ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2017 р. Справа № 911/2586/17

за позовом приватного акціонерного товариства "Київобленерго", м. Вишневе,

до відповідача ОСОБА_1 районної державної адміністрації, смт. Згурівка Київської області,

про стягнення 46 725,82 грн.

Суддя О.В. Конюх

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність від 12.06.2017 № 280;

від відповідача: не зявився;

СУТЬ СПОРУ:

позивач - приватне акціонерне товариство "Київобленерго" звернулось до господарського суду Київської області з позовом №199 від 10.08.2017 до ОСОБА_1 районної державної адміністрації, в якому просить суд стягнути з відповідача 36 651,01 грн. основного боргу та 10 074,81 грн. пені, а також просить покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 15.01.2014 між публічним акціонерним товариством "Київобленерго" (постачальник) та ОСОБА_1 районною державною адміністрацією (споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії №230000705, відповідно до умов якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю 15 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) ним електричної енергії та здійснює інші платежі за умовами цього договору.

Позивач вказує, що станом на 24.04.2017 відповідачем не в повному обсязі виконувались умови договору №230000705 від 15.01.2014 про постачання електричної енергії щодо оплати такої, у зв'язку з чим в останнього була заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 41 293,63 грн. 24.04.2017 між позивачем та відповідачем було укладено договір № про розстрочку виконання зобов'язань. Разом з тим, як твердить позивач, відповідач не дотримався умов договору про розстрочку виконання зобов'язань № від 24.04.2017. Так, позивач твердить, що станом на 09.06.2017 у відповідача перед позивачем є невиконане зобов'язання щодо оплати 36 651,01 грн. вартості спожитої електричної енергії. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань позивач нарахував відповідачу пеню в сумі 10 074,81 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 30.08.2017 позовну заяву приватного акціонерного товариства "Київобленерго" прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №911/2586/17 та призначено справу до розгляду на 25.09.2017.

15.09.2017 від ОСОБА_1 районної державної адміністрації Київської області до господарського суду Київської області надійшли заперечення на позовну заяву від 11.09.2017 №6-28-1775/2503.

Подані заперечення на позов ОСОБА_1 районна державна адміністрація Київської області мотивує тим, що відповідач є державною установою, фінансується з державного бюджету. При моніторингу тарифів за період 2015-2017 вартість на електроенергію по даному договору від 15.01.2014 №230000705 різко зросла. Однак, в державному бюджеті не передбачено коштів на збільшення вартості енергоносіїв, у зв'язку з чим і виникла вказана заборгованість.

Ухвалою суду від 25.09.2017 розгляд справи відкладено на 09.10.2017.

06.10.2017 від ОСОБА_1 районної державної адміністрації Київської області до господарського суду Київської області надійшов розрахунок реструктуризації боргу по постачанню електричної енергії від 06.10.2017 №6-28-1975/2750.

09.10.2017 від приватного акціонерного товариства "Київобленерго" до господарського суду Київської області надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог від 06.10.2017, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача 21 174,68 грн. заборгованості за спожиту активну електричну енергію та 10 039,89 грн.

Ухвалою суду від 09.10.2017 прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, розгляд справи відкладено на 23.10.2017.

10.10.2017 від ОСОБА_1 районної державної адміністрації Київської області до господарського суду Київської області надійшов розрахунок реструктуризації боргу по постачанню електричної енергії від 06.10.2017 №6-28-1975/2750.

В судове засідання 23.10.2017 з'явився представник позивача, в усних поясненнях просив суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач свого представника в судове засідання 23.10.2017 не скерував, хоча про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся судом належним чином.

Згідно підпункту 3.9.2. пункту 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до права суду, передбаченого ст. 75 ГПК України, справа розглянута за наявними матеріалами.

Розглянувши позов приватного акціонерного товариства "Київобленерго", м. Вишневе Київської області (далі по тексту - ПрАТ "Київобленерго") до ОСОБА_1 районної державної адміністрації, смт. Згурівка Київської області (далі по тексту - ОСОБА_1 РДА) про стягнення 31 214,57 грн., всебічно та повно вивчивши зібрані у справі докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів.

Відповідно до частини 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Майново-господарські зобов'язання між суб'єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) й сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

15.01.2014 між публічним акціонерним товариством "Київобленерго" та ОСОБА_1 РДА укладено договір про постачання електричної енергії №230000705, відповідно до умов якого:

- постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю 15 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) ним електроенергії та здійснює інші платежі за умовами цього договору (пункт 1.1 договору);

- під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватись чинним законодавством України, зокрема Правилами користування електричною енергією, Правилами безпечної експлуатації електроустановок споживачів, Правилами технічної експлуатації електроустановок споживачів та Правилами охорони електричних мереж (пункт 2.1 договору);

- споживач зобов'язується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно умовами додатку №4 "Про порядок розрахунків за активну електроенергію" та додатку №6 "Порядок зняття показів розрахункових приладів обліку електричної енергії" (пункт 2.3.3);

- за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3 -2.3.4 цього договору, з порушенням термінів, визначених в додатку №4 "Порядок розрахунків за активну електроенергію", споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається в розрахунковому документі окремим рядком (пункт 4.2.1 договору);

- у разі виникнення у споживача заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію, сторони за взаємною згодою та у порядку, передбаченому законодавством України, укладають договір щодо розстрочки погашення заборгованості за спожиту електроенергію. При цьому оформляється графік погашення заборгованості, який є додатком до зазначеного договору. Укладення сторонами та дотримання споживачем узгодженого графіку погашення заборгованості не звільняє споживача від оплати поточного споживання електричної енергії. У разі порушення споживачем графіку погашення заборгованості постачальник має право у порядку, визначеному пунктом 6.1.3 цього договору, припинити постачання електричної енергії споживачу до повного погашення заборгованості (пункт 7.6 договору);

- цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2014. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за 30 днів до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде письмово заявлено про припинення його дії, або про перегляд його умов. (пункт 9.4 договору);

Відповідно до додатку №4 до договору №230000705 від 15.01.2014 "Порядок розрахунків за активну електроенергію":

- розрахунковий період встановлено споживачу з 16 числа попереднього місяця до 15 числа розрахункового місяця. При розрахунках за фактично спожиту електроенергію поняття "розрахунковий період" та "календарний місяць" вважаються прирівняними. Якщо дата закінчення розрахункового періоду припадає на 30 або 31 число, у місяцях, які мають меншу кількість днів, вона переноситься на останній день місяця (пункт 1.1 додатку №4 до договору);

- обсяг спожитої електричної енергії для внесення авансового платежу визначається на основі обсягу договірної величини на відповідний розрахунковий період. Для розрахунку авансового платежу застосовують роздрібні тарифи попереднього розрахункового періоду (пункт 1.3 додатку №4 до договору);

- порядок оплати за активну електроенергію виконується у формі авансової оплати та/або планових платежів з остаточним розрахунком по закінченні розрахункового періоду. Авансовий платіж на поточне споживання розрахункового періоду: 100% - повинно бути оплачено до дати початку розрахункового періоду. Остаточний розрахунок: до 100% вартості фактично спожитої електроенергії - 5 операційних днів з дати закінчення розрахункового періоду.

Регулювання відносин, що виникають у зв'язку із купівлею-продажем електричної енергії здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про електроенергетику", Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996 р. "Про затвердження правил користування електричною енергією", іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Між публічним акціонерним товариством "Київобленерго" (кредитор) та ОСОБА_1 РДА (боржник) укладено договір № про розстрочку виконання зобовязань, на наступних умовах:

- відповідно до умов цього договору боржник зобов'язується та гарантує :

ь повне погашення заборгованості, що утворилась виходячи з договору про постачання електроенергії №0206 від 15.01.2014, укладеного між сторонами та існує на момент укладення цього договору;

ь сплачувати відсотки за користування грошовими коштами (товарним кредитом) в розмірі 0%, що нараховуються відповідно до ст. 536 ЦКУ та п.2.1.2 цього договору (пункт 1.1 договору про розстрочку);

- боржник зобов'язаний погасити заборгованість по договору про постачання електроенергії №0206 від 15.01.2014, що складає згідно акту звірки (додаток №1) на 24.04.2017 в сумі 41 293,63 грн. в термін, відповідно до графіка погашення заборгованості додаток №2 до цього договору (пункт 2.1.1 договору про розстрочку);

- в разі неможливості проведення оплати боргу згідно погодженого сторонами графіку, надати повідомлення кредитору про перешкоди у виконанні договірних зобовязань (пункт 2.1.2 договору розстрочки);

- в разі невнесення платежів в строки передбачені графіком, вважати, що термін погашення боргу в повному обсязі настав і сплатити борг повністю (пункт 2.1.3 договору розстрочки);

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Позивач належним чином виконав взяті на себе зобов'язання щодо надання послуг з постачання електроенергії та відповідно до умов договору про постачання електричної енергії №230000705 від 15.01.2014 виставив відповідачу рахунки-фактури:

- рахунок-фактура за спожиту електричну енергію № за травень 2017 на суму 18 357,38 грн. ( 6 357,38 грн. нараховано за активну електроенергію, 12 000,00грн. підлягає оплаті згідно договору про розстрочку);

- рахунок фактура за спожиту електричну енергію № за червень 2017 на суму 26 370,91 грн. ( 5 013,53 грн. нараховано за активну електроенергію, 21 357,38 грн. боргу);

- рахунок фактура за спожиту електричну енергію № за липень 2017 на суму 34756 грн. ( 4 492,16 грн. нараховано за активну електроенергію, 30 264,54 грн. боргу);

- рахунок фактура за спожиту електричну енергію № за серпень 2017 на суму 35 239,91 грн. ( 4 975,37 грн. нараховано за активну електроенергію, 30 264,54 грн. боргу);

- рахунок фактура за спожиту електричну енергію № за вересень 2017 на суму 31 774,68 грн. ( 5 034,77 грн. нараховано за активну електроенергію, 26 739,91 грн. боргу);

Відповідач до матеріалів справи долучив ряд платіжних доручень, зокрема:

- платіжне доручення №82 від 22.06.2017 на суму 11 400,00 грн. з призначенням платежу: згідно рах.фактури № від 16.06.2017;

- платіжне доручення №101 від 20.07.2017 на суму 4 492,16 грн. з призначенням платежу: згідно рах.№ від 17.07.2017;

- платіжне доручення №102 від 20.07.2017 на суму 3 007,84 грн. з призначенням платежу: згідно рах.№ від 17.07.2017;

- платіжне доручення №124 від 17.08.2017 на суму 8 500,00 грн. з призначенням платежу: згідно рах.№823345817 від 15.08.2017;

В заяві про зменшення розміру позовних вимог, позивач вказує, що 25.09.2017 відповідачем здійснено часткову оплату заборгованості.

Разом з тим, позивачем подано до суду акт звіряння розрахунків станом на 01.10.2017, підписаний і скріплений печатками обох сторін, відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем становить 21 174,68 грн.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання. Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин обовязок доведення факту належної оплати за отриманий товар закон покладає на покупця.

Сторони, звертаючись до суду, повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд.

Однак, відповідачем не було подано доказів сплати заборгованості в повному обсязі по договору про постачання електричної енергії №230000705, в тому числі, і з врахуванням договору № про розстрочку виконання зобов'язань від 24.04.2017.

Згідно частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Як вже зазначалось, сторони умовами договору про постачання електричної енергії №230000705 (додаток №4) передбачили, що остаточний розрахунок: до 100% вартості фактично спожитої електроенергії - 5 операційних днів з дати закінчення розрахункового періоду. Розрахунковий період встановлено споживачу з 16 числа попереднього місяця до 15 числа розрахункового місяця. При розрахунках за фактично спожиту електроенергію поняття "розрахунковий період" та "календарний місяць" вважаються прирівняними. Якщо дата закінчення розрахункового періоду припадає на 30 або 31 число, у місяцях, які мають меншу кількість днів, вона переноситься на останній день місяця .

Умовами договору про розстрочку виконання зобов'язань № від 24.04.2017 сторони погодили, що заборгованість відповідача перед позивач станом на 24.04.2017 становить 41 293,63 грн., вказана заборгованість виникнула за договором про постачання електричної електроенергії погашатиметься в такому порядку: до 10.05.2017- 12 000,00 грн., до 12.06.2017 - 14000,00 грн., до 10.07.2017 - 15 293,63 грн.

За таких обставин, суд встановив, що строк оплати заборгованості є таким, що настав.

Таким чином, повно та ґрунтовно дослідивши наявні у справі докази, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 21 174,68 грн. основного боргу обґрунтованою, відповідачем не спростованою, а відтак такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, у зв'язку з простроченням грошового зобов'язання позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в сумі 10 039,89 грн. Щодо зазначених вимог суд зазначає наступне.

Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобовязання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій неустойка, штраф, пеня. При цьому порядок нарахування та розмір санкцій, які можуть бути встановлені договором, встановлені частиною 4 ст. 231 ГК України: у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання, в певній визначеній грошовій сумі, у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів.

Зазначене кореспондується з положеннями ст. 549 ЦК України, відповідно до яких неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, при цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини 2 ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Так, відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Тому період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в якій зобовязання мало бути виконано. Відповідно до частини 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязань припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

Умовами договору про постачання електричної енергії №230000705 сторони погодили, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3 -2.3.4 цього договору, з порушенням термінів, визначених в додатку №4 "Порядок розрахунків за активну електроенергію", споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається в розрахунковому документі окремим рядком (пункт 4.2.1 договору).

Як вбачається з долученого до заяви про зменшення розміру позовних вимог від 06.10.2017 розрахунку пені, така розрахована позивачем за період з 06.08.2016 по 06.10.2017, на заборгованість нараховану на підставі розрахункових документів, які до матеріалів справи не залучено. Щодо наявних в матеріалах справи рахунків-фактур: № за травень 2017, № за червень 2017, № за липень 2017, № за серпень 2017, № за вересень 2017, такі в розрахунку пені позивачем не зазначені.

Також, суд зазначає, що умовами договору про розстрочку виконання зобов'язань № від 24.04.2017, сторони за спільною згодою змінили строк виконання зобов'язання щодо оплати заборгованості в розмірі 41 293,63 грн., яка виникнула за договором про постачання електричної енергії №230000705 від 15.01.2014, так відповідно до додатку №2 до договору про розстрочку "графік погашення заборгованості", така погашатиметься в наступному порядку: до 10.05.2017 - 12 000,00 грн., до 12.06.2017- 14 000,00 грн., до 10.07.2017 - 15293,63 грн.

За таких обставин, підписавши зазначений договір про розстрочку виконання зобовязань від 24.04.2017, сторони змінили строк виконання грошових зобов'язань боржника щодо спірної заборгованості.

Відповідно до пункту 1.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК) господарський суд має зясовувати обставини, повязані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у звязку з порушенням грошового зобовязання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобовязання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Відтак, здійснивши власний розрахунок пені, суд встановив, що з позивача на користь позивача станом на дату розрахунку - 06.10.2017 належить до стягнення перя в сумі 3589,45 грн., тож зазначену вимогу слід задовольнити частково.

Суд розглянувши поданий відповідачем розрахунок реструктуризації боргу по постачанню нлнктричної енергії, зазначає наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови. Про відстрочку або розстрочку виконання рішення, ухвали, постанови, зміну способу та порядку їх виконання виноситься ухвала, яка може бути оскаржена у встановленому порядку.

Вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

При цьому господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Згідно зі статтею 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Разом з тим, відповідачем взагалі не обґрунтовано необхідність реструктуризації, не зазначено жодної поважної підстави для розстрочення виконання рішення, заявник лише зазначає період реструктуризації боргу.

Відповідно до частини другої ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки спір виник в результаті неправомірних дій відповідача, суд, у відповідності до частини другої статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору в мінімальному встановленому законом розмірі покладає на відповідача в повному обсязі.

З огляду на вищевикладене, керуючись статтями 32-34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов приватного акціонерного товариства "Київобленерго" задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 районної державної адміністрації (07600, Київська область, Згурівський район, селище міського типу Згурівка, вул. Українська, будинок,19, код 24211109)

на користь приватне акціонерне товариство "Київобленерго" (08132, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Київська, будинок 2-Б, ідентифікаційний код 23243188)

21 174,68 грн. (двадцять одна тисяча сто сімдесят чотири гривні шістдесят вісім копійок) основного боргу,

3589,45 грн. (три тисячі п'ятсот вісімдесят дев'ять гривень сорок п'ять копійок) пені;

1 600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень нуль копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. В задоволенні решти вимог відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 09.11.2017

Суддя О.В. Конюх