РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2017 р. Справа № 918/599/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Крейбух О.Г.

судді Юрчук М.І. ,

судді Демянчук Ю.Г.

при секретарі Михальчук В.К.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився

відповідача: не з'явився

третьої особи: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства "Завод "Технопривод" на ухвалу господарського суду Рівненської області від "12" вересня 2017 року у справі № 918/599/15

за позовом ОСОБА_2

до Публічне акціонерне товариство "Завод "Технопривод"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - розпорядника майна ПАТ "Завод "Технопривод" Ткачука Д.В.

про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 156 455, 77 грн.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 12.09.2017р. у справі № 918/599/15 Публічному акціонерному товариству "Завод "Технопривод" в задоволенні заяви від 21.08.2017р. про визнання наказу суду таким, що частково не підлягає виконанню, відмовлено.

Боржник ПАТ "Завод "Технопривод", не погоджуючись з прийнятою ухвалою, звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 16.09.2017р., в якій просить ухвалу господарського суду Рівненської області від 12.09.2017р. у справі № 918/599/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, задоволити.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає:

- судом не взято до уваги, що відповідно до ст.117 ГПК України, господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю або чпстково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником або іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково;

- нормами процесуального права не конкретизовано інші причини, з яких виданий судом наказ може бути визнано таким, що не підлягає виконанню повністю або частково;

- постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 13.07.2017р. у справі № 918/111/15 за заявою Держаної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління ДФС у Рівненській області про бакрутство ПАТ «Завод «Технопривод», серед іншого, затверджено мирову угоду по справі № 918/111/15 про банкрутство ПАТ «Завод «Технопривод» від 22.12.2016р.;

- вказаною мировою угодою визначалися вимоги до боржника, які мають вважатися погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами - визнаватися такими, що не підлягають виконанню;

- спори щодо виплати заробітної плати є відокремленими від трудових спорів;

- спори щодо стягнення на користь працівника середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку відносяться до трудових спорів;

- місцевим господарським судом при вирішенні спору не взято до уваги приписи ст.233 КЗпП України для визначення строку, в межах якого працівник може звернутися до суду для вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку - три місяці, на відміну від безстрокового строку на звернення із вимогою про стягнення заборгованості із заробітної плати;

- вимоги ОСОБА_2 до ПАТ «Завод «Технопривод», що розглядалися у даній справі № 918/599/15, не відносяться до вимог щодо виплати заробітної плати, а тому ОСОБА_2 зобов'язаний був подати до господарського суду Рівненської області в межах провадження у справі про банкрутство ПАТ «Завод «Технопривод» заяву з вимогами до боржника, що виникли у період до 12.03.2015р.;

- ОСОБА_2 з вимогами у справі про банкрутство ПАТ «Завод «Технопривод» не звертався, а тому, враховуючи постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 13.07.2017р. у справі № 918/111/15 про затвердження мирової угоди та припинення провадження у справі, наказ господарського суду Рівненської області № 918/599/15 від 17.08.2015р. має виконуватися частково, а саме у частині стягнення на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13.03.2015р. по 16.07.2015р. (27436,92 грн.). А тому наказ № 918/599/15 від 17.08.2015р. у частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.02.2014р. по 12.03.2015р. має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, скаржник вважає, що відсутні правові підстави для відмови у задоволенні заяви про визнання наказу частково таким, що не підлягає виконанню; просить ухвалу господарського суду Рівненської області від 12.09.2017 року у даній справі скасувати та прийняти нове рішення про задоволення заяви.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 18.10.2017 року у справі № 918/599/15 апеляційну скаргу ПАТ «Завод «Технопривод» прийнято до провадження та призначено до розгляду на 01.11.2017 року /мат оск., а.с.43/.

Стягувач ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечує з підстав, викладених у відзиві. Просить ухвалу господарського суду Рівненської області від 12.09.2017 року у справі № 918/599/15 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення /мат.оск.а.с.74-78/.

01.11.2017р. позивач, відповідач участі уповноважених представників в судовому засіданні не забезпечили; про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення /мат.оск.а.с.59-60/.

Колегією суддів відхилено клопотання ПАТ «Завод «Технопривод» про відкладення розгляду справи у зв'язку із зайнятістю представника ОСОБА_4 в інших судових засіданнях, поскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Скаржник був своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, відповідно, мав достатньо часу забезпечити явку в судове засідання іншого представника, оскільки діюче законодавство не обмежує представництво інтересів в суді певним колом осіб. Крім того, у розгляді апеляційної скарги на ухвалу суду суд обмежений п'ятнадцятиденним терміном з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Поскільки ухвалою суду від 18.10.2017р. явка повноважних представників сторін в судове засіданні 01.11.2017р. обов'язковою не визнавалася, то судова колегія вважає можливим повторно розглянути справу за відсутності представників сторін.

Відповідно до ст.101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 16 липня 2015 року у справі № 918/599/15 позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Завод "Технопривод" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 156 455,77 грн. задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ "Завод "Технопривод" на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 117 913,43 грн.

Відмовлено ОСОБА_2 в стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 38 542,34 грн.

Стягнуто з ПАТ "Завод "Технопривод" в доход Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 827,00 грн.

17 серпня 2015 року на виконання рішення господарського суду Рівненської області від 16 липня 2015 року видано відповідний наказ по справі № 918/599/15.

21 серпня 2017 року до господарського суду Рівненської області ПАТ "Завод "Технопривод" подано заяву про визнання наказу суду таким, що частково не підлягає виконанню по справі № 918/599/15, в якій останній просить суд визнати наказ Господарського суду Рівненської області № 918/599/15 від 17.08.2015 р. в частині стягнення із ПАТ "Завод "Технопривод" на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.02.2014 р. по 12.03.2015 р. в сумі 90 476 грн. 51 коп. таким, що не підлягає виконанню.

В обгрунтування поданої заяви ПАТ "Завод "Технопривод" зазначено:

- в межах справи № 918/599/15 розглядалися вимоги ОСОБА_2 до ПАТ "Завод "Технопривод" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення за період з 04.025.2014р. по дату ухвалення рішення 16.07.2015р.;

- ухвалою господарського суду Рівненської області від 12.03.2015р. порушено провадження у справі № 918/111/15 про банкрутство ПАТ "Завод "Технопривод";

- вимоги ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення не відносяться до вимог про стягнення заробітної плати, тому ОСОБА_2 зобов'язаний був подати в межах провадження у справі про банкрутство заяву з вимогами до боржника, які виникла до 12.03.2015р.;

- постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 13.07.2017р. у справі № 918/111/15 за заявою Держаної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління ДФС у Рівненській області про бакрутство ПАТ «Завод «Технопривод», серед іншого, затверджено мирову угоду по справі № 918/111/15 про банкрутство ПАТ «Завод «Технопривод» від 22.12.2016р.

- оскільки ОСОБА_2 не звертався з вимогами, що виникли до 12.03.2015р., в межах провадження у справі про банкрутство ПАТ «Завод «Технопривод», наказ господарського суду Рівненської області № 918/599/15 від 17.08.2015р. має виконуватися частково, а саме у частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13.03.2015р. по 16.07.2015р. (27436,92 грн.), а в частині вимог за період з 04.02.2014р. по 12.03.2015р. у сумі 90 476,51 грн. має бути визнаним таким, що не підлягає виконанню.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що ухвалу господарського суду Рівненської області від 12.09.2017р. слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з статтею 115 ГПК України, рішення, ухвали, постанови господарського суд, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження", примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з п.5 ч.1 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження", у виконавчому документі зазначаються резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

За змістом ст.117 ГПК України, наказ має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження". Господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувана або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом. Господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Тобто частина четверта ст.117 ГПК України містить лише дві підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті:

- якщо його видано помилково;

- якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).

Відповідно до п.3.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012 р., до відповідної заяви боржника, має бути додано довідку, підписану керівником і головним (старшим) бухгалтером, про те, що суму, стягнуту за раніше виданим наказом, списано з його рахунку або майно вилучено в порядку здійснення виконавчого провадження, а на вимогу суду - й інший документ (документи), який підтверджує зазначені обставини, як-от акт опису та вилучення майна, складений державним виконавцем, докази списання (перерахування) коштів з рахунку боржника тощо.

В матеріалах справи відсутні докази добровільного виконання ПАТ "Завод "Технопривод" наказу господарського суду Рівненської області № 918/599/15 від 17.08.2015р.

Судом встановлено, в провадженні господарського суду Рівненської області перебуває справа № 918/111/15 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Завод "Технопривод".

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 12.03.2015 р. порушено провадження у справі № 918/111/15 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Завод "Технопривод", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Оголошення про порушення справи про банкрутство боржника опубліковано на сайті Вищого господарського суду України 13.03.2015 р. за № 15664.

Згідно з ч.1 ст.23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги можуть підтверджуватися або первинними документами (угодами, накладними, рахунками, довіреностями на отримання матеріальних цінностей, тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та достовірно підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору.

Отже, у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов'язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору (правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 25.06.2014року у справі № 902/79/13-г).

Судом встановлено, що між сторонами у даній справі виник спір із приводу порушення відповідачем законодавства про оплату праці з передбачених ст.ст.116, 117 КЗпП України підстав.

Відповідно до ст.94 КЗпП України, ч.1 ст.1 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник, або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

У силу ст.2 Закону України "Про оплату праці", до структури заробітної плати включаються виплати за виконану роботу, а також гарантії та компенсації за невідпрацьований час.

Згідно зі ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власниками або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені ст.116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа організація повинні виплатити його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За структурою стаття 117 КЗпП України, якою визначено підстави виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відноситься до розділу VII "Оплата праці" вказаного Кодексу.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що затримка розрахунку при звільненні за своєю природою пов'язана з трудовими відносинами та відноситься до структури заробітної плати.

Вказана позиція кореспондується з рішенням Верховного Суду України, який дійшов висновку, що за своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов'язання. Це є компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується у розмірі середнього заробітку, на яку не поширюється дія мораторію, передбачена Законом України про банкрутство (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 14.11.2012 у справі № 6-139цс12).

Част.1 ст.45 Закону Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлено черговість задоволення вимог кредиторів.

Зокрема, у першу чергу задовольняються вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати перед працюючими та звільненими працівниками банкрута.

Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не належить до неустойки і не є санкцією за невиконання грошового зобов'язання, а є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 16.07.2015 р. у даній справі № 918/599/15 стягнуто з ПАТ "Завод "Технопривод" на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 117 913,43 грн. Відмовлено ОСОБА_2 в стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 38 542,34 грн.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» вказані вимоги підлягають задоволенню у першу чергу.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», поточними кредиторами є кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч.8 ст.23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, можуть пред'явити такі вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

За змістом ст.38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедури банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

З огляду на викладене вище, грошові вимоги ОСОБА_2 в сумі 117 913,43 грн. на підставі рішення господарського суду Рівненської області від 16.07.2015р. у справі № 918/599/17, виникли після порушення 12.03.2015р. провадження у справі про банкрутство, та, відповідно, ОСОБА_2 є поточним кредитором згідно положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Поскільки станом на 16.07.2015р. провадження у справі № 918/111/15 про визнання банкрутом ПАТ "Завод "Технопривод" перебувало на стадії процедури розпорядження майном боржника, то зазначені поточні вимоги ОСОБА_2 могли бути заявлені кредитором лише після визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Разом з тим, ухвалою господарського суду Рівненської області від 16.02.2017 р. у справі № 918/111/15, серед іншого, в задоволенні заяви ПАТ "Завод "Технопривод" про затвердження мирової угоди відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 13.07.2017 р., серед іншого, апеляційну скаргу ТОВ "Динеро-Капітал" задоволено, ухвалу господарського суду Рівненської області від 16.02.2017 р. у справі № 918/111/15 в частині відмови в затвердженні мирової угоди скасовано, прийнято нове рішення яким заяву ПАТ "Завод "Технопривод" про затвердження мирової угоди задоволено, припинено провадження у справі № 918/111/15 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Завод "Технопривод", припинено дію мораторію на задоволення вимог кредиторів, введеного ухвалою господарського суду Рівненської області від 12.03.2015 року у справі № 918/111/15.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.10.2017р. у справі № 918/111/15, постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 13.07.2017р. у справі № 918/111/15 скасовано. Ухвалу господарського суду Рівненської області від 16.02.2017 р. у справі № 918/111/15 залишено в силі /мат.оск.а.с.61-73/.

Відтак, колегією суддів відхилено посилання ПАТ "Завод "Технопривод" на мирову угоду, затверджену постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 13.07.2017р. у справі № 918/111/15, та наслідки вчинення такої дії.

За наведеного, наказ Господарського суду Рівненської області від 17.08.2015 р. у справі № 918/599/15, виданий на виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 16.07.2015 р., яке є остаточним і обов'язковим до виконання, підлягає примусовому виконанню у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". А в задоволенні заяви ПАТ "Завод "Технопривод" від 21 серпня 2017 року про визнання наказу Господарського суду Рівненської області від 17.08.2015 р. у справі № 918/599/15 в частині стягнення 90 476,51 грн. таким, що не підлягає виконанню, слід відмовити.

Відповідно до ст.ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона належними і допустимими доказами повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду приходить до висновку, що ухвалу господарського суду Рівненської області від 12 вересня 2017 року у справі № 918/599/15 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-106 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Рівненської області від "12" вересня 2017 року у справі № 918/599/15 залишити без змін, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Завод "Технопривод" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Матеріали оскарження ухвали суду від 12.09.2017р. у справі № 918/599/15 повернути господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Демянчук Ю.Г.