номер провадження справи 22/48/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2017 Справа № 908/1742/17

Господарський суд Запорізької області у складі судді Ярешко О.В., при секретарі Лінчук А.В.

Відомості про учасників процесу:

представник позивача ОСОБА_1, довіреність № 231/20-19 від 11.07.2016;

представник відповідача ОСОБА_2, довіреність № 01-28/1095 від 14.09.2017;

Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи № 908/1742/17

за позовом: Концерну Міські теплові мережі (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137)

до відповідача: Запорізької державної інженерної академії (69006, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 226)

про стягнення 858812,12 грн

СУТНІСТЬ СПОРУ:

29.08.2017 до Господарського суду Запорізької області від Концерну Міські теплові мережі надійшла позовна заява до Запорізької державної інженерної академії про стягнення суми заборгованості за договором про закупівлю послуг з централізованого постачання гарячої води за державні кошти № 171018 від 14.03.2016 у розмірі 858812,12 грн, з яких основний борг в розмірі 715144,77 грн, пеня 52185,06 грн, інфляційні втрати 75903,46 грн, 3 % річних 15584,83 грн.

Ухвалою господарського суду від 30.08.2017 позовна заява прийнята до розгляду, порушено та присвоєно номер провадження у справі 22/48/17, справу до розгляду в засіданні господарського суду призначено на 14.09.2017.

У судових засіданнях 14.09.2017 та 05.10.2017 на підставі ст. 77 ГПК України оголошувалась перерва до 26.10.2017.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушення умов укладеного між Концерном Міські теплові мережі та Запорізькою державною інженерною академією договору про закупівлю послуг з централізованого постачання гарячої води за державні кошти № 171018 від 14.03.2016 не виконав свої зобовязання щодо оплати отриманої ним теплової енергії за період з травня 2016 року по грудень 2016 року, у звязку з чим у нього виникла заборгованість перед Концерном МТМ у сумі 715144,77 грн. На прострочену заборгованість позивач нарахував пеню у розмірі 52185,06 грн, інфляційні втрати у розмірі 75903,46 грн та 3 % річних у розмірі 15584,83 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Концерн МТМ посилається на ст. ст. 11, 15, 16, 258, 509, 526, 530, 611, 625, 629 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 2, 193, 232, 276 Господарського кодексу України, ст. ст. 1, 2, 54-57, 82 Господарського процесуального кодексу України та Закон України «Про теплопостачання».

13.09.2017 від Запорізької державної інженерної академії надійшли пояснення на позовну заяву, в якій відповідач проти позову не заперечив та зазначив, що має можливість на добровільне поступове погашення заборгованості.

За клопотанням представників сторін 26.10.2017 розгляд справи здійснювався без застосування засобів фіксації судового процесу.

Представник позивача в судовому засіданні 26.10.2017 підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача відповів на поставлені судом питання, проти задоволення позовних вимог не заперечив.

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 26.10.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

14.03.2016 між Концерном Міські теплові мережі та Запорізькою державною інженерною академією укладено договір про закупівлю послуг з централізованого постачання гарячої води за державні кошти № 171018, відповідно до п. п. 1, 2 якого виконавець зобовязується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого постачання гарячої води протягом 2016 року, а споживач зобовязується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Виконавець надає послугу з централізованого постачання гарячої води на обєкти споживача, які розташовані за адресою: вул. Добролюбова, 22; вул. Трегубенка, 19.

Згідно з пунктами 7, 8 ,10 договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Платежі за послуги вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Споживач має право здійснювати авансовий платіж.

Послуги оплачуються в безготівковій формі.

Споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від виконавця документи за розрахунковий період:

- рахунок;

- акт надання послуг з централізованого постачання гарячої води.

Пункт 14 договору закріпив, що за порушення споживачем строків оплати за надані послуги з централізованого постачання гарячої води, встановлених в п. 7 цього договору, останній сплачує виконавцю пеню у розмірі 0,5% від суми заборгованості за надані послуги з централізованого постачання гарячої води за кожний день прострочення по день фактичної оплати. Оплата пені не звільняє споживача від виконання своїх обовязків по оплаті заборгованості.

Відповідно до п. п. 18.1, 19.1 договору споживач зобовязаний оплачувати послуги в установлений договором строк.

Виконавець має право нараховувати у разі несвоєчасного внесення споживачем плати за надані послуги пеню у розмірі, встановленому законодавством і цим договором.

Згідно з п. 21.2 споживач несе відповідальність згідно із законодавством і цим договором за несвоєчасне внесення платежів за послуги шляхом сплати пені.

Пунктами 33, 34 договору сторони погодили, що цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається до 31.12.2016.

Припинення дії договору не звільняє споживача від обовязку повної сплати за спожиту теплову енергію та відповідальності, передбаченої цим договором і чинним законодавством України.

В період дії договору на виконання його умов Концерном Міські теплові мережі в період з травня 2016 року по грудень 2016 року було поставлено гарячої води на користь Запорізької державної інженерної академії на загальну суму 715144,77 грн, що підтверджується наступними актами приймання-передачі теплової енергії, надання послуг з централізованого постачання гарячої води:

- акт від 31.05.2016 за травень 2016 року на суму 44309,67 грн;

- акт від 30.06.2016 за червень 2016 року на суму 39840,60 грн;

- акт від 31.07.2016 за липень 2016 року на суму 57387,37 грн;

- акт від 31.08.2016 за серпень 2016 року на суму 102664,24 грн;

- акт від 31.09.2016 за вересень 2016 року на суму 72175,91 грн;

- акт від 31.10.2016 за жовтень 2016 року на суму 123346,86 грн;

- акт від 31.11.2016 за листопад 2016 року на суму 143239,40 грн;

- акт від 31.12.2016 за грудень 2016 року на суму 132180,72 грн;

Також відповідачу позивачем були виставлені відповідні рахунки.

Вказані акти та рахунки, як вказує позивач, кожного місяця направлялись на адресу Запорізької державної інженерної академії відповідно до реєстру поштових відправлень Концерну МТМ від 07.06.2016, 07.07.2016, 09.08.2016, 07.09.2016, 06.10.2016, 10.11.2016, 06.12.2016, 10.01.2017.

Відповідач не оплатив послуги, надані позивачем на загальну суму 715144,77 грн, у звязку з чим позивач звернувся до нього з претензією від 25.07.2017 № 1135/09 з вимогою сплатити заборгованість за теплову енергію у розмірі 715144,77 грн.

Відповідач за теплову енергію, надану позивачем в період з травня 2016 року по грудень 2016 року на виконання умов договору про закупівлю послуг з централізованого постачання гарячої води за державні кошти № 171018 від 14.03.2016, не розрахувався, у звязку з чим за ним виникла заборгованість у розмірі 715144,77 грн.

У поясненнях, що надійшли від Запорізької державної інженерної академії до суду 13.09.2017, відповідач визнав утворену за ним основну заборгованість у розмірі 715144,77 грн, а також суми нарахованих пені у розмірі 52185,06 грн, інфляційних втрат у розмірі 75903,46 грн та 3 % річних у розмірі 15584,83 грн.

Також відповідач надав акт звірки взаємних розрахунків за період з травня 2016 року по грудень 2016 року станом на 07.09.2017, підписаний та скріплений печатками сторін, відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем склала 715144,77 грн.

Предметом розгляду по даній справі є стягнення з Запорізької державної інженерної академії заборгованості за договором про закупівлю послуг з централізованого постачання гарячої води за державні кошти № 171018 від 14.03.2016 за період з травня 2016 року по грудень 2016 року в розмірі 858812,12 грн, з яких 715144,77 грн основна заборгованість, 52185,06 грн пеня, 75903,46 грн інфляційні втрати та 15584,83 грн 3% річних.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Як передбачає ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у встановлений строк.

В порушення умов пункту 8 договору споживач не оплатив вартість відпущеної теплової енергії не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість в сумі 715144,77 грн. Неналежне виконання відповідачем зобовязань підтверджено матеріалами справи. Доказів про сплату суми боргу відповідачем суду не надано, а тому вимога про стягнення заборгованості за договором про закупівлю послуг з централізованого постачання гарячої води за державні кошти № 171018 від 14.03.2016 в розмірі 715144,77 грн є законною та підлягає задоволенню.

Також позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 52185,06 грн пені, 75903,46 грн інфляційних втрат та 15584,83 грн 3% річних.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Згідно з ч. 1 ст. 230 та ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 р. N 543/96-ВР Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У пункті 14 договору сторони закріпили, що за порушення споживачем строків оплати за надані послуги з централізованого постачання гарячої води, встановлених в п. 7 цього договору, останній сплачує виконавцю пеню у розмірі 0,5% від суми заборгованості за надані послуги з централізованого постачання гарячої води за кожний день прострочення по день фактичної оплати. Оплата пені не звільняє споживача від виконання своїх обовязків по оплаті заборгованості.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов'язання, вимоги про стягнення з нього пені є законними і обґрунтованими.

Суд, перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування пені, зазначає, що позивач вірно обмежив її нарахування подвійною обліковою ставкою НБУ.

Однак, позивачем допущено помилки щодо дати початку прострочення платежів.

Пунктом 8 договору закріплено, що платежі за послуги вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Отже, 20 число місяця, що настає за розрахунковим, є кінцевим терміном сплати платежу.

У звязку з цим, суд зазначає:

- за актом від 31.05.2016 прострочка виникла з 21.06.2016;

- за актом від 30.06.2016 прострочка виникла з 21.07.2016;

- за акт від 31.07.2016 прострочка виникла з 21.08.2016;

- за актом від 31.08.2016 прострочка виникла з 21.09.2016;

- за актом від 31.09.2016 прострочка виникла з 21.10.2016;

- за актом від 31.10.2016 прострочка виникла з 21.11.2016;

- за актом від 31.11.2016 прострочка виникла з 21.12.2016;

- за актом від 31.12.2016 прострочка виникла з 21.01.2017;

Суд здійснив перерахунок пені, врахувавши те, що суд не може виходити за межі заявлених вимог.

За розрахунком суду стягненню з відповідача підлягає пеня у розмірі 51239,09 грн. У стягненні 945,97 грн пені суд відмовляє.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов'язання, вимоги про стягнення з нього 3% річних та інфляційних втрат заявлено позивачем обґрунтовано.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд дійшов до висновку, що він є вірним, у звязку з чим позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 75903,46 грн підлягають задоволенню.

Розрахунок позивача на суму 15584,83 грн 3 % річних є невірним, оскільки, як було зазначено, позивач невірно визначив початок прострочення платежів.

За розрахунком суду стягненню з відповідача підлягають 3 % річних у розмірі 15526,16 грн. У стягненні 58,67 грн 3 % річних суд відмовляє.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Концерну Міські теплові мережі до Запорізької державної інженерної академії задовольнити частково.

Стягнути з Запорізької державної інженерної академії (69006, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 226, ) на користь Концерну Міські теплові мережі (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, ) суму боргу за договором 715144 (сімсот п'ятнадцять тисяч сто сорок чотири) грн 77 коп., пеню в розмірі 51239 (пятдесят одна тисяча двісті тридцять девять) грн 09 коп., 3% річних у розмірі 15526 (п'ятнадцять тисяч пятсот двадцять шість) грн 16 коп., інфляційні втрати в розмірі 75903 (сімдесят пять тисяч девятсот три) грн 46 коп. та 12867 (дванадцять тисяч вісімсот шістдесят сім) грн 20 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 30.10.2017.

Суддя О.В. Ярешко