номер провадження справи 12/103/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2017 Справа № 908/2718/16

Господарський суд Запорізької області у складі судді Смірнова О.Г.,

За участю секретаря судового засідання Бамбизова М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу № 908/2718/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Ексістрой

до відповідача: Концерну Міські теплові мережі

про стягнення 19235,55 грн.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1, довіреність № 0823 від 23.08.2017 року

представника відповідача ОСОБА_2, довіреність № 72/20-19 від 06.06.2017 року

громадянина України ОСОБА_3, паспорт серія СВ № 393814 від 12.05.2001 року

З метою усунення суперечностей у доводах та доказах сторін, у судових засіданнях 08.11.2016 року та 31.10.2017 року згідно вимог ст. 77 ГПК України були оголошені перерви до 22.11.2016 року та до 07.11.2017 року, без винесення процесуальних документів суду, за наслідком яких були складені протоколи відповідно до вимог ст. 811 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю Ексістрой звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Концерну Міські теплові мережі про стягнення основного боргу в сумі 9883,86 грн., трьох процентів річних в сумі 792,27 грн., інфляційних витрат в сумі 8559,42 грн. за договором підряду № 607 від 10.07.2013 року, що разом складає 19235,55 грн. Разом з тим в позові також просить стягнути з відповідача витрати на послуги адвоката в сумі 5000,00 грн.

Ухвалою господарського суду від 20.10.2016 року на підставі ст. 89 ГПК України виправлено описку, допущену у другому пункті резолютивної частини ухвали Господарського суду Запорізької області від 12.10.2016 року у справі № 908/2718/16, виклавши його в наступній редакції: - Справу призначити до розгляду на 01.11.2016 р..., далі по тексту.

01.11.2016 року на адресу суду від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи, в якій останній зазначає, що не визнає позовні вимоги в повному обсязі, позов вважає заявленим безпідставно, оскільки відсутня основна заборгованість, а розрахунок суми позову здійснено позивачем з порушенням вимог законодавства та постанови Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань».

Ухвалою господарського суду від 01.11.2016 року задоволено клопотання відповідача, а саме: відкладений розгляд справи на 08.11.2016 року об 11:45.

Відповідач у справі - Концерн Міські теплові мережі, 08.11.2016 року надав суду в порядку ст. 59 ГПК України, відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує, мотивуючи свою позицію наступним:

- підрядник (позивач) виконав роботу не в строк, встановлений договором, а саме графіком виконання робіт;

- підрядником не було надано документів згідно п. п. 4.2., 4.3., 4.4. Договору, які є підставою для проведення розрахунків, про що замовник неодноразово повідомляв підрядника як в усній, так і в письмовій формі, за відсутності вказаних документів у замовника не наступив обовязок щодо сплати;

- 05.08.2016 року Концерном Міські теплові мережі проведено зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до якого зобовязання останнього за Договором в сумі 9883,86 грн. припинилося, таким чином на момент підписання позовної заяви та предявлення позову до суду заборгованість у відповідача перед позивачем була відсутня;

- підрядник не надав рахунок на оплату, оформлений належним чином, первинні документи, остаточний акт виконаних робіт та довідку КБ-3, виконавчу документацію, акти на закриття прихованих робіт, протоколи випробувань, паспорти та сертифікати якості на використані матеріали й обладнання та інші необхідні документи компетенції підрядника, чим не виконав пункти 4.2., 4.4., 5.11, 5.12, 6.3.10.1, 6.3.15 договору;

- одностороння угода заява про зарахування зустрічних однорідних вимог від 05.08.2016 року № 4289/13 не оскаржена позивачем та не визнана недійсною у встановленому чинним законодавством України порядку;

- позивач не має права вимоги щодо стягнення фінансових санкцій за порушення зобовязання, оскільки саме позивач прострочив виконання зобовязання щодо строку виконання робіт за договором і надання відповідних документів, встановлених умовами договору;

- у взаємовідносинах сторін мала місце прострочка кредитора позивача, що повязана із невиконанням робіт у строк, ухиленням від надання відповідних документів і проведення заліку взаємних вимог, заявлені позивачем фінансові санкції є незаконними, оскільки суперечать ст. 613 ЦК України, тому відсутні підстави для застосування до відповідача ч. 2 ст. 625 ЦК України. Просить на підставі ст. 80 ГПК України припинити провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 9883,86 грн. за відсутністю предмету спору та відмовити позивачу в задоволенні вимог про стягнення трьох процентів річних та інфляційних витрат в повному обсязі.

08.11.2016 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

08.11.2016 року на адресу суду від позивача надійшли пояснення згідно ст. 22 ГПК України, в яких останній зазначає, що процедура надання замовнику рахунку на оплату акту виконаних будівельних робіт діючими нормами законодавства не врегульована. Вказує, що за звичаєм рахунки на оплату надаються/передаються без складання супровідних листів, оскільки сам рахунок не є первинним документом, оскільки не встановлює та не припиняє будь-яких обовязків. Надання рахунку не є обовязком його сплатити, а відсутність рахунку не звільняє від обовязку розрахунку за отримані товари/послуги. Також зазначає, що за звичаєм проведення процедури приймання виконаних робіт замовник ставить свій підпис тільки після отримання та перевірки всіх необхідних документів, тобто факт наявності підпису замовника на акті прийняття виконаних будівельних робіт свідчить про те, що усі необхідні документи отримані, усі необхідні процедури виконані.

14.11.2016 року на адресу суду від позивача надійшли пояснення в порядку ст. 22 ГПК України, в яких останній зазначає наступне:

- підстави, на яких ґрунтуються заперечення відповідача є надуманими, факти не підтвердженими, фактичні обставини спотвореними;

- процедура надання замовнику рахунку на оплату акту виконаних будівельних робіт та іншої документації, необхідної при процедурі здавання прийняття виконаних робіт діючими нормами законодавства не врегульована;

- пункт 4.3. Договору не містить вичерпного переліку та виду документів, які мають бути надані Підрядником;

- жодного письмового повідомлення щодо відсутності документів, зазначених в п. 4.2. Договору, починаючи з дня підписання акту виконаних робіт до сьогодні від відповідача не надходило;

- відповідач у відзиві зазначає, що 05.08.2016 року здійснив розрахунок за виконані роботи шляхом проведення в односторонньому порядку заліку взаємних однорідних вимог, що за відсутності у відповідача зазначених у п. 4.2. Договору документів було б неможливим;

- після отримання від позивача чергової претензії № 712-3 від 12.07.2016 року відповідач фактично визнавши наявність простроченої заборгованості та відсутність законних підстав для здійснення розрахунку за цією заборгованістю в порушення приписів ст. 203 ГК України та ст. 601 ЦК України склав заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог від 05.08.2016 року, які не є однорідними, та стверджує що таким чином здійснив оплату простроченої заборгованості;

- відповідач абсолютно свідомо спотворює факти щодо процедури прийняття виконаних робіт та надання необхідної документації, наводить факти не підтверджені відповідними доказами щодо письмового повідомлення Підрядника про відсутність необхідних документів для здійснення оплати, факти у викладенні відповідача суперечать самі по собі, діє прямо порушуючи норми діючого законодавства.

22.11.2016 року на адресу суду надійшло клопотання позивача у справі - Товариства з обмеженою відповідальністю Ексістрой, згідно приписів частини 1 ст. 79 ГПК України, про зупинення провадження у справі № 908/2718/16 до вирішення повязаної з нею іншої справи № 908/3039/16 про визнання правочину недійсним. Вказане клопотання мотивовано тим, що ТОВ Ексістрой не згодне із проведенням розрахунків шляхом зарахування зустрічної вимоги та на відновлення своїх порушених прав звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом про визнання правочину заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 05.08.2016 року недійсним. При цьому вказує, що позовна заява прийнята до розгляду, в підтвердження чого надав копію ухвали Господарського суду Запорізької області від 15.11.2016 року про порушення провадження у справі № 908/3039/16 та копію відповідної позовної заяви.

22.11.2016 року до суду від відповідача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду від 22.11.2016 року на підставі ч. 1 ст. 79 ГПК України зупинено провадження у справі № 908/2718/16 до розгляду Господарським судом Запорізької області повязаної з нею справи № 908/3039/16 та набрання законної сили рішення суду в цій справі.

Ухвалою господарського суду від 05.12.2016 року в порядку ст. 89 ГПК України виправлено описку, допущену у вступній частині ухвали Господарського суду Запорізької області від 22.11.2016 року у справі № 908/2718/16, виклавши її в наступній редакції: від позивача ОСОБА_1, довіреність № 0825-1 від 25.08.2015 року..., далі по тексту.

22.09.2017 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі у звязку з усуненням обставин, що раніше зумовили її зупинення.

Ухвалою господарського суду від 19.10.2017 року провадження у справі № 908/2718/16 поновлено, судове засідання призначено на 31.10.2017 року о 14:30.

06.11.2017 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання в порядку приписів ст. 69 ГПК України про продовження строку розгляду справи та відкладення судового засідання на іншу дату. Вказане клопотання мотивоване тим, що сторони домовились укласти мирову угоду у цій справі на умовах, що Концерн «МТМ» сплатить основну суму заборгованості в розмірі 152413,39 грн. у справі № 908/3344/16, яка була розглянута господарським судом. При цьому вказує, що сплатити вказані кошти на рахунок позивача може лише 09.11.2017 року.

Розглянувши клопотання відповідача про продовження строку розгляду справи на 15 днів в порядку ст. 69 ГПК України, яке мотивоване проведенням переговорів між сторонами щодо укладання мирової угоди, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні з огляду на умови п. 3.8. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції». Так вказаним пунктом Пленуму визначено, що продовження передбачених частинами першою і другою статті 69 ГПК строків вирішення спору можливе лише у виняткових випадках за клопотанням сторони і не більше як на п'ятнадцять днів (частина третя цієї статті ГПК). Чи є той чи інший випадок винятковим, вирішує суд з урахуванням конкретних обставин даної справи, в тому числі її складності, кількості учасників судового процесу, значного обсягу доказів, які підлягають збиранню та оцінці, тощо. Враховуючи те, що розгляд справи відкладався, в судових засіданнях оголошувались перерви, в тому числі з метою надання можливості сторонам врегулювати спір мирним шляхом, з огляду на обмеженість строків розгляду спору та наявність в матеріалах справи всіх необхідних документів, достатніх для її розгляду по суті, суд не вбачає підстав (винятковості даного випадку) для задоволення клопотання про продовження строку в порядку ст. 69 ГПК України та відкладення.

Представник позивача в судовому засіданні 07.11.2017 року підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні 07.11.2017 року не підтримав подане клопотання про продовження строку розгляду справи та відкладення, просив суд прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Зясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи позивача, заперечення відповідача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 10.07.2013 року між Концерном Міські теплові мережі, далі Замовник, та Товариством з обмеженою відповідальністю Ексістрой, далі Підрядник, був укладений договір підряду № 607, далі Договір.

Відповідно до п. п. 1.1., 1.2. Договору Підрядник зобовязується на власний ризик, власними та залученими силами, із застосуванням власних матеріалів, якісно та в зазначений термін виконати роботу, визначену в п. 1.2. даного Договору, а Замовник зобовязується забезпечити своєчасну оплату та прийняття результату виконаних робіт відповідно до умов даного Договору. Найменування роботи: «Димова труба котельні по вул. Щаслива, 2а капітальний ремонт (інв. № 0320001)».

Згідно з п. п. 3.1., 3.2., 3.4. Договору договірна ціна робіт визначається згідно з ДБН Д.1.1-1-2000 (зі змінами та доповненнями на підставі кошторису, що є невідємною частиною Договору (Додаток 1), є динамічною і на момент укладання цього Договору складає 20035,73 (двадцять тисяч тридцять пять гривень 73 коп.), у т.ч. 20% ПДВ 3339,29 грн. Вартість робіт під час і протягом усього строку виконання робіт може бути скоригована у випадку: зміни нормативної бази, що регламентує порядок визначення вартості робіт; зміни складу й обсягу робіт, які при узгодженні договірної ціни сторони не могли врахувати. Вартість фактично виконаних робіт, що підлягають оплаті, визначається з урахуванням обсягів виконаних робіт і фактичних витрат Підрядника, та підтверджується актами виконаних робіт (форма КБ-2в), довідкою КБ-3 та іншими первинними документами.

Умовами п. 4.1. 4.4. Договору сторони визначили, що Замовник здійснює попередню оплату в розмірі 9393,40 грн. (девять тисяч триста девяносто три гривні 40 коп.), у т.ч. 20% ПДВ 1565,57 грн. на підставі виставленого Підрядником рахунку, протягом 3-х банківських днів з дати отримання рахунку. Щомісячно на підставі підписаної сторонами довідки (форма КБ-3) та виставленого Підрядником рахунку Замовником здійснюється оплата виконаних робіт за вирахуванням вартості матеріалів поставки Підрядника, протягом 20-ти календарних днів. Остаточний розрахунок за даним Договором проводиться по завершенні виконання робіт шляхом безготівкового перерахування Замовником грошових коштів на розрахунковий рахунок Підрядника на підставі рахунку на оплату, згідно актів приймання виконаних робіт (форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних робіт та витрати (форма КБ-3), підписаних сторонами. Перерахування коштів здійснюється Замовником, згідно виставленого Підрядником рахунку, протягом 20-ти календарних днів з дня підписання сторонами документів, зазначених в п. 4.2. та отримання Замовником виконавчої документації, актів на закриття прихованих робіт, протоколів випробувань, паспортів та сертифікатів якості на використані матеріали й обладнання та інші необхідні документи компетенції Підрядника. У виданому Підрядником рахунку належна до сплати сума повинна вказуватися з розшифруванням на суму основного платежу й суму податку на додану вартість по даній операції. У випадку, якщо дана операція не є обєктом оподаткування ПДВ, то в рахунку Підрядник вказує посилання на підпункт, пункт, статтю Податкового кодексу України. Крім цього, у рахунку зазначається номер договору, дата укладення. При відсутності в рахунку даної інформації, рахунок є неналежним чином оформленим і не може бути підставою для здійснення розрахунків за Договором та підлягає переоформленню.

Відповідно до п. 5.1. 5.3., 5.11. Договору сторони узгодили, що Підрядник виконує роботи згідно з календарним графіком виконання робіт, який є невідємною складовою частиною Договору (Додаток 2). Місце виконання робіт: м. Запоріжжя, Ленінський район, вул. Щаслива, 2а. Підрядник приступає до виконання робіт протягом 3-х календарних днів після виконання Замовником всіх операцій, передбачених програмою зупинення обладнання, всіх відключень обладнання, які забезпечують безпечні умови виконання робіт, а також після видачі Замовником Підряднику наряду-допуску на виконання робіт. Здавання-приймання етапів робіт здійснюється щомісячно по мірі їх виконання відповідно до чинних норм і правил та оформляється актом КБ-2в та довідкою КБ-3.

Підпунктом 6.1.1. п. 6.1. Договору передбачений обовязок Замовника своєчасно та в повному обсязі сплатити вартість виконаних робіт.

Згідно з п. 10.1. Договору цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2013 року, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами зобовязань, в тому числі гарантійних.

Позивач в позові вказує, що відповідач в порушення умов Договору не виконав зобовязання з оплати виконаних та прийнятих робіт, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість в сумі 9883,86 грн.

Відповідно до умов п. 4.1. Договору 17.07.2013 року за рахунком № Э-00000025 від 16.07.2013 року Замовником була здійснена попередня оплата в розмірі 9393,40 грн., що підтверджується випискою банку по рахунку позивача на 17.07.2013 року.

Так, на виконання умов Договору, позивач виконав роботи з капітального ремонту Димової труби котельні по вул. Щаслива, 2а на загальну суму 19277,26 грн. що підтверджується підписаним між сторонами у справі без зауважень та заперечень актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року від 08.01.2014 року (форма КБ-2в), а також довідкою про вартість виконаних будівельних робіт від 08.01.2014 року (форма КБ-3).

В подальшому на виконання умов Договору, а саме п. п. 4.2, 4.3., Підрядником було надано Замовнику рахунок № Э-3 від 08.01.2014 року на суму 9883,86 грн. на остаточний розрахунок за виконані Підрядником та прийняті Замовником роботи.

Втім, зобовязання з оплати вартості виконаних робіт за вказаним рахунком залишилось невиконаним відповідачем.

З посиланням на приписи статті 625 ЦК України позивач вказує на прострочення грошового зобовязання з боку відповідача, в звязку з чим намагається стягнути з нього три проценти річних за період з 29.01.2014 року по 30.09.2016 року в сумі 792,27 грн. та інфляційні витрати за загальний період з лютого 2014 року по серпень 2016 року в сумі 8559,42 грн.

Судом досліджені правові норми, які підлягають застосуванню у спірних відносинах сторін. За своєю правовою природою між сторонами було укладено договір будівельного підряду. Відповідно до вимог Господарського кодексу України договір вважається укладеним у випадку досягнення сторонами умов щодо його предмету, строку та ціни. Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, тобто встановили його предмет, визначили ціну, строк дії договору, порядок здачі та приймання робіт, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 639, 875 ЦК України та ст. ст. 180, 181 ГК України, він вважається укладеним згідно частини 7 статті 181 ГК України, а саме подія, до якої прагнули сторони відбулася.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

Частиною 3 ст. 875 ЦК України передбачено, що до договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 1 ст. 877 ЦК України визначено, що підрядник зобов'язаний здійснювати будівництво та пов'язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов'язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.

За приписами частини першої статті 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до частини четвертої статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Матеріали справи свідчать, що позивач виконав роботи з капітального ремонту Димової труби котельні по вул. Щаслива, 2а на загальну суму 19277,26 грн., що підтверджується підписаним між сторонами у справі без зауважень та заперечень актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року від 08.01.2014 року (форма КБ-2в), а також довідкою про вартість виконаних будівельних робіт від 08.01.2014 року (форма КБ-3), засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 18-21).

Частина 1 ст. 854 ЦК України визначає порядок оплати роботи за договором підряду, а саме: якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно з ч. 4 ст. 879 ЦК України оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Порядок оплати виконаних робіт визначений в договорі, про що сторони диспозитивно домовилися в п. п. 4.2., 4.3. Договору, яким передбачено, що остаточний розрахунок за даним Договором проводиться по завершенні виконання робіт шляхом безготівкового перерахування Замовником грошових коштів на розрахунковий рахунок Підрядника на підставі рахунку на оплату, згідно актів приймання виконаних робіт (форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних робіт та витрати (форма КБ-3), підписаних сторонами. Перерахування коштів здійснюється Замовником, згідно виставленого Підрядником рахунку, протягом 20-ти календарних днів з дня підписання сторонами документів, зазначених в п. 4.2. та отримання Замовником виконавчої документації, актів на закриття прихованих робіт, протоколів випробувань, паспортів та сертифікатів якості на використані матеріали й обладнання та інші необхідні документи компетенції Підрядника. Зі змісту вказаного пункту договору вбачається, що настання обовязку Замовника з оплати виконаних робіт обумовлюється відкладальними обставинами, якими є виставлення Підрядником рахунку та підписання сторонами актів приймання виконаних робіт (форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних робіт (форма КБ-3).

Матеріалами справи підтверджений факт настання відкладальних обставин про що свідчать підписані сторонами у справі акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року від 08.01.2014 року (форма КБ-2в) та довідка про вартість виконаних будівельних робіт від 08.01.2014 року (форма КБ-3), а також рахунок № Э-3 від 08.01.2014 року на оплату виконаних робіт.

Виходячи із дати підписання сторонами акта приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт (форма КБ-3), строк оплати виконаних робіт настав 28.01.2014 року, прострочка виникла з 29.01.2014 року.

Докази у справі свідчать, що відповідач здійснив 17.07.2013 року попередню оплату за виконані роботи в розмірі 9393,40 грн., що підтверджується випискою банку по рахунку позивача на 17.07.2013 року (а.с. 17).

Таким чином, заборгованість за виконані позивачем роботи за Договором складає 9883,86 грн.

Разом з тим, Господарським судом Запорізької області розглядалася справа № 908/3039/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Ексістрой до Концерну Міські теплові мережі про визнання недійсною заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 05.08.2016 року.

За наслідками розгляду вказаної справи прийнято рішення від 18.04.2017 року, яким визнано недійсною заяву Концерну Міські теплові мережі за вих. № 4289/13 від 05.08.2016 року про зарахування зустрічних однорідних вимог. Вказане рішення залишено без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 04.09.2017 року, а відтак набрало законної сили.

Вказаним рішенням суду встановлено, що заборгованість Концерну Міські теплові мережі перед Товариством з обмеженою відповідальністю Ексістрой за договором підряду № 607 від 10.07.2013 року становить 9883,86 грн.

Приписами ч. 3 ст. 35 ГПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, встановлені у вказаному рішенні суду обставини щодо розміру заборгованості приймаються судом з урахуванням приписів ч. 3 ст. 35 ГПК України як такі, що не підлягають доказуванню.

Фактичні обставини справи свідчать, що зобовязання з оплати виконаних робіт згідно умов Договору за актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року від 08.01.2014 року з боку відповідача залишились невиконаними належним чином та у повному обсязі, внаслідок чого у останнього виник борг в сумі 9883,86 грн.

В силу загальної норми, передбаченої у статті 599 ЦК України, та спеціальної норми, визначеної у частині першій ст. 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 33 ГПК України зобовязує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивач довів суду факт порушення з боку відповідача своїх зобовязань за договором, а саме не здійснення останнім оплати за виконані роботи за актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року від 08.01.2014 року, в т.ч., що строк виконання відповідачем зобовязання з оплати виконаних робіт за вказаним актом настав, а наявність заборгованості в сумі 9883,86 грн. підтверджена підписаним сторонами у справі без зауважень та заперечень актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року від 08.01.2014 року форми КБ-2в з урахуванням здійсненої відповідачем передоплати. Відповідач доказів сплати боргу у повному обсязі станом на день розгляду справи суду не надав.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Ексістрой про стягнення з Концерну Міські теплові мережі заборгованості в сумі 9883,86 грн. за виконані роботи за договором підряду № 607 від 10.07.2013 року обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Фактичні обставини справи свідчать, що зобовязання з оплати виконаних робіт з боку відповідача залишились невиконаними належним чином.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Матеріали справи свідчать, що позивач за несвоєчасне виконання зобовязань за договором нарахував відповідачу три проценти річних за період з 29.01.2014 року по 30.09.2016 року в сумі 792,27 грн. та інфляційні витрати за загальний період з лютого 2014 року по серпень 2016 року в сумі 8559,42 грн.

Оскільки мало місце прострочення оплати відповідачем за виконані роботи, а надані позивачем розрахунки трьох відсотків річних за період з 29.01.2014 року по 30.09.2016 року та інфляційних витрат за період з лютого 2014 року по серпень 2016 року відповідають приписам вказаної статті, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача трьох відсотків річних в сумі 792,27 грн. та інфляційних втрат в сумі 8559,42 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Стосовно заперечень відповідача, викладених у відзиві, суд вважає зазначити наступне.

Твердження відповідача про ненадання підрядником документів згідно п. п. 4.2., 4.3., 4.4. Договору, які є підставою для проведення розрахунків, не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки у справі містяться підписані між сторонами довідка про вартість виконаних будівельних робіт (форми КБ-3) за грудень 2013 року від 08.01.2014 року, акт приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) за грудень 2013 року від 08.01.2014 року, а також виписані Підрядником (позивачем) рахунки-фактури № Э-00000025 від 16.07.2013 року та № Э-3 від 08.01.2014 року на оплату виконаних робіт.

При цьому виписані Підрядником на оплату виконаних робіт рахунки-фактури відповідають вимогам п. 4.4. Договору, оскільки містять інформацію щодо суми основного платежу, суми податку на додану вартість, номер договору та дату його укладення, а відтак є належним чином оформленими та є підставою для проведення розрахунків між сторонами.

Посилання відповідача на проведення зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою № 4289/13 від 05.08.2016 року та припинення у відповідача зобовязання за Договором на суму 9883,86 грн. судом не приймаються у звязку з тим, що рішенням Господарського суду Запорізької області від 18.04.2017 року у справі № 908/3039/16, яке залишено без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 04.09.2017 року, визнано недійсною заяву Концерну Міські теплові мережі за вих. № 4289/13 від 05.08.16 про зарахування зустрічних однорідних вимог. Відтак клопотання відповідача про припинення провадження у справі № 908/2718/16 в частині стягнення основного боргу в сумі 9883,86 грн. не підлягає задоволенню.

Стосовно тверджень відповідача про ненадання позивачем виконавчої документації, актів на закриття прихованих робіт, протоколів випробувань, паспортів та сертифікатів якості на використані матеріали й обладнання та інших необхідних документів компетенції підрядника слід зазначити, що це не є підставою для звільнення Замовника від обовязку оплати виконаних та прийнятих ним підрядних робіт з огляду на підписання акту приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт (форми КБ-3).

Невиконання обовязку щодо надання Замовнику вказаних документів є підставою для застосування до Підрядника відповідальності згідно розділу VII Договору.

Посилання відповідача на прострочення Підрядником строку виконання робіт приймається судом, однак не звільняє Замовника від обовязку здійснити оплату виконаних та прийнятих будівельних робіт та від відповідальності за порушення строку оплати вартості виконаних робіт (у вигляді сплати трьох відсотків річних та інфляційних витрат).

Витрати зі сплати судового збору в сумі 1378,00 грн. покладаються на відповідача у справі - Концерн Міські теплові мережі, відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України.

Щодо клопотання позивача про стягнення з відповідача витрат на послуги адвоката в сумі 5000,00 грн. слід зазначити наступне.

Статтею 44 ГПК України передбачено, що до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката. В контексті цієї норми судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавалися, а їх сплату підтверджено відповідними фінансовими документами. Стягнення зазначених витрат в рахунок майбутньої їх оплати у вигляді судових витрат чинним законодавством не передбачено.

Відповідно до частини третьої статті 48 ГПК України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру.

При цьому судом враховано, що поняття особи, яка є адвокатом, наводиться в статті 6 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність № 5076-VI від 05.07.2012 року, де зазначено (ч. 1 ст. 6 вказаного Закону), що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

В якості підтвердження витрат на послуги адвоката позивач надав договір про надання послуг адвоката № 3-21/04/15 від 21.04.2015 року. На підтвердження факту оплати наданих адвокатом послуг позивач надав платіжне доручення № 151 від 30.04.2015 року на суму 5000,00 грн.

Зі змісту укладеного між позивачем (Клієнтом) та адвокатом ОСОБА_4 договору про надання послуг адвоката № 3-21/04/15 від 21.04.2015 року вбачається, що за його умовами Клієнт доручає Адвокату, а Адвокат бере на себе зобовязання про надання Клієнту за плату юридичних послуг (далі Послуги) в порядку, обсязі та на умовах, визначених цим договором:

- складання та направлення претензій до Концерну Міські теплові мережі () м. Запоріжжя;

- складання та подання позовної заяви до Господарського суду Запорізької області про стягнення заборгованості за договором будівельного підряду № 607 від 10.07.2013 року до Концерну Міські теплові мережі () м. Запоріжжя;

- бути представником Клієнта під час розгляду зазначеної судової справи у Господарському суді Запорізької області та в апеляційні і касаційній інстанції.

Згідно з п. 5.4. Договору Адвокат надає послуги за цим Договором особисто на підставі цього Договору та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 724, виданого згідно рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Запорізької області від 30.01.2009 року № 35 або з залученням третіх осіб, при умові надання Клієнтом відповідних довіреностей на представництво інтересів у справі.

Умовами пунктів 6.1. 6.3. Договору передбачено, що вартість послуг Адвоката за цим Договором встановлюється в Додатку № 1 до цього Договору, який є невідємною частиною цього Договору та є конфіденційною інформацією. Оплата здійснюється шляхом 100% передплати. Оплата за цим Договором здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування Клієнтом коштів на поточний рахунок Адвоката, реквізити якого вказані у п. 13 цього Договору, на підставі рахунку, виставленого Адвокатом.

Пунктами 11.1., 11.2. вказаного Договору визначено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2015 року. Якщо у строк, передбачений пунктом 11.1 від незалежних від Адвоката причин послуги за цим Договором не будуть надані у повному обсязі, сторони можуть укласти додаткову угоду до цього договору.

Докази укладення додаткової угоди про продовження строку дії договору про надання послуг адвоката № 3-21/04/15 від 21.04.2015 року в матеріалах справи відсутні.

До матеріалів справи позивачем не надано доказів в підтвердження того, що ОСОБА_4 є адвокатом, та докази надання ним послуг за договором № 3-21/04/15 від 21.04.2015 року.

Як свідчать матеріали справи претензія № 0424-3 від 24.04.2015 року, в т.ч. позовна заява підписані генеральним директором ТОВ «Ексістрой» ОСОБА_5, претензія № 0712-3 від 12.07.2016 року підписана заступником генерального директора ТОВ «Ексістрой» ОСОБА_1, а не адвокатом ОСОБА_4

Разом з тим з наданого в якості підтвердження оплати послуг адвоката платіжного доручення № 151 від 30.04.2015 року вбачається, що оплата за складання позовної заяви згідно рахунку-фактури № РФ-00027 від 21.04.2015 року була здійснена позивачем на користь отримувача ПП ОСОБА_4

При цьому рахунок-фактура № РФ-00027 від 21.04.2015 року на оплату позивачу був виписаний ПП ОСОБА_4

Відтак послуги за надання правової допомоги в розмірі 5000,00 грн., які позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача були надані в рамках виконання договору про надання послуг адвоката № 3-21/04/15 від 21.04.2015 року, укладеного між ТОВ Ексістрой та Адвокатом ОСОБА_4, не були оплачені як оплата послуг адвоката безпосередньо адвокату ОСОБА_4

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного клопотання позивача.

У судовому засіданні, яке відбулося 07.11.2017 року, згідно частини 2 статті 85 ГПК України було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 530, 599, 638, 639, 629, 853, ч. 1 ст. 854, ч. 4 ст. 882, 875, 877, 879 ЦК України, ст. ст. 180, 181, 193 ГК України, ст. ст. 42, 43, 33, 34, ч. 3 ст. 43, 44, 48, 49, 82, 82-1, 84, ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Ексістрой до Концерну Міські теплові мережі задовольнити.

2. Стягнути з Концерну Міські теплові мережі, 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, , на користь:

- Товариства з обмеженою відповідальністю Ексістрой, 69013, м. Запоріжжя, вул. Базова, буд. 2-В, , основний борг за виконані роботи за договором підряду № 607 від 10.07.2013 року в сумі 9883 (девять тисяч вісімсот вісімдесят три) грн. 86 коп., три відсотка річних в сумі 792 (сімсот девяносто дві) грн. 27 коп., інфляційні витрати в сумі 8559 (вісім тисяч пятсот пятдесят девять) грн. 42 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн., видавши наказ.

Повне рішення складено 08.11.2017 року

Суддя О.Г.Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.