КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2017 р. Справа№ 910/5524/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Коротун О.М.

Гончарова С.А.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Петренко О.С. - представник, дов. № 046/17 від 21.07.2017;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Валки-Ільменіт"

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2017

у справі № 910/5524/17 (суддя Чебикіна С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Валки-Ільменіт"

до Публічного акціонерного товариства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія"

про визнання договору надання послуг недійсним

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариства з обмеженою відповідальністю "Валки-Ільменіт" з позовом до Державного підприємства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" про визнання договору надання послуг недійсним.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.05.2017 в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Валки-Ільменіт" відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Валки-Ільменіт" звернулось з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.06.2017 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Валки-Ільменіт" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2017 у справі №910/5524/17 прийнято до розгляду та порушено апеляційне провадження; розгляд справи призначено на 13.07.2017.

На підставі ст.ст. 77, 99 ГПК України ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.07.2017 розгляд апеляційної скарги у справі № 910/5524/17 відкладено на 05.09.2017.

У зв`язку з перебуванням судді Тищенко О.В. у відпустці, відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 04.09.2017 було визначено склад суддів: Гаврилюк О.М. (головуючий), Коротун О.М., Гончаров С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.09.2017 прийнято матеріали справи № 910/5524/17 з розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Валки-Ільменіт" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2017 у справі № 910/5524/17 до свого провадження.

На підставі ст.ст. 77, 99 ГПК України ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.09.2017 та від 03.10.2017 розгляд справи відкладався на 03.10.2017 та 31.10.2017, відповідно.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.10.2017 у справі № 910/5524/17 замінено відповідача - Державне підприємство "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" його правонаступником - Публічним акціонерним товариством "Об'єднана гірничо-хімічна компанія".

Представник відповідача у судовому засіданні 31.10.2017 заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2017 у справі № 910/5524/17 залишити без змін, вимоги апеляційної скарги без задоволення.

Представник позивача у судове засідання 31.10.2017 не з'явився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином. Після обговорення, враховуючи, що в ухвалі Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2017 доведено до відома учасників апеляційного провадження, що нез'явлення їх представників в засідання судової колегії, не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги, судова колегія ухвалила розглядати апеляційну скаргу за відсутності представника позивача.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу; апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі; в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, що є у справі, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи із наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 30.12.2015 між позивачем та відповідачем укладено договір надання послуг № 9632, відповідно до п. 1.1 якого предметом даного договору є надання відповідачем, за договором виконавцем, позивачу, за договором замовнику, комплексу послуг по збагаченню чорнового ільменітового концентрату (напівфабрикату), що випускається на виробничих потужностях замовника, та отримання товарного ільменітового концентрату по ТУ14-10-009-97 (Код НПП 07.29.19.00.62) на доводочних фабриках виконавця, в порядку та на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно п. 1.2 договору під послугами по збагаченню ільменітового концентрату, сторони погоджують наступний комплекс робіт: хімічно-мінералогічний контроль продуктів збагачення на кар'єрі та фабриці позивача відповідними службами відповідача; забезпечення вхідного контролю та облік обсягів чорнового концентрату позивача шляхом зважування на автомобільних вагах ЗФ №1 або ЛР відповідачем та забезпечення вихідного контролю та облік обсягів збагаченого ільменітового концентрату шляхом зважування на автомобільних вагах ЗФ №1 або ЛР відповідачем; процес збагачення за стандартами та технологією відповідача.

Згідно із п.1.4 договору кількість фактично отриманих на збагачення чорнових концентратів, випуск збагаченого ільменітового концентрату, ільменіту та ТіО2 у вказаних продуктах визначається відповідними службами відповідача та позивача за діючими у відповідача та позивача методиками та стандартами кількісно-якісного обліку. Визначення показника вилучення ільменіту та ТіО2 по переробці чорнового концентрату проводиться щомісячно при формуванні товарного балансу продуктів збагачення фабрик відповідача.

Пунктом 2.1. договору сторони погодили умову про те, що обсяг послуг, що надається за даним договором, в тонах (ільменітового концентрату та перерахунку на 42% ТіО2) зазначається в додатках до даного договору, які являються невід'ємною частиною даного договору.

Отже сторони погодили вимоги щодо кількості та якості кінцевої продукції.

В матеріалах справи містяться належним чином засвідчені копії підписаних позивачем та відповідачем актів здачі-приймання робіт (надання послуг) за спірним договором, в яких вказана кількість, вартість послуг та зазначено, що сторони претензій одна до одної не мають.

У відповідності до частини 1 статті 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Згідно п. 3.9.Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29.05.2013 № 11, за змістом статті 229 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, є оспорюваним.

Під помилкою слід розуміти таке неправильне сприйняття стороною правочину предмета чи інших істотних умов останнього, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна вважати, що правочин не було б вчинено. Помилка повинна мати істотне значення, зачіпати природу правочину або такі якості його предмета, які значно знижують можливість його використання за призначенням. При цьому істотною вважається така помилка, наслідки якої неможливо усунути або їх усунення вимагає значних витрат від особи, що помилилася, - з урахуванням її майнового становища, характеру діяльності тощо. Обставини, з приводу яких помилилася особа, мають бути наявними на час вчинення правочину.

Обов'язок доведення відповідних обставин покладається на позивача.

Не вважається помилкою щодо якості продукції (товару, іншого майна) неможливість її використання або утруднення в її використанні, які сталися після виконання хоча б однією з сторін зобов'язань, що виникли з правочину, і не пов'язані з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка у мотивах правочину (тобто в обставинах, у зв'язку з якими особа вчиняє правочин) або незнання стороною правочину норм законодавства.

Позивачем не було доведено обставин, з приводу яких він помилився при укладенні договору, істотність їх значення та яким чином ці обставини вплинули на його волевиявлення.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач та відповідач погодили вимоги щодо кількості та якості кінцевої продукції.

В матеріалах справи містяться належним чином засвідчені копії підписаних позивачем та відповідачем актів здачі-приймання робіт (надання послуг) за спірним договором, в яких вказана кількість, вартість послуг та зазначено, що сторони претензій одна до одної не мають.

А також відповідачем надані до матеріалів справи платіжні доручення, які свідчать про оплату позивачем наданих відповідачем послуг за договором № 9632.

Таким чином, своїми конклюдентними діями (дії особи, що виявляють її волю встановити правовідношення, але не у формі усного чи письмового волевиявлення, а своєю поведінкою, щодо якої можна зробити певний висновок про конкретний намір) позивач схвалив укладення договору № 9632.

Згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1-3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Проаналізувавши долучені до матеріалів справи документи, колегія суддів не вбачає підстав, заявлених позивачем, за яких спірний договір може бути визнано недійсним.

Доводи апеляційної скарги не є такими, що надають підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції, зважаючи на викладене та наступні обставини.

Київський апеляційний господарський суд погоджується із висновком господарського суду першої інстанції, що не надсилання відповідачем позивачу повідомлення про реорганізацію є порушенням господарського зобов'язання передбаченого п. 11.5 договору, за що відповідач несе господарську відповідальність, однак це не є підставою для визнання договору № 9632 надання послуг від 30.12.2015 недійсним.

Посилання скаржника на те, що у спірному договорі відсутні умови щодо кількості послуг збагачення, вимоги щодо їх якості, що є прямим порушенням ч. 4 ст. 180 ГК України, спростовуються п. 1.1 договору яким передбачено, що предметом договору є надання відповідачем позивачу послуг з метою отримання товарного ільменітового концентрату по ТУ14-10-009-97, а також п.п. 1.4, 2.1 у яких зазначено, що кількість фактично отриманих на збагачення чорнових концентратів визначається відповідними службами відповідача та позивача за діючими у відповідача та позивача методиками та стандартами кількісно-якісного обліку; обсяг послуг, що надається за даним договором, в тонах (ільменітового концентрату в перерахунку на 42% ТіО2) зазначається в додатках до даного договору, які є невід'ємною частиною даного договору.

Твердження скаржника про те, що господарським судом першої інстанції не була надана можливість участі в розгляді даної справи у зв'язку із відрядженням його представника, у зв'язку із чим справа розглянута без з'ясування всіх обставин, без належного дослідження поданих відповідачем доказів на підтвердження своїх заперечень, є безпідставними, враховуючи наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою суду першої інстанції від 05.04.2017 розгляд справи № 910/5524/17 призначено на 26.04.2017.

Зазначену ухвалу отримано позивачем 19.04.2017, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за № 05276390.

Як вбачається із протоколу судового засідання від 26.04.2017 представник позивача у судове засідання не з'явився, у зв'язку із чим, ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.04.2017 розгляд справи було відкладено на 17.05.2017, факт отримання вказаної ухвали позивачем 12.05.2017 підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за № 00366212.

У судовому засіданні 17.05.2017 були присутніми як представник позивача, так і представник відповідача та оголошено перерву до 22.05.2017.

Як вбачається із протоколу судового засідання від 22.05.2017 та оскаржуваного рішення, представник позивача у судове засідання не з'явився, про місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, про причини нез'явлення у судове засідання суду не повідомив.

Згідно із ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач не скористався правом взяти участь у судовому засіданні ані 26.04.2017, ані 22.05.2017, оскільки не направив свого представника.

Київський апеляційний господарський суд вважає за необхідне зазначити, що законодавством не передбачено обмежень щодо надання керівником юридичної особи повноважень її представника у господарському процесі іншим особам, крім тих, що не мають можливості взяти участь у судовому засіданні, крім того, керівник юридичної особи не був позбавлений права представляти інтереси позивача особисто.

Статтею 77 ГПК України не передбачено обов'язку суду відкладати розгляд справи через повторне нез'явлення в засідання представника сторони.

Крім того необхідно врахувати те, що розгляд справи вже відкладався, позивач не був позбавлений можливості направити іншого представника у засідання суду, надати письмові пояснення або додаткові докази, а також сплив строку розгляду справи.

Таким чином, судом першої інстанції були дотримані норми процесуального права про права та обов'язки сторін у судовому процесі.

Порушення норм процесуального права, на які вказує скаржник, відсутні.

Обставини, на які скаржник посилається як на підставу для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2017 у справі № 910/5524/17, визнаються колегією суддів безпідставними.

З огляду на вищевикладене, правові підстави для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2017 у справі № 910/5524/17 та для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Валки-Ільменіт", відсутні.

Твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених рішенні Господарського суду міста Києва від 22.05.2017 у справі № 910/5524/17.

Скаржником, на підтвердження доводів щодо неправильного застосування норм процесуального та матеріального права, не наведено обставин, які б свідчили про наявність таких порушень.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, скаржник не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли би бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43, 101 ГПК України.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги, згідно із ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Валки-Ільменіт" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2017 у справі № 910/5524/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2017 у справі № 910/5524/17 залишити без змін.

3. Справу № 910/5524/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді О.М. Коротун

С.А. Гончаров