ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2017 року Справа № 904/9857/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:Удовиченка О.С.
суддів:Катеринчук Л.Й., Панової І.Ю.
розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на постанову та на рішення Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.06.2017 господарського суду Дніпропетровської області від 11.04.2017

у справі№ 904/9857/16 господарського суду Дніпропетровської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
доКомунального підприємства "Павлоградтеплоенерго"
простягнення 1 043 133 грн. 82 коп.,
в судовому засіданні взяли участь представники :

ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"Безпалюк Олександ Леонідович

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - ПАТ "НАК Нафтогаз України", позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго" (далі - КП "Павлоградтеплоенерго", відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 1 043 133 грн. 82 коп. - з яких: 364 442 грн. 75 коп. - пеня, 19 642 грн. 24 коп. - 3% річних та 1 769 831, 97 грн. інфляційні втрати.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 11.04.2017 (суддя Рудь І.А.) позов задоволено частково; стягнуто з КП "Павлоградтеплоенерго" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 291 557 грн. 20 коп. пені, 658 783 грн. 23 коп. інфляційних втрат, 19 642 грн. 24 коп. 3% річних, 15 643 грн. 02 коп. витрат по сплаті судового збору. В решті позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.06.2017 (колегія суддів: Дармін М.О., Березкіна О.В., Чимбар Л.О.) рішення господарського суду першої інстанції залишено без змін.

ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просить рішення та постанову попередніх судових інстанцій скасувати в частині зменшення розміру пені на 20%, прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача пеню в повному обсязі. Скарга мотивована неправильним застосуванням та порушенням судами норм чинного законодавства, зокрема, ст.233 Господарського кодексу України.

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що 26.11.2014 між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (продавець) та КП "Павлоградтеплоенерго" (покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу №1062/15-БО-3 (далі - договір), за умовами якого продавець зобов'язався передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "НАК "Нафтогаз України", а покупець зобов'язувався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах договору (п.1.1 договору).

Протягом договірного періоду сторони вносили зміни до договору в частині ціни газу, по що укладали додаткові угоди №1 від 23.01.2015, № 2 від 10.02.2015, № 3 від 11.03.2015, № 4 від 08.04.2015, № 5 від 29.05.2015, № 6 від 30.06.2015, № 7 від 29.07.2015.

Крім того, між сторонами було укладено три додаткові угоди до договору 20.10.2015 № 8, 22.10.2015 № 9, 02.11.2015 № 10.

За умовами п. 6.1 договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Судами встановлено, що на виконання умов договору позивач за періоди січень - квітень 2015 та жовтень - грудень 2015 поставив відповідачу природний газ на загальну суму 29 646 345,46 грн. Натомість, відповідач за отриманий природний газ розрахувався несвоєчасно, що підтверджується кінцевим сальдо по підприємству відповідача, довідкою по операціях із підприємством відповідача тощо.

ПАТ "НАК Нафтогаз України" звернувся до господарського суду позовом про стягнення з КП "Павлоградтеплоенерго" 364 442 грн. 75 коп. - пені, 19 642 грн. 24 коп. - 3% річних та 1 769 831, 97 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу від 26.11.2014 № 1062/15-БО-3 в редакції додаткових угод щодо своєчасної оплати вартості спожитого природного газу у період з січня по квітень та з жовтня по грудень 2015.

Відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру нарахованої позивачем пені на 50% з посиланням на те, що КП "Павлоградтеплоенерго" є збитковим нерентабельним підприємством, якому важко розрахуватися своєчасно за поставлений газ, оскільки відповідно до закону відповідач не може розпоряджатися своїми рахунками, не може стягнути кошти зі своїх боржників, державна виконавча служба проводить несвоєчасне стягнення заборгованості зі споживачів, у зв'язку відбувається накопичення боргів.

Задовольняючи позовні вимоги частково, місцевий господарський суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідач неналежним чином виконав свої зобов'язання перед позивачем з оплати поставленого природного газу, порушив умови укладеного договору, тому позовні вимоги про примусове стягнення з відповідача 3% річних в сумі 19642,24 грн. та інфляційних втрат в розмірі 658783,23 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відносно позовних вимог про стягнення з відповідача пені, суд першої інстанції з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, прийняв рішення про її зменшення на 20% при цьому взяв до уваги майновий стан відповідача, встановив, що відповідач не є фактичним споживачем газу, оскільки відповідно до п.1.2 договору купівлі-продажу природного газу газ, що продається за цим договором, використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями; відповідач є підприємством комунальної форми власності, основним напрямком діяльності якого є виробництво та постачання споживачам; основною причиною порушення зобов'язання відповідачем є велика кредиторська заборгованість, що є наслідком несвоєчасних платежів населення, бюджетних організацій; оцінив співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, врахував інтереси обох сторін, а також доводи, викладені в заперечені позивача щодо зменшення розміру пені, проаналізував наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази, які свідчать про поважність причин, обумовлених об'єктивними обставинами, врахував, що відповідачем було здійснено оплату за поставлений газ за договором у повному обсязі.

Колегія погоджується з висновками судів попередніх інстанцій та вважає доводи заявника касаційної скарги щодо невірного застосування судами ст.233 ГК України безпідставними з огляду на наступне.

За приписами ч. 1 ст. 233 ГК України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно із ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Право господарського суду на зменшення розміру неустойки закріплено й пунктом 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, відповідно до якого, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

З огляду на викладене, в даному випадку наявні правові підстави для часткового задоволення клопотання відповідача про зменшення на підставі п.3 ч.1 ст.83 ГПК України пені на 20 %.

Відповідно до ч. 1 ст. 111 10 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.06.2017 та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.04.2017 прийняті з дотриманням норм матеріального і процесуального права підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.06.2017 та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.04.2017 у справі №904/9857/16 залишити без змін.

Головуючий О.С. Удовиченко

Судді Л.Й. Катеринчук

І.Ю. Панова