КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2017 р. Справа№ 910/15883/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Тищенко А.І.

Скрипки І.М.

при секретарі судового засідання Денисюк І.Г.

за участю представників:

від позивача: Сіліна М.Д. - за належним чином оформленою довіреністю;

від відповідача-1 : не з'явилися;

від відповідача-2 : Кухаревська Н.О. - за належним чином оформленою довіреністю;

від відповідача-3 : Новіцька Л.О. - за належним чином оформленою довіреністю;

від третьої особи-1 : не з'явились;

від третьої особи-2: не з'явились;

від третьої особи-3: Костіна Т.Л. - за належним чином оформленою довіреністю;

третьої особи-4: Грінцов М.М. - за належним чином оформленою довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Шевченківського районного управління Головного управління МВС України в м. Києві

на рішення господарського суду міста Києва від 13.12.2016 у справі № 910/15883/14 (суддя Курдельчук І.Д.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Дельта Груп"

до 1. Шевченківського районного управління Головного управління МВС України в м. Києві

2. Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві

3. Державної казначейської служби України

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів:

1. Державне підприємство "Підприємство "Черкаський державний завод хімічних реактивів"

2. Білозерський районний відділ УМВС України в Херсонській області

3. Міністерство внутрішніх справ України

4. Національна поліція України

про стягнення 523 826 176 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Дельта Груп" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Шевченківського районного управління Головного управління МВС України в м. Києві, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, Державної казначейської служби України про стягнення 241 664,267 суми прямого збитку; 26 973 250 грн. збитків внаслідок витрат на утилізацію товару; 84 550 963 грн. упущеної вигод; 70 637 696 грн. ПДВ; 100 000 000 грн. моральної шкоди, що в сумі складає 523 826 176 грн. (відповідно до заяви позивача від 29.11.2016 про збільшення розміру позовних вимог).

Позовні вимоги були вмотивовані тим, що Товариству, діями відповідача, була завдана шкода 241 664,267 суми прямого збитку; 26 973 250 грн. збитків внаслідок витрат на утилізацію товару; 84 550 963 грн. упущеної вигод; 70 637 696 грн. ПДВ; 100 000 000 грн. моральної шкоди, що в сумі складає 523 826 176 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 13.12.2016 позов задоволено частково. Стягнуто з Шевченківського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві за рахунок державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Дельта Груп" : 88559025 (вісімдесят вісім мільйонів п'ятсот п'ятдесят дев'ять тисяч двадцять п'ять) грн. прямих збитків; 22379270 (двадцять два мільйони триста сімдесят дев'ять тисяч двісті сімдесят) грн. вартості утилізації; 84550963 (вісімдесят чотири мільйони п'ятсот п'ятдесят тисяч дев'ятсот шістдесят три) грн. упущеної вигоди та 39097851 (тридцять дев'ять мільйонів дев'яносто сім тисяч вісімсот п'ятдесят одну) грн. 60 коп. ПДВ. У задоволенні решти позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Шевченківське районне управління Головного управління МВС України в м. Києві звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що позивачем в установленому порядку недоведено наявність безпосереднього причинно-наслідкового зв'язку між завданими збитками та діями Відповідача-1, оскільки належними та допустимими доказами з боку позивача це не підтверджено, а висновки експерта, на які у своєму рішенні посилається суд першої інстанції зазначених обставин не встановлюють.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Тищенко О.В.) від 10.02.2017 року апеляційну скаргу Шевченківського районного управління Головного управління МВС України в м. Києві прийнято до провадження, призначено розгляд справи на 21.03.2017 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.03.2017 залучено до участі у справі в якості третьої особи-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Міністерство внутрішніх справ України та задоволено клопотання про продовження строку розгляду апеляційної скарги; продовжено строк розгляду апеляційної скарги Шевченківського районного управління Головного управління МВС України в м. Києві у справі №910/15883/14 на п'ятнадцять днів; розгляд справи відкладено на 11.04.2017 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.04.2017 року залучено до участі у справі в якості третьої особи-4, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Національну поліцію України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.04.2017 року задоволено заяву судді Іоннікової І.А. про самовідвід у справі № 910/15883/14.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, сформовано для розгляду зазначеної апеляційної скарги колегію суддів у складі: головуючий суддя: Гончаров С.А., судді Куксов В.В., Скрипка І.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.04.2017 року колегією суддів в зазначеному складі прийнято апеляційну скаргу до провадження, розгляд справи призначено на 17.05.2017 року.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 16.05.2017 року у зв'язку з перебування судді Куксова В.В. у відпустці, сформовано для розгляду зазначеної апеляційної скарги колегію суддів у складі: головуючий суддя: Гончаров С.А., судді Скрипка І.М., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.05.2017 року колегією суддів в зазначеному складі прийнято апеляційну скаргу до провадження, розгляд справи відкладено на 21.06.2017 року.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 21.06.2017 року у зв'язку з перебування судді Скрипки І.М. у відпустці, сформовано для розгляду зазначених апеляційних скарг колегію суддів у складі: головуючий суддя: Гончаров С.А., судді Тищенко А.І., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.06.2017 року колегією суддів в зазначеному складі прийнято апеляційну скаргу до провадження, розгляд справи призначено на 04.07.2017 року.

Розгляд справи неодноразово було відкладено.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 05.09.2017 року у зв'язку з перебування судді Михальської Ю.Б. у відпустці, сформовано для розгляду зазначених апеляційних скарг колегію суддів у складі: головуючий суддя: Гончаров С.А., судді Тищенко А.І., Скрипка І.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.09.2017 року колегією суддів в зазначеному складі прийнято апеляційну скаргу до провадження, розгляд справи відкладено до 20.09.2017 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2017 року розгляд справи відкладено до 18.10.2017 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.10.2017 року розгляд справи відкладено до 01.11.2017 року.

Відповідач-1, згідно з поданим до апеляційного суду 21.03.2017 року поясненнями, додатково обґрунтовує доводи викладені в апеляційній скарзі.

Відповідач-2, згідно з поданим до апеляційного суду 06.04.2017 року поясненнями, підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просить суд задовольнити апеляційну скаргу Шевченківського районного управління Головного управління МВС України в м. Києві в повному обсязі.

Третя особа-3, яка не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, згідно з поданим до апеляційного суду 10.04.2017 року відзивом, підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просить суд скасувати рішення господарського суду міста Києва від 13.12.2016 у справі № 910/15883/14 в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Відповідач до судового засідання, що відбулось 20.01.2013 року, не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судовою колегією встановлено, що неявка представників відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, та, за таких обставин, розгляд справи за відсутності відповідача є можливим.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, Київський апеляційний господарський суд вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Згідно ст.101 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

Позивач є товариством, одним з видів діяльності якого є оптова торгівля пестицидами та агрохімікатами.

04.04.2007 Товариством було отримано ліцензію Міністерства аграрної політики України серії AB № 230571 для здійснення діяльності з оптової торгівлі пестицидами та агрохімікатами (тільки регуляторами росту).

09.08.2010 Товариством (покупцем) і приватним підприємством "Агрохімпро-Одеса" (продавець; далі - Підприємство) було укладено договір купівлі-продажу № 16/08 (далі - Договір), за умовами якого продавець зобов'язується передати у власність покупця належний продавцю товар, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити його за ціною вказаною у специфікації або в додатковій угоді.

Вказаний правочин було виконано позивачем і Підприємством; доказів протилежного суду не подано.

19.04.2011 слідчим слідчого відділення Шевченківського РУ старшим лейтенантом міліції Ощепковим М.Д. було порушено кримінальну справу № 10-26040 за ознаками злочину передбаченого частиною третьою статті 177 Кримінального кодексу України (порушення прав на винахід, корисну модель, промисловий зразок, топографію інтегральної мікросхеми, сорт рослин, раціоналізаторську пропозицію; далі - КК України).

Кримінальна справи № 10-26040 була порушена на підставі листа директора аграрного бізнесу компанії Дюпон де Немуар енд Компані щодо порушення службовими особами Товариства патентів України № 26336 та № 19806, які захищають використання сульфонілречовини, що є римсульфуроном.

17.05.2011 співробітниками відповідача-1 було проведено обшук складських приміщень позивача, розташованих за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с. Чорнобаївка, 152 кілометр залізниці Одеса - Херсон. В ході обшуку було вилучено, зокрема такі агрохімікати: престиж (20 л); престиж (360 кг); карате 050 ЕС (8 800 л); карате зеон (130 л); круйзер 350 FS (480 л); милагро 040 8С К.С. (35 л); тилт (75 л); тиаметоксан (2320 л); парус (тиаметоксан) (11 9960 л).

21.09.2011 слідчим слідчого відділення Шевченківського РУ старшим лейтенантом міліції Ощепковим М.Д. було порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_10 (ІНФОРМАЦІЯ_1) за ознаками злочину передбаченого частиною третью статті 177 КК України.

01.10.2011 ОСОБА_10 як службовій особі позивача було пред'явлено обвинувачення у скоєнні злочину передбаченого частиною третьою статті 177 КК України.

19.12.2011 постановою слідчого СУ ГУМВС України в м. Києві Вітряка O.A. кримінальну справу № 10-26040 порушену відносно ОСОБА_10 було закрито у зв'язку з відсутністю в діях фізичної особи складу злочину.

28.12.2011 Шевченківським РУ отримано звернення директора Товариства ОСОБА_10 про повернення майна вилученого 17.05.2011 під час обшуку в рамках кримінальної справи № 10-26040.

19.04.2012 Товариством було направлено на адресу ГУМВС України в м. Києві заяву про повернення майна вилученого 17.05.2011 під час обшуку в рамках кримінальної справи № 10-26040.

21.05.2012 постановою Шевченківського районного суду м. Києва зі справи № 2610/8353/2012 скасовано постанову слідчого СУ ГУМВС України в м. Києві Вітряк O.A. від 19.12.2011 про закриття кримінальної справи № 10-26040 та направлено вказану кримінальну справу до Прокуратури міста Києва для відновлення досудового слідства.

04.09.2012 слідчим слідчого відділення Шевченківського РУ лейтенантом міліції Сушак В.М. було прийнято постанову про закриття кримільної справи № 10-26040 відносно ОСОБА_10 за ознаками злочину передбаченого частиною третьою статті 177 КК України.

19.12.2012 Товариство отримало нову ліцензію Міністерства аграрної політики та продовольства України серії АЕ № 194888 для здійснення діяльності з торгівлі пестицидами та агрохімікатами (тільки регуляторами росту).

03.01.2013 Білозерським РВ УМВС України в Херсонській області було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) відомості про початок досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000024 за ознаками злочину передбаченого частиною третьою статті 229 КК України.

11.01.2013 постановою Шевченківського районного суду м. Києва по справі № 2610/28929/2013 скасовано постанову слідчого СУ ГУМВС України в м. Києві Сушак В.М. від 04.09.2012 про закриття кримінальної справи № 10-26040 відносно ОСОБА_10 та направлено вказану кримінальну справу прокурору Шевченківського району м. Києва для відновлення досудового слідства.

20.02.2013 слідчим СУ ГУМВС України в м. Києві Сушак В.М. матеріали кримінальної справи № 10-26040 внесено до ЄРДР за № 0002966 за ознаками злочину передбаченого частиною першою статті 177 КК України.

16.04.2013 Завод повідомив листом за вихідним № 20-465 старшого слідчого Білозерського РВ УМВС України в Херсонській області Рудківського Є.І. про те, що агрохімічна продукція згідно акта приймання-передачі від 17.05.2011 була передана на відповідальне зберігання до третьої особи-1.

24.04.2013 старший слідчий третьої особи-2 Рудківський Є.І. прийняв постанову про закриття кримінального провадження № 0000024 за ознаками злочину передбаченого частиною третьою статті 229 КК України.

Крім того, вказаною постановою вирішено повернути вилучені агрохімікати представнику Товариства та повідомити про таке рішення Завод.

17.09.2013 слідчим СУ ГУМВС України в м. Києві Сушак В.М. прийнято постанову про закриття кримінального провадження № 0002966.

24.09.2013 позивач листом за вихідним № 02-01/146 звернувся до Заводу із заявою про повернення майна вилученого під час обшуку 17.05.2011 в рамках кримінальної справи № 10-26040 (кримінальне провадження № 0002966).

26.09.2013 Товариство листом за вихідним № 02-01/150 звернулось до Шевченківського РУ із заявою щодо припинення протиправних дій посадових осіб Заводу, що полягають у неповерненні майна переданого їм на зберігання в рамках кримінальної справи № 10-26040 (кримінальне провадження № 0002966).

27.09.2013 позивач листом за вихідним № 02-01/151 звернувся до Прокурора м. Черкаси із заявою щодо припинення протиправних дій посадових осіб третьої особи-1, що полягають у неповерненні майна переданого їм на зберігання в рамках кримінальної справи № 10-26040 (кримінальне провадження № 0002966).

16.10.2013 Завод повідомив листом за вихідним № 20-1026 Товариство про неможливість повернення майна переданого на відповідальне зберігання згідно акта приймання-передачі від 17.05.2011 у зв'язку з відсутністю у слідчого права на скасування арешту майна.

30.10.2013 Прокуратура м. Черкаси листом за вихідним № 221-7023-13 (209-25785 вих 13) повідомила Товариство про відсутність підстав для реагування на незаконні дії Заводу щодо неповернення майна позивачу, окільки, питання про повернення вилученого майна має вирішувати слідчий суддя.

28.02.2014 експертом Черкаської торгово-промислової палати за замовленням Товариства було підготовлено експертний висновок № В-31, яким встановлено, що агрохімікати (гербіциди, інсектициди, фунгіциди та протруйники) не придатні для використання за призначенням із-за перевищення гарантійного терміну зберігання та порушення температурного режиму (термін придатності агрохімікатів закінчився у лютому 2013 року).

Як зазначалось, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Дельта Груп" полягають у стягненні 523 826 176 грн., яка складається з прямого збитку в сумі 241 664 267 грн., збитків внаслідок витрат на утилізацію товару в сумі 26 973 250 грн., упущеної вигоди в сумі 84 550 963 грн., ПДВ 70 637 696 грн., та моральної шкоди 100 000 000 грн.

Так, відмовляючи в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди у сумі 100 000 000 грн., то суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про її необґрунтованість вірно вказавши наступне.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до пункту 3 постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Позивач документально не підтвердив завдання моральної шкоди у сумі 100 000 000 грн.

Так, подані листи про розірвання договорів із покупцями не свідчать про завдання моральної шкоди саме у такій сумі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди у сумі 100 000 000 грн.

Щодо рішення в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Дельта Груп", то суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення посилався на те, що матеріалами справи підтверджується те, що вилучені докази не зберігалися в належних умовах, не проводилася перевірка стану доказів та умов їх зберігання, агрохімікати не були передані на реалізацію до закінчення терміну їх придатності.

Враховуючи проведену судом додаткову судову комплексну товарознавчу та економічну експертизу, на підставі висновків № 8660 та висновків № 8700 від 04.11.2016 року, місцевий суд прийшов до висновку, що стягненню підлягають такі суми: 88 559 025 грн. прямих збитків; 22 379 270 грн. вартості утилізації; 84 550 963 грн. упущеної вигоди та 39 097 851,60 грн. ПДВ.

Проте, колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується з такими висновками, викладеними у рішенні місцевого господарського суду, та вважає їх такими, що не відповідають обставинам справи, з огляду на наступне.

В силу приписів статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно із частиною першою статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини другої статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статті 224, 225 Господарського кодексу України визначають порядок відшкодування збитків за порушення господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібно довести наявність елементів складу цивільного правопорушення, а саме:

- протиправної поведінки,

- факт понесення збитків,

- причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками,

- вину.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, включаються, зокрема:

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Таким чином, збитки є наслідками неправомірної поведінки, дії чи бездіяльності особи, яка порушила права або законні інтереси іншої особи, зокрема, невиконання або неналежне виконання установлених вимог, порушення майнових прав або законних інтересів інших суб'єктів тощо.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Спеціальний порядок відшкодування збитків, заподіяних державним виконавцем при здійсненні виконавчого провадження відсутні загальні підстави притягнення до відповідальності за заподіяння шкоди визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України.

Частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина друга статті 1166 1 Цивільного кодексу України).

Статтею 1173 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (ст. 1174 Цивільного кодексу України).

Збитки, завдані підприємцю внаслідок порушення громадянами чи юридичними особами, органами державної влади чи органами місцевого самоврядування його майнових прав, відшкодовуються підприємцю відповідно до цього Кодексу та інших законів (ст.47 Господарського кодексу України).

Під шкодою у розумінні вищенаведених норм права слід розуміти матеріальну шкоду, що виражається у зменшенні майна позивача в результаті порушення належного йому майнового права та втрати матеріальних цінностей на які останній вправі був розраховувати.

У відповідності до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Необхідною підставою для стягнення збитків з держави є факти неправомірних дій державного органу, наявність шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

За таких обставин, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій чи бездіяльності цього органу чи його посадових або службових осіб, наявність шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями чи бездіяльністю і заподіяною шкодою.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Як зазначалось, суд першої інстанції стягуючи 88 559 025 грн. прямих збитків; 22 379 270 грн. вартості утилізації; 84 550 963 грн. упущеної вигоди та 39 097 851,60 грн. ПДВ виходив з того, що суду не подано документального підтвердження належного виконання відповідачем-1 вимог Інструкції та Порядку, тому вилучені докази не зберігалися в належних умовах, не проводилася перевірка стану доказів та умов їх зберігання, агрохімікати не були передані на реалізацію до закінчення терміну їх придатності.

Судом першої інстанції помилково зроблено висновок про те, що позивачем в установленому порядку доведено наявність безпосереднього причинно-наслідкового зв'язку між завданими збитками та діями Відповідача-1, оскільки належними та допустимими доказами з боку позивача це не підтверджено, а висновки експерта, на які у своєму рішенні посилається суд першої інстанції зазначених обставин не встановлюють.

Позивачем не спростовані посилання відповідача та третіх осіб на те, що матеріали справи не містять обставин збереження у належному стані вилученого у позивача майна особою, якій майно було передано на зберігання.

Також, судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що вилучений товар не був отриманий позивачем з незалежних від слідчого Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві (від Відповідача 1) причин.

Суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що слідчий Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві не вжив заходів щодо повернення речових доказів.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 24.04.2013 року старший слідчий третьої особи-2 Рудківський Є.І. прийняв постанову про закриття кримінального провадження № 0000024 за ознаками злочину передбаченого частиною третьою статті 229 КК України, вказаною постановою вирішено повернути вилучені агрохімікати представнику Товариства та повідомити про таке рішення Завод та 17.09.2013 року слідчим СУ ГУМВС України в м. Києві Сушак В.М. прийнято постанову про закриття кримінального провадження № 0002966,

Тобто, з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що матеріалів вилучений в ході обшуку товар не був отриманий позивачем з незалежних від слідчого причин.

Таким чином, матеріалами справи не підтверджується наявність причинно-наслідкового зв'язку між заподіяною позивачу шкодою від псування вилученого майна у зв'язку із спливом терміну придатності та діями органу досудового розслідування, оскільки зазначене не було зумовлене діями чи бездіяльністю слідчого Шевченківського РУ ГУ МВС України.

Враховуючи фактичні обставини справи, які встановлені під час розгляду справи, колегія суддів вважає недоведеним причинно-наслідковий зв'язок між заподіяною позивачу шкодою та діями чи бездіяльністю слідчого.

З огляду на таке, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Дельта Груп" є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи (п. 3).

З огляду на викладені вище обставини, з урахуванням положень п. 3 ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, колегія апеляційного суду дійшла висновку, що рішення господарського суду міста Києва від 13.12.2016 року у справі № 910/15883/14 підлягає частковому скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга Шевченківського районного управління Головного управління МВС України в м. Києві підлягає задоволенню в позовному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Шевченківського районного управління Головного управління МВС України в м. Києві на рішення господарського суду міста Києва від 13.12.2016 року у справі № 910/15883/14 - задовольнити.

Рішення господарського суду міста Києва від 13.12.2016 року у справі № 910/15883/14 - скасувати в частині задоволення позовних вимог.

Прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Дельта Груп" - відмовити.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді А.І. Тищенко

І.М. Скрипка