ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2017 р.Справа № 922/3292/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Васильєвой Л.О.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроавтозапчастини", м. Дніпропетровськ
до Управління поліції охорони в Харківської області, м. Харків
про стягнення 25869,57 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 довіреність б/н від 09.03.2017 р.

відповідача - ОСОБА_2 довіреність № 2188/43/40/01/2016 від 01.12.2016 р.;

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпроавтозапчастини" звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Управління поліції охорони в Харківської області про стягнення основної заборгованості в розмірі 25 719,48 грн. та 3% річних в розмірі 150,09 грн. В обґрунтування позовних вимог ТОВ "Дніпроавтозапчастини" вказує на неналежне виконання з боку відповідача своїх зобов'язань за Договором про закупівлю товарів №135 від 24.04.2017 року.

Також позивач просить суд покласти на Управління поліції охорони в Харківської області витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 600,00 грн. та витрати по оплаті послуг адвоката в розмірі 3 000,00 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.09.2017 року за позовною заявою було порушено провадження по справі № 922/3292/17 та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 24 жовтня 2017 року.

24 жовтня 2017 року позивач надав суду клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів щодо понесених ТОВ "Дніпроавтозапчастини" витрат по оплаті послуг адвоката.

Надані докази були досліджені та долучені судом до матеріалів справи.

Крім того, до суду надійшла заява позивача (вх. № 34864, Вх. № 2194 - електронною поштою), в якій останній зазначив, що 09.10.2017 року відповідач повністю сплатив основну заборгованість за Договором про закупівлю товарів №135 від 24.04.2017 року, що підтверджується копією платіжного доручення № 8289 від 09.10.2017 року на суму 25 719,48 грн. З огляду на викладене, керуючись п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, представник позивача просить суд припинити провадження у справі в цій частині.

Представник позивача, який брав участь в судовому засіданні 24.10.2017 року в режимі відеоконференції, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 150,09 грн. підтримував, просив суд позов задовольнити та покласти на відповідача витрати по оплаті послуг адвоката.

Представник відповідача в судовому засіданні, а також в запереченнях, наданих до суду 24.10.2017 р., зазначив, що Управлінням поліції охорони в Харківської області дійсно було отримано товар (акумулятори) на підставі видаткової накладної від 02.06.2017 року № ТОВ-000866, однак, в порушення умов Договору про закупівлю товарів №135 від 24.04.2017 року, позивач не надав відповідачу рахунок- фактуру на оплату товару, переданого за вказаною видатковою накладною, з будь -якими заявами (вимогами, претензіями тощо) щодо оплати поставленого товару не звертався. Викладене, на думку відповідача, свідчить про відсутність порушення відповідачем прав та інтересів позивача по Договору.

Крім того, відповідач також заперечує щодо стягнення з Управління поліції охорони в Харківської області витрат по оплаті послуг адвоката.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши представників сторін, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд встановив наступне.

24 квітня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпроавтозапчастини" (за договором - Постачальник) (Позивач) та Управлінням поліції охорони в Харківської області (за договором - Покупець) (Відповідач) було укладено Договір про закупівлю товарів №135, відповідно до умов якого Постачальник зобов'язався поставити та передати у власність Покупцю ОСОБА_3 в асортименті та кількості відповідно Додатку № 1, що є невід'ємною частиною даного Договору, а Покупець зобов'язався прийняти цей ОСОБА_3 та оплатити його на умовах, визначених даним Договором.

Відповідно до п.1.2 Договору партією ОСОБА_3 вважається кількість ОСОБА_3, яка вказана в рахунках-фактурах та видатковій накладній, складених Постачальником на підставі письмової заявки Покупця.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що розрахунок Покупцем за ОСОБА_3 здійснюється у національній валюті України шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на банківський рахунок Постачальника відповідно до виставленого постачальником рахунку - фактури у термін, що не перевищує 45 (сорока п'яти) календарних днів від дня отримання кожної окремої партії ОСОБА_3 Покупцем і переходу до нього права власності на ОСОБА_3.

Згідно п. 5.3 Договору право власності Покупця на поставлений ОСОБА_3 виникає з моменту його прийому Покупцем. Факт прийому засвідчується відміткою Покупця на відповідній накладній або шляхом складання акту приймання-передачі, які складаються Постачальником і надаються Покупцю у момент передачі ОСОБА_3.

На виконання умов вказаного Договору 02 червня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпроавтозапчастини" поставило відповідачу ОСОБА_3 (акумулятор стартерний для автомобілів) на загальну суму 25 719,48 грн., що підтверджується видатковою накладною № ТОВ-000866 від 02.06.2017 року на поставку продукції (том 1, арк.с. 16).

ОСОБА_3 за вказаною накладною було без зауважень отримано представником Управління поліції охорони в Харківської області, повноваження якого підтверджується Довіреністю № 218 від 02.06.2017 року на отримання від ТОВ "Дніпроавтозапчастини" цінностей за рахунком № 806 від 02.06.2017 р. (арк. с. 18), що також не заперечується відповідачем.

Як стверджує позивач в позовній заяві, за поставлену продукцію відповідач станом на 27.09.2017 року (день звернення із позовом до суду) не розрахувався, тобто Покупцем було порушено умову Договору щодо строків оплати товару.

Однак, представниками сторін зазначено, що станом на день розгляду справи відповідач повністю погасив основну заборгованість за Договором про закупівлю товарів №135 від 24.04.2017 року у розмірі 25 719,48 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 8289 від 09.10.2017 року, наданою позивачем.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження по справі якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до абзацу першого п. 4.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі - Постанова) господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

У абзаці четвертому п. 4.4. Постанови зазначено, що припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Враховуючи, що відповідач, після звернення позивача з позовом до суду, сплатив суму основної заборгованості за Договором про закупівлю товарів №135 від 24.04.2017 року, керуючись наведеними нормами законодавства, суд вважає за необхідне припинити провадження у справі в частині стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 25 719,48 грн., у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Щодо заявлених позивачем позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 150,09 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В силу вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, то такі кошти нараховуються незалежно від вини боржника та входять до складу грошового зобов'язання, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Разом з тим, заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що позивач не надав рахунок-фактуру на оплату товару, переданого за видатковою накладною, з будь-якими заявами (вимогами, претензіями тощо) щодо оплати поставленого товару не звертався. Однак, господарський суд констатує, що вони є безпідставними та ґрунтуються на довільному викладенні умов договору, з огляду на наступне.

Пунктами 4.1, 5.3 Договору чітко передбачено, що розрахунок Покупцем за ОСОБА_3 здійснюється у термін, що не перевищує 45 (сорока п'яти) календарних днів від дня отримання кожної окремої партії ОСОБА_3 Покупцем і переходу до нього права власності на ОСОБА_3. В свою чергу, право власності Покупця на ОСОБА_3 виникає з моменту його прийому, а факт прийому засвідчується відміткою Покупця на відповідній накладній.

Також, суд звертає увагу сторін на те, що рахунок (рахунок-фактура) за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа, встановленим ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а носить лише інформаційний характер.

Так, у постанові Верховного суду України по справі № 37/405 від 29.09.2009 р. визначено, зокрема, що рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити на які потрібно перераховувати кошти.

Крім того, суд критично ставиться до викладених у відзиві обставин, оскільки матеріали справи містять довіреність № 218 від 02.06.2017 року, видану відповідачем на отримання від ТОВ "Дніпроавтозапчастини" цінностей саме за рахунком № 806 від 02.06.17 р.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що не надання позивачем рахунку-фактури на оплату товару не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за порушення договірного зобов'язання, накладна, за якою відповідач отримав ОСОБА_3, є самостійною підставою виникнення обов'язку здійснити розрахунок за Договором про закупівлю товарів №135 від 24.04.2017 року, а відповідач був зобов'язаний оплатити товар у термін, що не перевищує 45 (сорока п'яти) календарних днів після його прийняття.

Перевіривши наданий позивачем до матеріалів справи розрахунок 3% річних суд приходить до висновку, що період нарахування визначено вірно: з 18.07.2017 року, 3% річних розраховано без порушення діючого законодавства, а тому суд задовольняє позовні вимоги позивача в частині стягнення на його користь 150,09 грн. річних.

Розглянувши вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на оплату адвокатських послуг, суд зазначає наступне.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно ст. 44 Господарського процесуального кодексу України, до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката.

Відповідно до п. 6.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Разом з тим, пунктом 6.5. вищезазначеної постанови пленуму роз'яснено, що вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Також, згідно статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

В якості доказів витрат на оплату адвокатських послуг позивач надав до позовної заяви копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 1665, видане на підставі рішення Дніпропетровської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 14.11.2006 року № 12; копію Договору про надання правових послуг № 90 від 18 вересня 2017 року; копію додаткової угоди № 1 до Договору № 90 від 18.09.2017 року; акт здавання - приймання наданих послуг від 27.09.2017 року до Договору № 90 від 18.09.2017 року; платіжне доручення № 6597 від 26.09.2017 року на сплату 3000,00 грн. (призначення платежу: "за правові послуги адвоката по дог№90 18.09.17 у справі за позовом ТОВ "ДАЗ" до Упр. поліції охорони в Хар-й обл. про стягн. забор. по дог.№135 24.04.17").

Відповідно до умов Договору про надання правових послуг № 90 від 18 вересня 2017 року та додаткової угоди № 1 до вказаного договору, укладених між ТОВ "Дніпроавтозапчастини" (як Замовник) та ОСОБА_1 (як Виконавець), Виконавець, який є адвокатом відповідно до свідоцтва про право на здійснення адвокатської діяльності № 1652 від 20.11.2006 р. (видане Дніпропетровською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури), надає Замовнику правові послуги у справі за позовом ТОВ "Дніпроавтозапчастини" до Управління поліції охорони в Харківській області () про стягнення заборгованості з оплати за поставлений товар по Договору № 135 від 24.04.2017 р., в тому числі: правовий аналіз документів, складання позовної заяви та подача до господарського суду, представництво Замовника у судових засіданнях господарського суду Харківської області по зазначеній справі в режимі відео конференції у приміщенні господарського суду Дніпропетровської області.

На виконання умов Договору № 90 від 18.09.2017 року адвокатом було підготовлено позов з усіма додатками, на підставі якого і здійснюється судове провадження по справі, а також надано додаткові докази, що пов'язані з розглядом цієї судової справи. Крім того, ОСОБА_1 був присутній в судовому засіданні, що проводилася в режимі відеоконференцзв'язку по справі № 922/3292/17, яке відбулося 24.10.2017 року.

Так, на думку суду, в матеріалах справи наявні достатні докази на підтвердження того, що правова допомога надається адвокатом ОСОБА_1 саме у справі № 922/3292/17.

Пунктом 3.1 Договору № 90 від 18.09.2017 року погоджено вартість послуг Виконавця в розмірі 3000,00 грн. без НДС.

Суд також звертає увагу на те, що порядок обчислення гонорару, як винагороди адвоката, встановлено в договорі про надання правової допомоги у фіксованому розмірі (3000,00 грн.), що відповідає вимогам Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Оплата позивачем послуг адвоката підтверджується платіжним дорученням №6597 від 26.09.2017 р., в якому зазначено відповідне призначення платежу.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд враховує, те, що внаслідок порушення саме відповідачем прав та охоронюваних законом інтересів позивача, останній був змушений звернутися до адвоката для захисту своїх прав і охоронюваних законом інтересів, позивачем надано всі необхідні документи, які підтверджують надання послуг адвокатом ОСОБА_1 по даній справі, а також те, що розмір відшкодування витрат за послуги адвоката (3000,00 грн.), є співрозмірним з переліком наданих адвокатом послуг (надання консультацій, рекомендацій та роз'яснень, підготовка та направлення до господарського суду Харківської області позовної заяви, представництво інтересів позивача під час розгляду справи в Господарському суді Харківської області, тощо) суд вважає, що сума оплати вказаних послуг позивачем є співрозмірною з ціною позову, тому дійшов висновку, що вказані витрати підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог. Втім, оскільки основний борг був сплачений відповідачем після подання позову до суду, судові витрати покладаються на відповідача повністю.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 610, 611, 625, Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 1, 2, 22, 32, 33, 34, 44, 49, п.1-1. ч.1 ст.80, ст.ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Управління поліції охорони в Харківської області (61052, місто Харків, вул. Полтавський шлях, 20, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроавтозапчастини" (49000, АДРЕСА_1, ) 3% річних у розмірі 150,09 гривень, судові витрати по оплаті послуг адвоката в розмірі 3 000,00 гривень та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 600,00 гривень.

3. Провадження у справі в частині стягнення 25719,48 грн. основного боргу припинити у зв'язку з відсутністю предмету спору.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 30.10.2017 р.

Суддя ОСОБА_4