ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2017 р. Справа № 925/1046/17

Господарський суд Черкаської області в складі

головуючого - судді Єфіменка В.В.,

з секретарем судового засідання Макарченко Н.П,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідача ОСОБА_2 за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Черкаської області в м. Черкаси справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Технотранзит" м.Черкаси

до Публічного акціонерного товариства "Юрія" м.Черкаси

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю "Технотранзит" (далі позивач) заявлено позов про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Юрія" (далі відповідач) на користь позивача:

- 16 488 грн. 58 коп. боргу;

- 11 690 грн. 41 коп. втрат внаслідок інфляції;

- 1 443 грн. 26 коп. 3% річних за невиконання зобовязань по грошовим розрахунках за договором про перевезення вантажів автомобільним транспортом від 31.01.2014 № 5 (далі Договір № 5);

по маршруту: м.Черкаси м.Запоріжжя 18-19 серпня;

- 60 543 грн. боргу;

- 2 421 грн. 73 коп. втрат внаслідок інфляції;

- 776 грн. 28 коп. 3% річних за невиконання зобовязань по грошовим розрахунках за договором про перевезення вантажів автомобільним транспортом від 29.11.2016 № 48 (далі Договір № 48) по маршруту: м.Черкаси м.Кривий Ріг 22-23 січня 2016 р.

Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав повністю мотивуючи тим, що відповідно до положень п. 4.З. Договору №5, позивач направив відповідачу відповідні рахунки на оплату виконаних робіт, також про це сторонами договору було складено ОСОБА_3 наданих послуг. Платіжним документом №10649 від 23.09.2014 Відповідач перерахував Позивачу 4 067,14 грн. В призначенні платіжного документу відповідач вказав: «За транспортні послуги згідно рахунків № 288, 289, 290 від 02-04.09.2014р.». Це підтверджується випискою від 10.08.2017 по рахунку № 7800 ТОВ «Технотранзит» за 23.09.2014. Позивач зарахував цей платіж за виконані перевезення таким чином:

по рахунку № 289 від 03.09.2014 в сумі 1 418,54 грн. (частково);

по рахунку № 290 від 04.09.2014 в сумі 2 648,60 грн. (повністю).

(1 418,54 + 2 648,60 = 4 067,14).

Оплата по рахунку № 288 від 02.09.2014 не зараховувалась.

Звертаючись із позовом, Позивач вимагав стягнути заборгованість із відповідача за перевезення вантажів по договору № 5 у розмірі 16 488,58 грн.

(20 555,72 - 4 067,14 = 16 488,58).

Позивач стверджує, що останній платіж мав надійти на розрахунковий рахунок позивача протягом 20 банківських днів з дня отримання відповідачем останнього неоплаченого рахунку №289 від 03.09.2014 одержаного відповідачем в той же день, тобто - до 01.10.2014 включно.

15.08.2017 позивач повторно направив відповідачу рахунки на оплату наданих послуг та вимогу, якою просив відповідно до положень п.п. 4.3., 4.4. вищевказаного договору оплатити вартість наданих послуг в зазначеній вище сумі. Однак , в порушення вимог договору, ПАТ «Юрія» не розрахувалось з ТОВ «Технотранзит».

Користуючись правом передбаченим ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач заявив про зменшення позовних вимог по Договору №5 на суму збільшення боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних, що загалом становить 13 133,67 грн. (11 690,41 + 1 443,26).

Стосовно укладеного сторонами договору №48 від 29.11.2016 про перевезення вантажів автомобільним транспортом Позивач стверджує, що за цим договором він надав відповідачу, окрім інших, транспортні послуги в період з 16.02.2017 по 05.03.2017 включно на загальну суму 70 168,50 грн.

Відповідно до положень п. 4.З. вказаного договору, позивач направив відповідачу відповідні рахунки на оплату виконаних робіт, також про це сторонами договору було складено ОСОБА_3 наданих послуг:

Позивач також просить стягнути втрати внаслідок інфляції та 3% річних внаслідок невиконання відповідачем зобов"язань по кожному договору відповідно.

Звертаючись до суду, Позивач просив стягнути з Відповідача суму заборгованості за договором № 48 від 29.11.2017 у розмірі: 60 543,00 + 2 421,73 + 776,28 = 63 741,01 грн.

Користуючись правом передбаченим ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач заявив про збільшення позовних вимог на суму нарахованої пені, яка становить 7 255,20 грн.

Остаточно розмір заборгованості відповідача, яку просить стягнути Позивач становить:

Заборгованість за договором № 5 від 31.01.2014р. - 16 488,58 грн.

Заборгованість за договором №48 від 29.11.2016р. - (63 741,01 + 7 255,20) = 70 996,21 грн.

Загальна сума заявлена до стягнення - (16 488,58 + 70 996,21) = 87 484,79 грн.

Відповідач у відзиві на позов та його представник у судовому засіданні заявлених вимог не визнав у зв'язку з їх недоведеністю та необґрунтованістю і вважає, що вони мають бути залишені без задоволення виходячи з наступного.

Відповідно п.3.1.3 Договору Перевізник був зобов'язаний: « 3.1.3. Подавати під завантаження справні автомобілі у стані, придатному для перевезення молока та молочних продуктів та які відповідають санітарним вимогам українського законодавства і в строки, які вказані в заявці Замовника.»

При доставці продукції для ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» м. Запоріжжя 18-19 серпня 2014 року (автомобіль державний номер СА 29 90АН водій ОСОБА_3) був порушений температурний режим перевезення молочної продукції, на підставі чого Покупець (ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД) відмовився від приймання даної продукції на суму 44119,5 грн.

Згідно укладеного договору поставки з ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» №2906 від 01.01.2012р. за недопоставку продукції передбачені штрафні санкції, які автоматично розраховуються і списуються з розрахунків ПАТ «Юрія» шляхом зменшення оплати за отриману продукцію.

Розмір штрафних санкцій від ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» за недопоставку продукції склав 25% від вартості недопоставленої продукції ( 44 119,5x25%) = 11029,86 грн.

На суму 11 029,86 грн Позивачу була пред'явлена претензія про відшкодування суми збитків №1018 від 20.08.2014. В претензії було також зазначено, що вартість транспортних витрат по даному рейсу оплаті не підлягає. Вартість рейса відповідно рахунку №286 від 19.08.2014 зазначено 5 458,70 грн.

При оплаті 23 вересня 2014 року вартості перевезення по рахунках №288 від 02.09.2014, №289 від 03.09.2014, №290 від 04.09.2014 платіжним дорученням №10649 в призначенні платежу було вказано «за транспортні послуги зг.рах.№288,289,290 від 02-04.09.2014 (за вирах, претензії) в т.ч. ПДВ 20% 677,86 грн.

Сума вартості перевезення за вказаними рахунками складала 15097,00 грн. Перераховано 4067,14 грн за мінусом суми по претензії 11029,86 грн (15 097,02 -11029,86= 4067,14).

При пред'явленні претензії № 1018 від 20.08.2014 було зазначено, що збитки ПАТ «Юрія» в сумі 11 029,86 грн сплачуються на підставі ст.601 Цивільного кодексу України шляхом заліку зустрічних однорідних вимог із відповідним корегуванням платіжних зобов'язань Замовника (Відповідач) перед Перевізником (Позивач) без додаткового погодження.

Після отримання претензії зі сторони Позивача ніяких зауважень, заперечень не отримували. Акт наданих послуг та рахунок №286 від 19.08.2014 на суму 5458,70 грн по рейсу автомобіля до м. Запоріжжя 18-19 серпня 2014 року до оплати Позивачем не пред'являвся.

При проведенні звірки по взаєморозрахунках станом на 25 листопада 2014 року акт звірки взаєморозрахунків був підписаний Позивачем в редакції Відповідача. Заборгованість ПАТ «Юрія» перед ТОВ «Технотранзіт» складала 18154,22 грн. ОСОБА_1 сума заборгованості була сплачена ПАТ «Юрія»:

25.12.2014 пл.доручення №53827 - 3294,60 грн

26.12.2014 пл.доручення № 53851 - 3294,60 грн

29.12.2014 пл.доручення №53896 - 3 294,60 грн

30.12.2014 пл.доручення № 53939 - 8 270,42 грн.

Виходячи з викладеного - позовні вимоги ТОВ «Технотранзит» за 2014 рік ґрунтуються на застарілих, неперевірених даних, а вартість послуг за спірними актами була відкоригована сторонами в сумі 16 488,58 грн при розрахунках в 2014 році, в.ч. претензія на суму 11 029,86 грн та вартість послуг за цей рейс по рахунку 286 від 19.08.2014 в сумі 5458,70 грн.

29 листопада 2016 року між ТОВ «Технотранзіт» (Позивач) та ПАТ «Юрія» (Відповідач) дійсно був укладений договір №48 про перевезення вантажів автомобільним транспортом.

23 січня 2017 року при доставці продукції до м. Кривий Ріг перевізником був порушений на 8 годин 30 хвилин графік доставки продукції - автомобіль позивача номер № НОМЕР_1, повинен був прибути на розвантаження в м. Кривий Ріг 23.01.2017 о 03 годині 00 хв, фактично продукція була доставлена 23.01.2017 о 11:30 .

Причиною затримки на 8 годин 30 хвилин послугувало порушення водієм маршруту руху автомобіля. Він самостійно обрав іншу дорогу , але в зв'язку з погодними умовами машина застрягла в снігу в лісополосі 23 січня 2017 року.

При розвантаженні продукції з даного автомобіля на складі м. Кривий Ріг по накладній №1476508 від 23.01.2017 ( загальна сума 119 550,96 грн) частина продукції була повернена на склад м.Черкаси на суму 42 057,69 грн , а саме:

Молоко 2,6% 1 кг 1080 шт на суму 12960,00 грн;(1080 х12,00 грн) Молоко 2,6% 0,5 кг 2000 шт на суму 14640,00 грн;(2000 х7,32 грн) Сиркова маса 9% 200грм 960 шт на суму 14457,69 грн (960 х 15,06).

Відповідач вважає, що відповідно до Договору № 48 Перевізник зобов'язаний повністю відшкодувати Замовнику усі збитки, що виникли внаслідок втрати чи пошкодження вантажу, та/або внаслідок безпідставної відмови Перевізника від прийняття вантажу до перевезення, та/або внаслідок прострочення (протермінування) доставки вантажу, та/або внаслідок порушення температурного режиму перевезення вантажу.

Відповідач вважає, що відповідно до п.5.5 договору за затримку доставки вантажу на 8,5 години Позивач мав би сплатити йому штраф 8500,00 грн (8,5 год. х 1000грн), а унаслідок відмови вантажоодержувача від продукції із-за прострочення перевізником доставки, частково продукція з коротким терміном реалізації залишалась на складі на суму 42 057,6 грн.

02.02.2017 Відповідачем на суму 50 557,6 грн Позивачу була пред'явлена претензія № 129 ( штраф 8 500,00 грн + 42 057,60 грн вартість нереалізованої продукції ) в якій було зазначено, що керуючись ст.601 Цивільного кодексу України, дана сума сплачується шляхом заліку зустрічних однорідних вимог із відповідним корегуванням платіжних зобов'язань Замовника перед Перевізником без додаткового погодження.

Виходячи із того, що Позивачем заявлені вимоги на суму заборгованості по даному договору 60 543,00 грн., а сума претензії Відповідача № 129 від 02.02.2017 склала 50 557,6 грн. то після взаємозаліку, розмір суми заборгованості становить: 9985,40 грн. (60 543,00 - 50 557,6 ), сплату якої, ПАТ «Юрія» гарантувало протягом 10 календарних днів.

ПАТ «Юрія» частково визнало та сплатило заявлені Позивачем вимоги на суму 9 985,40 грн., що підтверджується платіжним дорученням №11906 від 04.10.2017 .

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази приходить до наступних висновків.

Перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні регламентується зокрема нормами Цивільного кодексу (далі ЦК) України; нормами Господарського кодексу (далі ГК ) України; Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (затверджені Наказом Міністерства транспорту України N 363 від 14.10.97(далі Правила № 363).

За приписами ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписами ст.638 ЦК України Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до положень ст.181 Господарського кодексу (далі - ГК) України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Ст. 908 ЦК України встановлено, що загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

За змістом ст.920 ЦК України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

За приписами ст. 308 ГК України вантаж до перевезення приймається перевізниками залежно від виду транспорту та вантажу в місцях загального або незагального користування.

Відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення.

Вантажовідправник зобов'язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення і має право застрахувати вантаж у порядку, встановленому законодавством.

У разі якщо для здійснення перевезення вантажу законодавством або договором передбачено спеціальні документи (посвідчення), які підтверджують якість та інші властивості вантажу, що перевозиться, вантажовідправник зобов'язаний передати такі документи перевізникові разом з вантажем.

Про прийняття вантажу до перевезення перевізник видає вантажовідправнику в пункті відправлення документ, оформлений належним чином.

Правилами № 363, зокрема визначено:

Вантажовідправник - будь-яка фізична або юридична особа, яка подає перевізнику вантаж для перевезення. Вантажоодержувач - будь-яка фізична або юридична особа, яка здійснює приймання вантажів, оформлення товарно-транспортних документів та розвантаження транспортних засобів у встановленому порядку.

Договір про перевезення вантажів - двостороння угода між перевізником, вантажовідправником чи вантажоодержувачем, що є юридичним документом, яким регламентуються обсяг, термін та умови перевезення вантажів, права, обов'язки та відповідальність сторін щодо їх додержання.

- Товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.

- Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Аналізуючи вимоги Позивача, що ґрунтуються на Договорі № 5 від 31.01.2014 суд зясував наступне.

Між ТОВ «Технотранзит» та ПАТ «Юрія» 31 січня 2014 року був укладений договір № 5 про перевезення вантажів автомобільним транспортом (далі-Договір №5) (а.с. 8 10).

Позивач просить стягнути з Відповідача вартість перевезень вантажів за період з 18 серпня по 04 вересня 2014 року на загальну суму 20 555,72 грн.

Виконання перевезень вантажу Позивачем за Договором №5 підтверджується дослідженими в судовому засіданні :

1) копіями товарно-транспортних накладних:

- № 0107944 від 18.08.2014;

- № 0107359 від 19.08.2014;

- № 0107360 від 19.08.2014;

- № 0108183 від 19.08.2014;

- № 0114692 від 01.09.2014;

- № 0020458 від 03.09.2014;

- № 0115025 від 03.09.2014;

- № 0115026 від 03.09.2014;

- № 0115297 від 03.09.2014;

- № 0116127 від 03.09.2014;

- № 0115881 від 03.09.2014;

- № 0116125 від 03.09.2014 ( а.с. 105 116);

2) ОСОБА_3 наданих послуг :

- № 286 від 19.08.2014;

- № 288 від 02.09.2014;

- № 289 від 03.09.2014;

- № 290 від 04.09.2014 ( а.с. 11- 14);

3) Копіями свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів ( а.с. 38 39 );

4) ОСОБА_3 звірки взаєморозрахунків сторін від 25.11.2014 ( а.с. 93 );

5) Платіжними доручення Відповідача, в розділі «призначення платежу » яких значиться : «за транспортні послуги зг. акта від 25.11.2014р. в т.ч. ПДВ…»:

- від 25.12.2014 №53827 на суму 3294,60 грн.;

- від 26.12.2014 пл.доручення № 53851 - 3294,60 грн.;

- 29.12.2014 пл.доручення №53896 - 3 294,60 грн.;

- 30.12.2014 пл.доручення № 53939 - 8 270,42 грн.( а. с. 94 97).

Факт виконання перевезень Відповідач не оспорює. Про те, у додаткових поясненнях до відзиву та його представник у судовому засіданні просили суд застосувати позовну давність до вимог по Договору № 5 ( а.с. 117 118).

За приписами ч.5 ст.315 ГК України для пред'явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку встановленого ч.5 ст. 315 ГК України з вересня 2014 року Позивач суду не надав.

Суд приходить до переконання, що до вимог позивача, які ґрунтуються на Договорі № 5 від 31.01.2014 має бути застосована позовна давність і позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Перевіряючи доводи сторін щодо обставин взаємовідносин сторін по договору № 48 від 29.11.2016 суд зясував таке.

29 листопада 2016 року між ТОВ «Технотранзит» (Позивач) та ПАТ «Юрія» (Відповідач) укладений договір №48 про перевезення вантажів автомобільним транспортом (далі Договір № 48) (а.с. 20 22).

За Договором № 48, Позивач взяв на себе зобов'язання доставляти автомобільним транспортом ввірений йому Відповідачем вантаж, а Відповідач - оплачувати за перевезення вантажу плату.

Виконання перевезень вантажу Позивачем за Договором № 48 підтверджується дослідженими в судовому засіданні :

1) копіями товарно-транспортних накладних ( далі ТТН):

ТТН № 455 від 17.02.2017;ТТН№ 513 від 18.02.2017;ТТН № 545 від 20.02.2017; ТТН № 595 від 21.02.2017; ТТН № 1464 від 23.02.2017; ТТН № 1531 від 24.02.2017; ТТН№ 1698 від 01.03.2017; ТТН № 1777 від 03.03.2017; ТТН № 1868 від 06.03.2017 а.с. 136 144; 147 148; 151 - 156);

2) ОСОБА_3 наданих послуг:

-№ 35 від 24.02.2017р. на суму 43 096,20 грн. (рахунок № 35 від 24.02.2017р.);

-№ 38 від 28.02.2017р. на суму 8 723,40 грн. (рахунок № 38 від 28.02.2017р.);

-№ 43 від 06.03.2017р. на суму 18 348,90 грн. (рахунок № 41 від 06.03.2017р.) (а.с. 23 25; 157 159);

3) Копіями свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів ( а.с. 38 39 );

4) Платіжним дорученням Відповідача № 4098 на суму 9 625,50 грн. В графі «призначення платежу» Відповідач вказав: «За транспортні послуги по рахунку № 41 від 06.03.2017р.» ( а.с. 119).

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що розмір невиконаних Відповідачем грошових зобовязань по Договору № 48 становить 60 543 грн.

Відповідно до умов п. 5.2 Договору № 48, за несвоєчасне проведення розрахунків замовник (Відповідач) сплачує перевізнику (Позивачу) пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день затримки.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування такої господарської санкції припиняється через шість місяців з дня коли зобов'язання мало бути виконане.

Перше перевезення виконано 17.02.2017 і мало бути оплачено на 22-й день після його виконання, тобто 13.03.2017 (з врахуванням вихідних днів 11 та 12.03.2017). Кожним днем оплати останньої наданої та неоплаченої послуги за цим договором є 28.03.2017 Тобто останній день нарахування пені за це перевезення закінчився 12.09.2017.

Розмір пені на суму боргу відповідача 60 543,00 грн. за період з 29.03.2017 по 12.09.2017 включно становить:

ПеріодКількість днівОблікова ставка НБУ річна/подвійнаСума нарахування
29.03.2017-13.04.20171914%/28%882,43

14.04.2017-25.05.20174213%/26%1 811,31
26.05.2017-12.09.2017ПО12,5%/25%4 561,46
Всього:7 255,20

Суд приходить до переконання, що відповідно до положень ст.ст. 546, 549, 550 ЦК України, ст.ст. 230. 232 ГК України, п. 5.2. Договору № 48 Відповідач має сплатити позивачу пеню за несвоєчасне проведення розрахунків з позивачем у сумі 7 255,20 грн.

За приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сума боргу за договором №48 від 29.11.2017р. з урахуванням індексу інфляції розраховується наступним чином:

Періодіндекс інфляціїсума заборгованостіДобуток заборгованості
Квітень 2017 року100,960 543,00544,89 грн.
Травень 2017 року101,3 787,06 грн.
Червень 2017 року101,6 968,69 грн.
Липень 2017 року100,2 121,09 грн.
Серпень 2017 року
Всього2 421,73 грн.
Відтак, сума боргу з урахуванням індексу інфляції збільшилась на 2 421,73 грн.

Три відсотки річних розраховуються наступним чином:

сума боргу X 3% / 365 днів X кількість днів періоду заборгованості;

період заборгованості - з 28 березня 2017 року до 31 серпня 2017 року - 156 днів;

60 543,00 грн. х 3% / 365 х 156 = 776,28 грн.

Відтак, три відсотки річних з простроченої суми боргу становлять - 776,28 грн.

Суд приходить до висновку, що без пені сума заборгованості відповідача за договором № 48 від 29.11.2017р. складає: 60 543,00 + 2 421,73 + 776,28 = 63 741,01 грн.

Суд приходить до переконання, що за договором №48 від 29.11.2016 Відповідач має сплатити Позивачу (63 741,01 + 7 255,20) 70 996,21 грн.

Доводи Відповідача про те , що він предявляючи претензію № 129 від 02.02.2017 про сплату штрафу та відшкодування шкоди на суму 50 557,6 грн. зазначив, що керуючись ст.601 Цивільного кодексу України, дана сума сплачується шляхом заліку зустрічних однорідних вимог із відповідним корегуванням платіжних зобов'язань Замовника перед Перевізником без додаткового погодження - суд оцінює критично.

Взаємовідносини вантажовідправника із вантажоодержувачем не є предметом спору.

Посилання відповідача на те, що при розвантаженні продукції з автомобіля Позивача на складі в м. Кривий Ріг по накладній №1476508 від 23.01.2017 ( загальна сума 119 550,96 грн) частина продукції була повернена на склад м.Черкаси на суму 42 057,69 грн не підтверджені належними і допустимими доказами.

Так, за приписами п.п. 15.1. - 15.6. Правил №363, у разі зіпсуття або пошкодження вантажу, а також у разі розбіжностей між перевізником і вантажовідправником обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності, оформлюються актом за формою, що наведена в додатку 4 до Правил перевезення. Записи в акті засвідчуються підписами вантажовідправника і водія. Односторонні записи в акті як вантажовідправника, так і водія вважаються недійсними. При відмові від складання акта, акт складається за участю представника незацікавленої сторони.

Відповідач протягом декількох судових засідань не надав до суду акта на підтвердження того, що водієм автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_3 був порушений температурний режим доставки вантажу для ТОВ «Фоззі-Фуд».

Також відповідач не надав до суду доказів про те, яка саме температура повітря була всередині рефрижератора під час завантаження/вивантаження вантажу, і , яка температура молочної продукції була під час її передачі перевізнику та під час її видачі вантажоодержувачу.

Відповідач по суті визнав той факт, що продукція на суму 42 057, 69 грн повернулася до нього на склад, а не була утилізована.

За змістом ст. 601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Позивач факт взаємозаліку заперечує.

Суд переконаний, що вимоги сторін не є однорідними. Зокрема, для відшкодування шкоди відповідно до статей 440 і 450 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Доказів вини перевізника та безпосереднього причинного звязку між діями перевізника і шкодою до претензії не додавалось( а.с.98 ).

Відтак, вимоги ст.601 ЦК України відповідачем не дотримані, а тому взаємозалік не відбувся.

Суд приходить до переконання, що з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню 70 996,21 грн. за невиконання зобовязань по Договору № 48.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд враховує , що інтереси Позивача представляв адвокат ОСОБА_1, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні: ордером серії ЧК № 42042 від 10.08.2017; договором про надання адвокатських послуг від 10.08.2017; рахунками від 27.10.2017; платіжним дорученням ТОВ «Технотранзит» від 27.10.2017 № 1185 на суму 6080 грн.

За приписами ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Виходячи з того, що позов підлягає до часткового задоволення то витрати за послуги адвоката теж підлягають до часткового задоволення в розмірі 5000 грн.

Витрати по сплаті судового збору суд покладає на відповідача.

Керуючись ст.ст.49, 82 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути - 60 543 грн. боргу; 7 255 грн. 20 коп. пені; 2 421 грн. 73 коп. втрат внаслідок інфляції; 776 грн. 28 коп. 3% річних; 1600 грн витрат по сплаті судового збору та 5000 грн витрат за послуги адвоката з Публічного акціонерного товариства "Юрія" (, вул.Вербовецького,108, м.Черкаси, 18030) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Технотранзит" (код ЄДРПОУ 3901164, АДРЕСА_1, 18005.

В іншій частині позовних вимог відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку визначеному ГПК України з дня складення повного рішення.

Рішення складено 06.11.2017.

СУДДЯ В.В.ЄФІМЕНКО