ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2017 р. Справа № 911/2282/17

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Підприємства споживчої кооперації «ОСОБА_1 ринок» Київської регіонспоживспілки

до Виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради,

за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Київської регіональної спілки споживчої кооперації

про визнання недійсним рішення

секретар судового засідання: Діхтярук Є.А.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність № 4 від 10.01.2017 р.);

від відповідача: ОСОБА_3 (доручення № 2.22-1043 від 03.01.2017 р.); ОСОБА_4 (довіреність № 2.22-775 від 06.09.2017 р.);

від третьої особи: ОСОБА_2 (довіреність № 01-92 від 27.07.2017 р.).

Обставини справи:

До господарського суду Київської області звернулось Підприємство споживчої кооперації «ОСОБА_1 ринок» Київської регіонспоживспілки (далі позивач) з позовом до Виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради (далі відповідач).

Предметом позовних вимог у даній справі є визнання недійсним рішення Виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради від 26 липня 2016 року № 77 «Про визнання майна безхазяйним», яким вирішено:

1. Визнати безхазяйним майно, власник якого не відомий, а саме:

- нежитлова споруда - металевий павільон по вул. Академіка Байраківського, 72-Л в м. Тетієві загальною площею 35 кв.м., земельна ділянка комунальної власності;

- нежитлова споруда -павільон по вул. Академіка Байраківського, 72-Н в м. Тетієві загальною площею 34 кв.м., земельна ділянка комунальної власності;

- нежитлова споруда -павільон по вул. Академіка Байраківського, 72-С в м. Тетієві загальною площею 30 кв.м., земельна ділянка комунальної власності;

- нежитлова споруда - металевий павільон по вул. Академіка Байраківського, 72-Ф в м. Тетієві загальною площею 47,9 кв.м., земельна ділянка комунальної власності;

- криті прилавки в кількості 13 штук по вул. Будьонного, 72 в м. Тетієві.

2. Звернутись із заявою про взяття на облік зазначеного безхазяйного нерухомого майна до відділу реєстрації прав на нерухоме майно Тетіївського РУЮ Київської області.

3. Про взяття зазначеного нерухомого майна на облік подати оголошення в місцевому друкованому засобі масової інформації.

4. Координацію роботи щодо виконання даного рішення покласти на спеціаліста по юридичному забезпеченню Виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради.

Як зазначає позивач, вказане рішення свідчить про те, що відповідач не визнає право постійного землекористування позивача, набуте на підставі Державного акту ІІ-КВ № 001582 від 23.02.1999 р. і підтверджене низкою судових рішень, та намагається привласнити розміщені на земельній ділянці позивача малі архітектурні форми, які не є нерухомим майном, з метою подальшого заволодіння земельною ділянкою.

Окрім того, на переконання позивача, наведені в оскаржуваному рішенні відповідача обєкти не відносяться до обєктів нерухомості. Водночас, безхазяйна нерухома річ не може бути за своєю правовою природою самочинно побудованою, оскільки це позбавляє її статуту нерухомої речі.

З огляду на викладене позивач вважає рішення відповідача від 26.07.2016 р. № 77 «Про визнання майна безхазяйним» незаконним, безпідставним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального права, а відтак таким, що підлягає скасуванню.

Розгляд справи відкладався.

16.08.2017 р. до господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив б/н від 11.08.2017 р. (вх. № 16347/17 від 16.08.2017 р.), за змістом якого відповідач проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись при цьому на те, що предметом даного позову є визнання майна безхазяйним, а не правомірність користування позивачем земельною ділянкою, а відтак судові рішення, на які посилається позивач в обґрунтування правомірності користування земельною ділянкою, жодним чином не доводять обставин незаконності прийняття відповідачем спірного рішення. Поряд з цим, відповідач наголошував на тому, що рішенням господарського суду Київської області від 22.10.2004 р. у справі № 163/5-04 єдиний цілісний майновий комплекс Тетіївського ринку, який знаходиться на земельній ділянці по вул. Академіка Байраківського, 72 (Будьонного) в м. Тетієві (Державний акт на право постійною землекористування ІІ-КВ № 001582 від 23.02.1999 р.) перейшов у власність іншій юридичній особі, а саме - Київській регіональній спілці споживчої кооперації. Таким чином, на переконання відповідача, в складі цілісного майнового комплексу Тетіївського ринку земельна ділянка, яка знаходилася в «не дуже законному користуванні позивача», перейшла в користування до іншої юридичної особи. Відтак, відповідач вважає, що позивачем не доведено, яке саме його право порушується оскаржуваним рішенням виконкому.

17.08.2017 р. до господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання № 2.22-707 від 17.08.2017 р. (вх. № 16462/17 від 17.08.2017 р.), за змістом якого відповідач надає копію іншого, відмінного від наданого позивачем, Державного акту серії КВ від 31.07.1995 р. на право постійного користування тією ж земельною ділянкою, виданого дирекції Тетіївського міського ринку, та повідомляє, що зазначений акт не визнавався в судовому порядку недійсним, а також зазначає, що земельна ділянка по вул. Будьонного (Академіка Байраківського), 72 в м. Тетіїв у ринку не вилучалася.

30.08.2017 р. до господарського суду Київської області від відповідача надійшло пояснення б/н від 30.08.2017 р. (вх. № 18073/17 від 30.08.2017 р.), за змістом якого відповідач наголошував на тому, що процедура взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначена Цивільним кодексом України, відповідно до ч. 2 ст. 335 якого безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розташовані. Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність. Отже, законодавець визначив саме такий порядок для того, аби встановити власника або іншу особу, яка має право вимагати повернення такої речі, або ж заявити про свої права на вказану річ. Таким чином, в даному провадженні позивач, на думку відповідача, обрав спосіб захисту своїх прав на нерухоме майно, що не передбачений нормами ЦК України.

Окрім того, відповідач зазначає, що згідно довідки КП «ОСОБА_1 бюро технічної інвентаризації» № 3 від 04.01.2017 р. у позивача на земельній ділянці по вул. Академіка Байраківського (Будьонного), 72 в м. Тетієві не має ані на праві власності, ані на праві оперативного управління жодного обєкта нерухомого майна, яке входило до складу єдиного майнового комплексу Тетіївського ринку. На момент звернення до господарського суду з даним позовом за ним, згідно даних Державного реєстру, на зазначеній земельній ділянці рахується на праві власності нежитлова будівля дворового туалету, однак Виконавчий комітет ОСОБА_1 міської ради не приймав рішень про взяття на облік вказаної будівлі дворового туалету в якості безхазяйного майна.

07.09.2017 р. до господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання б/н від 06.09.2017 р. (вх. № 18713/17 від 07.09.2017 р.), за змістом якого відповідач просить суд долучити копію листа КП «ОСОБА_1 бюро технічної інвентаризації № 256 від 05.09.2017 р., копію довідки відділу містобудування, архітектури та розвитку інфраструктури ОСОБА_1 РДА № 58 від 06.09.2017 р., копію інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.06.2016 р. до матеріалів справи.

07.09.2017 р. до господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання б/н від 07.09.2017 р. (вх. № 18714/17 від 07.09.2017 р.), за змістом якого відповідач просить суд долучити копію ухвали господарського суду Київської області № 20/175-09 від 08.12.2009 р., копію ухвали господарського суду Київської області № 20/176-09 від 08.12.2009 р. та копію рішення господарського суду Київської області № 20/240-09 від 16.03.2010 р. до матеріалів справи.

07.09.2017 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання б/н від 07.09.2017 р. (вх. № 18724/17 від 07.09.2017 р.), за змістом якого позивач просить суд долучити копію Статуту, копію свідоцтва про державну реєстрацію, копію довідки з управління статистики, копію рішення арбітражного суду Київської області № 2/9 від 16.01.1996 р., та копію рішення арбітражного суду Київської області № 2/9 від 10.06.1996 р. до матеріалів справи.

13.09.2017 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання б/н від 12.09.2017 р. (вх. № 19215/17 від 13.09.2017 р.) про ознайомлення з матеріалами справи.

18.09.2017 р. до господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання б/н від 20.09.2017 р. (вх. № 19479/17 від 18.09.2017 р.), за змістом якого відповідач просить суд долучити лист Відділу містобудування і архітектури ОСОБА_1 райдержадміністрації № 77 від 26.07.2016 р., копію газети ОСОБА_1 земля, копію листа Тетіївського відділення Білоцерківської ОДПІ від 22.08.2016 р., копію листа Тетіївського відділення ДФС у Київській області від 16.09.2016 р., копію листа Управління Держгеокадастру у Київській області, копію довідки Відділу Держгеокадастру у Тетіївському районі Київської області, довідку Виконкому ОСОБА_1 міської ради до матеріалів справи.

20.09.2017 р. до господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання № 2.22-810 від 18.09.2017 р. (вх. № 19762/17 від 20.09.2017 р.), за змістом якого відповідач просить суд винести окрему ухвалу в порядку ст. 90 ГПК України з приводу фальсифікації реєстраційних дій по присвоєнню ідентифікаційного коду 01561166 Тетіївському ринку Київської облспоживспілки.

21.09.2017 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшла заява № 21/09 від 21.09.2017 р. (вх. № 19893/17 від 21.09.2017 р.), за змістом якої позивач просить суд залучити до участі у справі Київську регіональну спілку споживчої кооперації в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача.

21.09.2017 р. до господарського суду Київської області представником відповідача було подане клопотання б/н від 21.09.2017 р. (вх. № 19915/17 від 21.09.2017 р.) про продовження строку вирішення справи на 15 днів, яке було задоволене судом.

У судовому засіданні 21.09.2017 р. представник позивача позовні вимоги та подану заяву про залучення третьої особи підтримував, проти поданого відповідачем клопотання про винесення судом окремої ухвали заперечував; представники відповідача проти позову та поданої позивачем заяви про залучення третьої особи заперечували, подане клопотання про винесення судом окремої ухвали підтримували.

10.10.2017 р. до господарського суду Київської області від відповідача надійшли пояснення № 2.22-855 від 03.10.2017 р. (вх. № 21303/17 від 10.10.2017 р.), за змістом яких відповідач проти позову заперечує та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

12.10.2017 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшли пояснення № 12/10 від 12.10.2017 р. (вх. № 21608/17 від 12.10.2017 р.), за змістом яких позивач на виконання ухвали суду надає пояснення щодо поданого відповідачем клопотання про винесення окремої ухвали з приводу обставин присвоєння ідентифікаційного коду Підприємству споживчої кооперації «ОСОБА_1 ринок» Київської регіонспоживспілки.

Дослідивши викладені у клопотанні відповідача про винесення окремої ухвали з приводу обставин присвоєння ідентифікаційного коду Підприємству споживчої кооперації «ОСОБА_1 ринок» Київської регіонспоживспілки мотиви, а також заперечення позивача щодо задоволення даного клопотання, суд вважає відсутніми підстави для його задоволення.

13.10.2017 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання б/н від 13.10.2017 р. (вх. № 21647/17 від 13.10.2017 р.) про долучення листа № 58 від 06.09.2017 р. та листа № 61 від 11.09.2017 р. до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.10.2017 р. до участі у даній справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача було залучено Київську регіональну спілку споживчої кооперації (далі третя особа) та було зобовязано третю особу надати суду письмові пояснення по суті спору.

23.10.2017 р. до господарського суду Київської області представником відповідача були подані пояснення № 2.22-913 від 19.10.2017 р. (вх. № 22220/17 від 23.10.2017 р.), за змістом яких відповідач посилається на те, що єдиний цілісний майновий комплекс ринку по вул. Будьонного, 72 в м. Тетієві не будувався та не здавався в експлуатацію у встановленому порядку, у звязку з чим рішення господарського суду Київської області від 29.10.2004 року у справі № 163/5-04 про визнання за Київською регіональною спілкою споживчої кооперації права власності на комплекс Тетіївського ринку, на переконання відповідача, не є належним правовстановлюючим документом, який би свідчив про виникнення у третьої особи права на будь-яке майно ринку.

23.10.2017 р. до господарського суду Київської області представником відповідача були подані пояснення б/н від 23.10.2017 р. (вх. № 22219/17 від 23.10.2017 р.), за змістом яких відповідач посилається на те, що Відділом містобудування, архітектури, ЖКГ та розвитку інфраструктури ОСОБА_1 РДА повідомлено, що архітектурно-планувальних завдань, будівельних паспортів, вихідних даних, містобудівних умов на забудову земельних ділянок в межах, зазначених в ОСОБА_4 на право користування землею, виданому на імя Дирекції Тетіївського колгоспного ринку від 23 серпня 1974 року, загальною площею 2,0 га та в Державному акті на право постійного користування землею серія ІІ-КВ № 001582 від 13.04.1999 р., виданого на імя Тетіївського ринку Київської облспоживспілки, загальною площею 1,767 га, розташованих по вул. Будьонного, 72 в м. Тетієві, Київської області на проведення проектних робіт та на будівництво єдиного цілісного майнового комплексу або інших обєктів, у т.ч. і МАФів, у період 1961-2017 р.р. Відділ містобудування, архітектури ЖКГ та розвитку інфраструктури не видавав. Таким чином, проектно-вишукувальні роботи будь-якими проектними організаціями в період 1961-2017 років не проводились, а відтак генеральний план забудови території ринку в м. Тетієві по вул. Будьонного, 72 з експлікацією (найменування) будівель, споруд або єдиного майнового комплексу ринку не виготовлявся, і тому в установленому законом порядку ОСОБА_1 районною архітектурою не погоджувався. Отже, зазначені в судових рішеннях будівлі, споруди та єдиний цілісний майновий комплекс, а саме - в рішенні арбітражного суду Київської області від 16.01.1996 р. у справі № 2/9 з додатковим рішенням цього ж суду від 10.06.1996 р. у справі № 2/9 (огорожа ринку з металевими воротами, будівля контори ринку з електролічильником, мясний павільйон з холодильною установкою, молочний павільйон, мясо-молочна лабораторія (станція), криті прилавки, туалет, криниця), в рішенні господарського суду Київської області від 13.04.2004 р. у справі № 103/4-04 (мясний павільйон, мясо-молочна станція, контора ринку, молочний павільйон, туалет, металевий кіоск каси, мясний лар, магазин «Вікторія», заготпункт) та в рішенні господарського суду Київської області від 29.10.2004 р. у справі № 163/5-04 (єдиний цілісний майновий комплекс Тетіївського ринку, розташований за адресою: Київська обл., м. Тетіїв, вул. Будьонного, 72 (мясний павільйон, мясо-молочна станція, контора ринку, молочний павільйон, туалет, металевий кіоск каси, мясний лар с. Пятигори. магазин «Вікторія», заготпункт)) на базарі ніхто ніколи в установленому законом порядку не будував. Державні комісії в період 1961-2017 років по введенню в експлуатацію даних обєктів у відповідності з діючими ОСОБА_5 міністрів СРСР від 15 вересня 1962 року № 949, від 22 січня 1966 року № 57, від 13 липня 1970 року № 538, від 23 січня 1981 року № 105, ОСОБА_6 Міністрів УРСР від 12 березня 1981 року № 125, ОСОБА_6 КМУ від 05 серпня 1992 року № 449, від 22 вересня 2004 року № 1243 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів» та відповідними СНиП та ДБН не призначалися. Отже, вказані в наведених судових рішеннях обєкти в експлуатацію не вводилися.

26.10.2017 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшла заява № 26/10 від 26.10.2017 р. (вх. № 22602/17 від 26.10.2017 р.), за змістом якої позивач просить суд залучити Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача, мотивоване тим, що всупереч позиції відповідача ОСОБА_1 районна державна адміністрація не наділена повноваженнями та функціями для визначення того, чи є певний обєкт нерухомістю. Натомість, зазначеним функціями наділено Державну архітектурно-будівельну інспекцію України та її територіальні органи.

У судовому засіданні 26.10.2017 р. представник позивача та третьої особи подану позивачем заяву про залучення до участі у справі в якості третьої особи Департамента Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області підтримував, представники відповідача проти задоволення вказаної заяви заперечували.

Заяву було залишено судом без задоволення з огляду на таке.

Згідно з приписами частини 1 статті 27 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Пунктом 1.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 р. № 18 встановлено, що ГПК передбачає можливість участі а судовому процесі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на предмет спору, якщо рішення господарського суду зі спору може вплинути на права та обов'язки цієї особи щодо однієї із сторін (стаття 27 ГПК). Така третя особа виступає в процесі на стороні позивача або відповідача у залежності від того, з ким із них у неї існують (або існували) певні правові відносини. Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

Оскільки до матеріалів справи не надано доказів на підтвердження того, яким саме чином рішення у даній справі про визнання недійсним рішення Виконкому ОСОБА_1 міської ради може вплинути на права та обовязки Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, і, зокрема, щодо позивача, то заява про залучення до участі у даній справі вказаної третьої особи задоволенню не підлягає.

26.10.2017 р. до господарського суду Київської області представником відповідача були подані пояснення № 2.22-924 від 25.10.2017 р. (вх. № 22561/17 від 26.10.2017 р.), за змістом яких відповідач зазначає, що з рішення господарського суду Київської області від 29.10.2004 р. у справі № 163/5-04, яке слугувало підставою для здійснення державної реєстрації за третьою особою комплексу ринку, неможливо ідентифікувати майно, яке увійшло до складу єдиного майнового комплексу Тетіївського ринку. Відповідно, у вказаному рішенні відсутній обєкт нерухомості, який входить до складу майнового комплексу ринку, позначений літерою «Ф».

26.10.2017 р. до господарського суду Київської області представником відповідача були подані пояснення № б/н-2 від 25.10.2017 р. (вх. № 22560/17 від 26.10.2017 р.), за змістом яких відповідач зазначає, що за інформацією, викладеною і листі Відділу містобудування, архітектури, ЖКГ та розвитку інфраструктури ОСОБА_1 РДА Київської області № 72 від 25.10.2017 р., архітектурно-планувальних завдань, будівельних паспортів, вихідних даних, містобудівних умов щодо будівництва у 1971-2017 роках нового ринку по вул. Будьонного в м. Тетієві на земельній ділянці площею 2,0 га, розміщеного на присадибних землях радгоспу «Тетіївський», Дирекції колгоспного ринку Відділ не надавав. Таким чином, проектно-вишукувальні роботи будь-якими проектними організаціями в період 1961-2017 років не проводились, а відтак генеральний план забудови території ринку в м. Тетієві по вул. Будьонного, 72 з експлікацією (найменування) будівель, споруд або єдиного майнового комплексу ринку не виготовлявся, і тому в установленому законом порядку ОСОБА_1 районною архітектурою не погоджувався.

26.10.2017 р. до господарського суду Київської області представником третьої особи були подані пояснення б/н від 26.10.2017 р. (вх. № 22601/17 від 26.10.2017 р.), за змістом яких Київська регіональна спілка споживчої кооперації зазначає, що оскаржуваним рішенням Виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради від 26.07.2016 р. № 7 «Про визнання майна безхазяйним», серед іншого, вирішено визнати безхазяйним майном нежитлову споруду - металевий павільйон по вул. Академіка Байраківського, 72-Ф в м. Тетієві загальною площею 47,9 кв.м., однак вказана будівля перебуває в оренді позивача на підставі договору оренди № 34 від 01.01.2017 р,. укладеного з Київською регіональною спілкою споживчої кооперації як орендодавцем та власником даного майна. Зокрема, металевий павільйон по вул. Академіка Байраківського, 72-Ф в м. Тетієві загальною площею 47,9 кв.м. є молочним павільйоном. Право власності Київської регіонспоживспілки на вказане нерухоме майно визнано рішенням господарського суду Київської області від 29.10.2004 р. у справі № 163/5-04 та зареєстровано ОСОБА_1 міжміським бюро технічної інвентаризації 30.08.2005 р., що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8192672. У свою чергу, ідентифікувати обєкт, вказаний у судовому рішенні, можна відповідно до інвентарної справи Тетіївського МБТІ на вказану будівлю, де, серед іншого, зазначено, що молочний павільйон перебуває за адресою: м. Тетіїв, вул. Будьонного, 72, будівля літера «Ф», площа павільйона 47,9 кв.м. Крім того, Київська регіонспоживспілка підтримує позовні вимоги позивача з підстав, викладених останнім у позові, вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У судовому засіданні 26.10.2017 р. представник позивача та третьої особи позовні вимоги підтримував, представники відповідача проти позову заперечували.

У судовому засіданні 26.10.2017 р. було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представників учасників процесу, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, Виконавчим комітетом ОСОБА_1 міської ради 26 липня 2016 року було прийнято рішення № 77 «Про визнання майна безхазяйним», яким вирішено:

1. Визнати безхазяйним майно, власник якого не відомий, а саме:

- нежитлова споруда - металевий павільйон по вул. Академіка Байраківського, 72-Л в м. Тетієві загальною площею 35 кв.м., земельна ділянка комунальної власності;

- нежитлова споруда - павільйон по вул. Академіка Байраківського, 72-Н в м. Тетієві загальною площею 34 кв.м., земельна ділянка комунальної власності;

- нежитлова споруда - павільйон по вул. Академіка Байраківського, 72-С в м. Тетієві загальною площею 30 кв.м., земельна ділянка комунальної власності;

- нежитлова споруда - металевий павільйон по вул. Академіка Байраківського, 72-Ф в м. Тетієві загальною площею 47,9 кв.м., земельна ділянка комунальної власності;

- криті прилавки в кількості 13 штук по вул. Будьонного, 72 в м. Тетієві.

2. Звернутись із заявою про взяття на облік зазначеного безхазяйного нерухомого майна до відділу реєстрації прав на нерухоме майно Тетіївського РУЮ Київської області.

3. Про взяття зазначеного нерухомого майна на облік подати оголошення в місцевому друкованому засобі масової інформації.

4. Координацію роботи щодо виконання даного рішення покласти на спеціаліста по юридичному забезпеченню Виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради.

Як зазначає позивач, фактично вказане рішення свідчить про те, що відповідач не визнає право постійного землекористування позивача, набуте на підставі Державного акту ІІ-КВ № 001582 від 23.02.1999 р., та намагається привласнити розміщені на земельній ділянці позивача споруди, які не є нерухомим майном, з метою подальшого заволодіння земельною ділянкою. Окрім того, на переконання позивача, наведені в оскаржуваному рішенні відповідача обєкти не відносяться до обєктів нерухомості. Водночас, безхазяйна нерухома річ не може бути за своєю правовою природою самочинно побудованою, оскільки це позбавляє її статуту нерухомої речі.

З урахуванням наведеного позивач просить суд визнати вказане рішення відповідача недійсним.

Дослідивши позиції учасників процесу, вивчивши подані до матеріалів справи докази, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог у даній справі, виходячи з такого.

За змістом ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За приписами статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Статтею 335 ЦК України врегульовано набуття права власності на безхазяйну річ. Так, безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий.

Згідно з ч. 2 ст. 335 ЦК України безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих засобах масової інформації. Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність.

З наведеного слідує, що законом передбачено певну процедуру взяття безхазяйних нерухомих речей на облік.

Поряд з цим, необхідно зазначити, що положення ч. 2 ст. 19 Конституції України визначають, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 6 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

Як вбачається з вступної частини оспорюваного рішення відповідача, останнє прийнято у звязку з тим, що на території ОСОБА_1 міської ради виявлено нерухоме майно, власник якого невідомий, та у відповідності з п. 5 делегованих повноважень ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Так, стаття 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначає повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв'язку, якою, окрім власних (самоврядних) повноважень, визначаються і делеговані повноваження. При цьому пункт 5 делегованих повноважень виконавчого комітету, за статтею 30 Закону, включає до останніх облік відповідно до закону житлового фонду, здійснення контролю за його використанням.

Проте, жодний з перелічених у рішенні Виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради від 26 липня 2016 року № 77 «Про визнання майна безхазяйним» обєктів не є обєктом житлового фонду.

Водночас, суд вважає за необхідне відзначити, що за встановленим статтею 335 ЦК України порядком взяття на облік безхазяйних нерухомих речей взагалі не передбачено прийняття виконавчим комітетом рішення про визнання майна безхазяйним. Натомість взяття на облік вказаних речей органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, здійснюється за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені.

Окрім того, для застосування передбаченої частиною 2 статті 335 ЦК України процедури набуття права на безхазяйну річ, остання має бути нерухомою річчю (обєктом нерухомості), і, відповідно, має належати до нерухомого майна, позаяк набуття права на безхазяйне рухоме майно здійснюється в порядку частини 3 тієї ж статті Кодексу за набувальною давністю.

З приводу правового статусу спірного майна (нежитлових споруд, павільйонів) слід зазначити таке.

Згідно з ч. 1 ст. 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (ч. 1 ст. 182 ЦК України).

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч. 4 статті 182 ЦК).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяженні таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 4 того ж Закону встановлено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав.

За приписами ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Як свідчать численні докази, долучені до матеріалів справи, нежитлові споруди - металевий павільйон по вул. Академіка Байраківського (колишня вулиця Будьонного), 72-Л в м. Тетієві загальною площею 35 кв.м., - павільйон по вул. Академіка Байраківського, 72-Н в м. Тетієві загальною площею 34 кв.м., - павільйон по вул. Академіка Байраківського, 72-С в м. Тетієві загальною площею 30 кв.м. побудовані без будь-якої дозвільної документації, невідомо ким і невідомо коли, в експлуатацію у передбаченому законодавством порядку не вводилися, державна реєстрація їх як обєктів нерухомого майна не проводилася.

Зазначені обставини учасниками процесу не заперечуються.

Стосовно нежитлової споруди - металевого павільйону по вул. Академіка Байраківського, 72-Ф в м. Тетієві загальною площею 47,9 кв.м. слід зазначити, що вказане нерухоме майно не може вважатися безхазяйним з огляду на те, що дана будівля перебуває в оренді у позивача на підставі договору оренди № 34 від 01.01.2017 р., укладеного з Київською регіональною спілкою споживчої кооперації як орендодавцем та власником даного майна.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Київської області від 29.10.2004 р. у справі № 163/5-04 було визнане право власності Київської регіонспоживспілки на обєкти нерухомого майна єдиного цілісного майнового комплексу Тетіївського ринку, розташованого за адресою: Київська обл., м. Тетіїв, вул. Будьонного, 72 (мясний павільон, мясомолочна станція, контора ринку, молочний павільон, туалет, кіоск металевий каси, мясний лар с. Пятигори, магазин «Вікторія», заготпункт на базарі). Зазначене право власності зареєстроване за третьою особою у даній справі ОСОБА_1 міжміським бюро технічної інвентаризації 30.08.2005 р., що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8192672.

Вказане вище рішення суду набрало законної сили.

До матеріалів справи долучено також копію договору оренди цілісного майнового комплексу № 34 від 01.01.2017 р., відповідно до якого третя особа як орендодавець передала позивачеві як орендарю у строкове платне користування цілісний майновий комплекс, розташований за адресою: м. Тетіїв, вул. Будьонного, 72, що належить орендодавцеві на праві власності. Згідно з додатком № 1 до договору оренди, до складу обєктів цілісного майнового комплексу входить молочний павільон, інв. номер № 000001639.

З долученого до матеріалів справи поверхового плану будинку літери «Ф» вбачається, що зазначений обєкт є молочним павільйоном площею 47,9 кв.м.

Також судом враховано, що на зазначений обєкт нерухомості виготовлялася інвентаризаційна справа, що підтверджується наданим відповідачем листом КП «ОСОБА_1 бюро технічної інвентаризації» № 238 від 22.08.2017 р.

Водночас, і криті прилавки в кількості 13 штук по вул. Будьонного, 72 в м. Тетієві не можуть вважатися безхазяйним нерухомим майном, оскільки до матеріалів справи не надано жодних доказів того, що криті прилавки належать до обєктів нерухомості.

Окрім того, до матеріалів справи відповідачем було надано копію рішення Виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради від 29.08.2017 р. № 95 «Про внесення змін до рішення № 77 від 26.07.2016 р. «Про визнання майна безхазяйним», за змістом якого з пункту 1 рішення № 77 від 26.07.2016 р. було вирішено вилучити підпункт 5: « - криті прилавки в кількості 13 штук по вул. Будьонного, 72 в м. Тетієві».

Також суд вважає за необхідне відзначити, що матеріали справи свідчать про невизнання відповідачем прав позивача та третьої особи на майно та земельну ділянку, що встановлені рішеннями судів, які набрали законної сили.

Між тим, згідно з приписами частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Поряд з цим, за приписами статті 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України.

Відтак, намагання відповідача під час розгляду даної справи вдатися до переоцінки обставин, встановлених рішеннями господарських судів, які набрали законної сили, не ґрунтуються на нормах процесуального закону.

Стосовно наявності у позивача порушеного права, за захистом якого він звернувся з даним позовом до суду, слід зазначити таке.

Як встановлено у статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Аналогічні приписи містить стаття 20 Господарського кодексу України.

Згідно зі статтею 95 Земельного кодексу України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: а) самостійно господарювати на землі; б) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; в) використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, ліси, водні об'єкти, а також інші корисні властивості землі; г) на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; ґ) споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Поряд з цим, згідно зі ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Стаття 393 ЦК України передбачає, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

З матеріалів справи вбачається, що зазначенням в оспорюваному рішенні про перебування спірного майна на земельній ділянці комунальної власності, Виконком ОСОБА_1 міської ради фактично не визнає право постійного землекористування позивача, набуте ним на підставі Державного акту ІІ-КВ № 001582 від 23.02.1999 р.

Слід зазначити, що рішенням господарського суду Київської області від 10.03.2010 р. у справі № 21/002-10 було вирішено господарський спір між Підприємством споживчої кооперації «ОСОБА_1 ринок» Київської регіональної спілки споживчої кооперації та ОСОБА_1 міською радою про визнання недійсним рішення 55 сесії 5 скликання ОСОБА_1 міської ради № 790 від 04.12.2009 р. Дане рішення залишено в силі постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 17.06.2010 р. та постановою Вищого господарського суду України від 16.12.2010 р.

Вказаним рішенням встановлено, що у Підприємства споживчої кооперації «ОСОБА_1 ринок» Київської регіональної спілки споживчої кооперації, як правонаступника Тетіївського ринку Київської облспоживспілки, виникло право постійного користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: Київська обл., м. Тетіїв, вул. Будьонного, 72 на підставі Державного акту на право постійного користування землею, виданого відповідно до рішення виконкому ОСОБА_1 міської ради народних депутатів від 23.02.1999 р. № 15.

Окрім того, постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.09.2015 р. у справі № 911/5314/14 апеляційну скаргу Підприємства споживчої кооперації «ОСОБА_1 ринок Київської регіональної спілки споживчої кооперації» було задоволено, рішення господарського суду Київської області від 22.04.2015 р. у справі № 911/5314/14 скасовано та прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог. У вказаній постанові Київським апеляційним господарським судом встановлено набуття Підприємством споживчої кооперації «ОСОБА_1 ринок» Київської регіонспоживспілки права користування на земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська обл., м. Тетіїв, вул. Будьонного, 72.

До аналогічних висновків дійшов Київській апеляційний господарський суд у постанові від 05.04.2016 р. у справі № 911/4457/15.

Відповідними постановами Вищого господарського суду України постанови Київського апеляційного господарського суду у справах № 911/5314/14 та № 911/4457/15 залишені без змін.

Таким чином, належність позивачеві права постійного користування земельною ділянкою, набутого на підставі Державного акту ІІ-КВ № 001582 від 23.02.1999 р., була предметом неодноразового судового розгляду та підтверджена низкою судових рішень, які набрали законної сили, і, відповідно, є обовязковими в силу приписів згадуваної вище статті 115 ГПК України.

Відтак, посилання відповідача на існування іншого Державного акта на право постійного користування землею, виданого 31.07.1995 р. дирекції Тетіївського ринку, залишаються поза увагою суду, оскільки наведеного вище не спростовують.

Поряд з цим, приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 36 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Слід зазначити, що до матеріалів справи не надано належних і допустимих доказів відсутності у позивача порушеного права землекористувача та орендаря, у звязку з чим посилання відповідача на вказані обставини підлягають відхиленню.

За таких обставин, проаналізувавши всі надані до справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що оскільки рішення відповідача було прийняте з порушенням наведених вище приписів чинного законодавства, то вимога позивача про визнання його недійсним є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Решта доводів сторін, їх письмових пояснень, поданих до матеріалів справи документів, а також наданих представниками учасників процесу усних пояснень, були ретельно досліджені судом, і наведених вище висновків суду не спростовують.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним рішення Виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради (09800, Київська обл., Тетіївський р-н, м. Тетіїв, вул. Януша Острозького, 5, код 04054889) від 26.07.2016 р. № 77 «Про визнання майна безхазяйним».

3. Стягнути з Виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради (09800, Київська обл., Тетіївський р-н, м. Тетіїв, вул. Януша Острозького, 5, код 04054889) на користь Підприємства споживчої кооперації «ОСОБА_1 ринок» Київської регіонспоживспілки (09800, Київська обл., Тетіївський р-н, м. Тетіїв, вул. Будьонного, 72, код 01561166) 1600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення підписане 07.11.2017 р.

Суддя В.М. Бабкіна