаються в оренду іншим суб'єктам, орендна плата за Земельну ділянку встановлюється у розмірі 3,6 (трьох цілих і шести десятих) відсотків від нормативної грошової оцінки Земельної ділянки або її частини, що припадає на орендовані площі будівель, споруд або їх частини. Обчислення розміру орендної плати за Земельну ділянку здійснюється з урахуванням цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством.».

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про оренду землі" (в редакції від 17.02.2011, чинній на дату укладення угоди про поновлення договору оренди від 19.04.2012), орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Відповідно до ст. 288 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки (ст. 288.5.1, 288.5.2. Податкового кодексу України).

За ст. 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

При цьому, ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки (ст. 274.1 Податкового кодексу України).

Статтею 15 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Відповідно до ч. 1 ст. 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

Статтею 651 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору (ст. 652 Цивільного кодексу України).

Нормами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 188 Господарського кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Частиною 4 ст. 188 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Частиною 5 ст. 188 Господарського кодексу України передбачено, що якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Відповідно до ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

При цьому, як встановлено нормами ст. 189 Господарського кодексу України, ціна в цьому Кодексі є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування. Ціна є істотною умовою господарського договору. Ціна зазначається в договорі у гривнях. Ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін. Суб'єкти господарювання використовують у своїй діяльності вільні та державні регульовані ціни.

Проаналізувавши положення законодавства України, суд дійшов висновку, що як на момент укладення спірного договору, так і на момент розгляду спору в суді, орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності була/є регульованою ціною, що, в свою чергу, свідчить про наявність підстав для перегляду розміру орендної плати - у разі законодавчої зміни її граничного розміру.

Відповідно до п. 2.18 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин", вирішення спорів про внесення змін до договору пов'язане із застосуванням положення частини першої статті 626 Цивільного кодексу України, відповідно до якої договір є узгодженим волевиявленням двох або більше сторін, і тому суд не може зобов'язати іншу сторону договору внести зміни до нього. Отже, зацікавлена сторона у випадках, передбачених законом, може просити суд про внесення зміни до договору згідно з рішенням суду, а не про зобов'язання відповідача внести такі зміни до договору.

Згідно з п. 2.19 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" у разі прийняття уповноваженим органом рішення про внесення змін до ставок орендної плати за землю та затвердження нових коефіцієнтів, що використовуються для розрахунку орендної плати за земельні ділянки, такі обставини можуть не братися судом до уваги лише у разі скасування відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування в установленому законом порядку.

Судам слід враховувати, що розмір орендної плати за землю визначається сторонами у договорі, в тому числі може визначатися шляхом встановлення відсоткового відношення до нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що відповідає чинному законодавству України, зокрема, приписам частини першої статті 15, статті 21 Закону України "Про оренду землі".

Статтею 30 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати може бути підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору. При цьому надсилання відповідачеві пропозицій щодо внесення змін до договору оренди є правом, а не обов'язком позивача, тому недотримання останнім вимог частини другої статті 188 ГК України щодо надсилання іншій стороні пропозицій про зміну умов договору не позбавляє його права звернутися до господарського суду з позовом про зміну умов договору.

Зазначеного висновку дійшов Верховний Суд України у своїй постанові від 20.11.2012 року у справі № 28/5005/640/2012 з посиланням на рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002, де визначено, що надсилання відповідачу про внесення змін до спірного договору оренди є виключно правом, а не обов'язком позивача, тому недотримання вимог ст. 188 Господарського кодексу України щодо обов'язку надсилання іншій стороні пропозицій про зміну умов договору оренди земельної ділянки не позбавляє його права звернутися до суду з позовом до відповідача про зміну умов договору за наявності спору, тобто відсутності згоди на зміну умов договору.

Таким чином, враховуючи, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати є підставою для перегляду розміру орендної плати та внесення в цій частині відповідних змін до договору оренди земельної ділянки в порядку ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Щодо доводів відповідача стосовно того, що внесенню змін до договору оренди землі повинно передувати прийняття відповідачем відповідного рішення, суд зазначає наступне.

Як передбачено приписами ст. 16 Закону України «Про оренду землі», укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

В той же час, положеннями ст. 30 даного Закону, зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

При цьому, обов'язок щодо приведення розміру орендної плати у відповідність з законом встановлено для обох сторін договору оренди земельної ділянки.

Так, наведені норми ст. 30 Закону України «Про оренду землі» не встановлюють спеціального порядку внесення змін до договору оренди землі державної або комунальної власності, як це має місце при укладенні такого договору (на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця), відтак відсутність відповідного рішення Київської міської ради щодо внесення змін до договору оренди не може спростовувати наявність у сторін договору обов'язку з приведення у відповідність до вимог законодавства істотних умов договорів оренди земельних ділянок. З огляду на наведене, доводи відповідача судом не приймаються в цій частині.

Крім того, справляння плати за землю, в тому числі й орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу ХIII Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 288.1 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства.

Як встановлено ст.ст. 288.5.1, 288.5.2. Податкового кодексу України, розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

При цьому, ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки (ст. 274.1 Податкового кодексу України).

Згідно з п. п. 34, 35 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної компетенції міської ради належить вирішення на пленарних засіданнях питань регулювання земельних відносин; затвердження ставок земельного податку відповідно до Податкового кодексу України, затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього; затвердження звіту про виконання відповідного бюджету.

Пунктами 5.1., 5.2. розділу 5 «Ставка земельного податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено (незалежно від місцезнаходження)» Положення про плату за землю в місті Києві, що є додатком №3 до рішення Київської міської ради «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві» від 23.06.2011 N 242/5629 в редакції від 14.09.2017 передбачено, що ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено та які перебувають у власності фізичних та юридичних осіб та у постійному користуванні юридичних осіб державної та комунальної форми власності, коло яких визначено статтею 92 Земельного кодексу України, встановлюється в розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у пунктах 5.3 та 5.4 цього Положення (п. 5.1.); ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, які перебувають у постійному користуванні юридичних осіб (крім державної та комунальної форми власності), встановлюється в розмірі 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у пунктах 5.3 та 5.4 цього Положення (п. 5.2.).

При цьому, як передбачено п. 5.4. розділу 5 «Ставка земельного податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено (незалежно від місцезнаходження)» Положення про плату за землю в місті Києві, що є додатком №3 до рішення Київської міської ради «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві» від 23.06.2011 N 242/5629 в редакції від 14.09.2017, плата за користування земельними ділянками, які використовуються юридичними і фізичними особами, в тому числі у разі переходу права власності на будівлі, споруди (їх частини), але право власності на які або право оренди яких в установленому законодавством порядку не оформлено (крім комунальної власності), встановлюється у розмірі 3 відсотків від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, за винятком земельних ділянок, ставка податку за які справляється у розмірі, визначеному пунктом 5.3 цього Положення.

Тобто пунктом 5.4. розділу 5 «Ставка земельного податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено (незалежно від місцезнаходження)» Положення про плату за землю в місті Києві, що є додатком №3 до рішення Київської міської ради «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві» від 23.06.2011 N 242/5629 в редакції від 14.09.2017 фактично встановлюється розмір земельного податку за земельні ділянки, права на які не оформлено у встановленому порядку.

В той же час, судом встановлено, що додатком 10 до рішення Київської міської ради "Про бюджет міста Києва на 2017 рік" від 12.12.2016 N 554/1558 (у редакції рішення Київської міської ради від 26.09.2017 N 161/3168) затверджено розміри орендної плати за земельні ділянки комунальної власності територіальної громади міста Києва (у відсотках від нормативної грошової оцінки) за видом економічної діяльності: виробництво, будівництво, транспорт, поштова діяльність, державне управління, оборона, освіта, охорона здоров'я, мистецтво, спорт, роздрібна торгівля продуктами харчування - 3%, надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна - 4%; Інші, що не увійшли до переліку 3%. У разі передачі в оренду будівель, споруд, що розташовані на земельній ділянці, розмір річної орендної плати за основним видом діяльності збільшується в 1,2 рази.

Так, позивач, який просить суд внести зміни до договору оренди, зазначає про те, що на 2017 рік ставки орендної плати визначені Додатком 10 до рішення Київської міської ради від 12.12.2016 №554/1558 «Про бюджет міста Києва на 2017 рік», відповідно до п. 7 якого ставка орендної плати для діяльності, пов'язаної з купівлею, продажем, наданням в оренду й експлуатацію нерухомого майна, операціями з нерухомим майном встановлюються у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Суд зазначає, що рішенням Київської міської ради від 26.09.2017 N 161/3168 було внесено зміни до додатку №10 до рішення Київської міської ради "Про бюджет міста Києва на 2017 рік" від 12.12.2016 N 554/1558 та викладено додаток №10 у новій редакції, яка є чинною на дату розгляду спору судом.

Суд зазначає, що застосуванню у спорі про внесення змін до договору підлягає норма закону, яка є чинною на дату розгляду спору судом, виходячи з характеру правовідносин сторін, а також з урахуванням ст. 653 Цивільного кодексу України, відповідно до якої якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

У судовому засіданні 20.10.2017 судом було зобов'язано позивача надати письмові пояснення щодо позовних вимог з урахуванням змін до законодавства.

При цьому, відповідно до пояснень позивача, поданих 25.10.2017, на день звернення до суду з даним позовом позивач керувався рішенням Київської міської ради від 12.12.2016 №554/1558 «Про бюджет міста Києва на 2017 рік» в редакції від 15.05.2017, яка, за твердженням позивача, чинна і на дату розгляду спору.

За наведених обставин, виходячи з заявлених у позові підстав, застосуванню підлягає додаток 10 до рішення Київської міської ради "Про бюджет міста Києва на 2017 рік" від 12.12.2016 N 554/1558 (у редакції рішення Київської міської ради від 26.09.2017 N 161/3168), чинний на дату розгляду спору, яким встановлено розмір орендної плати за надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Суд зазначає, що відповідно до додатку 10 до рішення Київської міської ради "Про бюджет міста Києва на 2017 рік" від 12.12.2016 N 554/1558 (у редакції рішення Київської міської ради від 26.09.2017 N 161/3168), розмір орендної плати за надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна становить 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

При цьому, позивач у позові та додатково поданих поясненнях посилається на те, що зміни умов договору оренди стосовно орендної плати повинні бути внесені з тих підстав, що його основним видом діяльності є здавання в оренду власного та орендованого майна. Позивач вказував, що він є власником будинку площею 3351,4 кв.м., що розташований на спірній земельній ділянці, який в частині площі 2990 кв.м. здається в оренду, 35 кв.м. використовуються позивачем у власних цілях, інші 361,4 кв.м. є місцями загального користування, у підтвердження чого надав копії свідоцтва про право власності від 10.03.2011 №134-В, договору найму (оренди) нежитлового (банківського) приміщення від 17.12.2014, договору найму (оренди) нежитлового приміщення №31-12/16-14 від 30.11.2016, договору найму (оренди) нежитлового приміщення №31-12/16-08 від 30.11.2016, договору найму (оренди) нежитлового приміщення №31-12/16-07 від 30.11.2016, договору найму (оренди) нежитлового приміщення №31-12/16-05 від 30.11.2016, договору найму (оренди) нежитлового приміщення №31-12/16-04 від 30.11.2016, договору найму (оренди) нежитлового приміщення №31-12/13-03 від 30.11.2016, договору найму (оренди) нежитлового приміщення №31-12/16-02 від 30.11.2016, договору найму (оренди) нежитлового приміщення №31-12/16-07 від 30.11.2016, договору найму (оренди) нежитлового приміщення №31-12/16-01 від 03.11.2016, договору найму (оренди) нежитлового приміщення №31-12/16-09 від 30.11.2016, договору найму (оренди) нежитлового приміщення №31-12/16-13 від 30.11.2016, договору найму (оренди) нежитлового приміщення №31-12/16-15 від 30.11.2016, договору найму (оренди) нежитлового приміщення №31-12/16-12 від 30.11.2016, договору найму (оренди) нежитлового приміщення №01-01/07-01 від 06.01.2017, договору найму (оренди) нежитлового приміщення №02-01/17-02 від 16.02.2017.

При цьому, пунктом 23 рішення Київської міської ради від 12.12.2016 №554/1558 «Про бюджет міста Києва на 2017 рік» установлено, що річна орендна плата за земельні ділянки комунальної власності територіальної громади міста Києва, на яких здійснюються різні види економічної діяльності, у тому числі передача будівель, споруд, приміщень в оренду, встановлюється пропорційно до видів діяльності та розмірів орендної плати.

Таким чином, при визначенні розміру орендної плати за земельну ділянку комунальної власності територіальної громади міста Києва необхідним є встановлення конкретних видів діяльності, які здійснюються користувачем саме на відповідній земельній ділянці. При цьому, у підтвердження таких видів діяльності судом не можуть прийматись доводи щодо зазначення видів економічної діяльності юридичної особи позивача у статутних документах та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських організацій, так як такі види діяльності є загальними, можуть змінюватись позивачем у будь-який час, враховуючи загальну правосуб'єктність юридичної особи, та необов'язково повинні здійснюватись позивачем саме в межах орендованої земельної ділянки.

Разом з тим, позивачем не обґрунтовано та не доведено належними та допустимими доказами, для яких конкретних власних цілей (видів діяльності) ним використовується частина майна, що знаходиться на спірній земельній ділянці (а саме 35 кв.м. будівлі, яка за твердженням позивача використовується ним у власних цілях), - з урахуванням переліку видів використання, визначеного у додатку 10 до рішення Київської міської ради "Про бюджет міста Києва на 2017 рік" від 12.12.2016 N 554/1558 (у редакції рішення Київської міської ради від 26.09.2017 N 161/3168). При цьому, вказане обґрунтування та належні докази на його підтвердження є необхідним, оскільки розмір орендної плати визначається шляхом застосування пропорції в залежності від усіх видів діяльності, що здійснюється позивачем саме на конкретній земельній ділянці.

Крім того, оскільки позивач обґрунтовує розмір орендної плати таким основним видом діяльності як здавання в оренду власного та орендованого майна, відсутні підстави для збільшення у такому разі розміру річної орендної плати в 1,2 рази, що передбачено приміткою до додатку 10 до рішення Київської міської ради "Про бюджет міста Києва на 2017 рік" від 12.12.2016 N 554/1558 (у редакції рішення Київської міської ради від 26.09.2017 N 161/3168), оскільки таке збільшення передбачено для випадків передачі в оренду будівель, споруд, що розташовані на земельній ділянці, коли передача в оренду не є основним видом діяльності. Такі висновку суду узгоджуються з тими обставинами, що вказаним додатком 10 (пункт 5) окремо передбачено розмір орендної плати за видом діяльності - надавання в оренду та експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Виходячи з заявлених позивачем позовних вимог, позивач просить суд внести зміни до договору оренди землі та викласти пункт 4.2. такого договору у відповідній редакції: «Річна орендна плата за Земельну ділянку встановлюється у розмірі 3 (трьох) відсотків від її нормативної грошової оцінки. У випадку, коли розташовані на Земельній ділянці будівлі, споруди або їх частини здаються в оренду іншим суб'єктам, орендна плата за Земельну ділянку встановлюється у розмірі 3,6 (трьох цілих і шести десятих) відсотків від нормативної грошової оцінки Земельної ділянки або її частини, що припадає на орендовані площі будівель, споруд або їх частини. Обчислення розміру орендної плати за Земельну ділянку здійснюється з урахуванням цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством.».

Разом з тим, з огляду на встановлені судом обставини щодо визначеного за рішенням Київської міської ради "Про бюджет міста Києва на 2017 рік" від 12.12.2016 N 554/1558 (у редакції рішення Київської міської ради від 26.09.2017 N 161/3168) розміру орендної плати за землю (надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна) станом на дату розгляду спору судом - 4% від нормативної грошової оцінки землі, та враховуючи встановлені судом обставини щодо неналежного обґрунтування позивачем всіх видів діяльності позивача на орендованій земельній ділянці у відповідності до видів, які визначені у додатку 10 до рішення Київської міської ради "Про бюджет міста Києва на 2017 рік" від 12.12.2016 N 554/1558 (у редакції рішення Київської міської ради від 26.09.2017 N 161/3168), а отже і недоведення річного розміру орендної плати, який підлягає застосуванню з урахуванням необхідності застосування пропорції в залежності від усіх видів діяльності, що здійснюється позивачем саме на конкретній земельній ділянці та відповідного для конкретного виду діяльності розміру орендної плати, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача у редакції, що заявлена у позові.

При цьому, суд не вправі самостійно, замість позивача, змінювати редакцію позовних вимог про внесення змін до договору.

При цьому, доводи відповідача щодо відсутності підстав для зміни орендної плати як такої, що відповідає статті 288 Податкового кодексу України, судом не приймаються, з огляду на висновки суду щодо правової природи орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності як регульованої ціни, а отже законодавча зміна розміру цієї плати є підставою для перегляду розміру орендної плати та внесення в цій частині відповідних змін до договору оренди земельної ділянки, тобто встановлення органом місцевого самоврядування конкретного розміру орендної плати (який у таких правовідносинах, по суті, є граничним, єдиним) є підставою для перегляду погодженого у договорі розміру орендної плати.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Положеннями статті 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротрансбуд" до Київської міської ради про внесення змін до договору не підлягає задоволенню.

Відповідно до 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача у зв'язку з відмовою у позові.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 43, 49, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 03.11.2017

Суддя І.М. Отрош