ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30.10.2017 Справа № 904/8304/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОМЕГА", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТА", м. Дніпро

про стягнення безпідставно отриманих коштів за Договором постачання № 166 від 01.07.2012 року у розмірі 285 194,79 грн.

Суддя Бєлік В.Г.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 представник за довіреністю №1 від 05.01.2017р.

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Омега" звернулось до Господарського суду Дніпропетровські області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Віта" про стягнення безпідставно отриманих коштів у розмірі 285 194,79 грн.

Ухвалою господарського суду від 10.11.2015 розгляд спору було продовжено до 30.11.2015, ухвалою господарського суду від 24.11.2015 розгляд справи було зупинено.

Ухвалою суду від 24.10.17 розгляд справи відкладено до 30.10.2017 о 14:20год.

Відповідач у судове засідання свого повноважного представника не направив, витребуваних судом документів не надав.

Клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з неможливістю участі у справі представника відповідача до суду не надходило.

Неприбуття у судове засідання представника відповідача за викладених обставин не є перешкодою для розгляду справи.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу по суті за наявними в ній матеріалами відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

30.10.2017 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ч.2 ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між товариством з обмеженою відповідальністю "Віта" (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Омега" (покупець) укладено договір поставки від 01.07.2012 року №166. Згідно його предмету постачальник зобовязується в обумовлений даним договором строк поставити і передати у власність, а покупець прийняти та оплатити товар у відповідності з умовами цього договору

Як вбачається зі змісту позовної заяви та матеріалів справи, позивач за цим договором отримав товар на суму 580 692 грн.58коп.

В вересні 2013р. ТОВ "Віта" (відповідач за цією справою) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ТОВ "Омега" про стягнення заборгованості у розмірі 323 371,71 грн. за договором від 01.07.2012 року №166.

Під час розгляду справи № 904/9488/13 було встановлено, що товар, отриманий ТОВ «Омега» за видатковими накладними від 07.09.2012 року № РН-0000042 в сумі 51 561,14 грн. № РН-0000043 в сумі 44 070,60 грн., ВН № 44 в сумі 36 249,05грн., від 06.09.2012 року № РН-0000045 в сумі 41 864,46грн., № РН-0000046 в сумі 44 057,09грн. , від 12.09.2012 року № РН-0000047 в сумі 8 988,91грн., від 17.09.2012 року № РН-0000048 у сумі 4 443,98грн., № РН-0000049 в сумі 53 959,56грн., а всього 285 194,79грн. не містить вказівки на договір, на підставі якого товар постачався, тому є поставкою за кожною окремою накладною.

Позивач вважає, що товар, отриманий ним за переліченими вище накладними був оплачений в межах договору поставки від 01.07.2012 року №166 наступними платіжними дорученнями: № 450067 від 20.09.2012р., на суму 67 000,00грн., № 5796 від 19.10.2012р. на суму 175 000,00грн., № 452115 від 25.10.2012р. на суму 77 000грн., тому ці кошти є безпідставно набутими відповідачем та підлягають стягненню на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинії) або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).

Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого): 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого): 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Матеріалами справи не підтверджується наявність таких умов у відносинах сторін з огляду на таке.

Грошові кошти за стягненням яких звернувся до господарського суду позивач є майном в розумінні частиною першою статті 177 Цивільного кодексу України, згідно з якою об'єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Як вбачається з матеріалів справи, призначення платежу в усіх без виключення зазначених вище платіжних дорученнях вказано одне, а саме: оплата за поточні поставки товара за договором №166 від 01.07.12.

Отримання товару, підтверджена матеріалами справи та не заперечується позивачем, тому така ознака як набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого), в якості підстави для стягнення спірних коштів відсутня.

Відповідно до ІІІ розділу висновку додаткової судово-економічної експертизи № 32/33-15 експертом було встановлено, що в результаті дослідження документально підтверджується даними виписок банку та платіжними дорученнями оплата ТОВ «Омега» товару, за даними бух.обліку позивача, за Договором № 166 відповідачем було поставлено товару на суму 580 692,58 гривень та сплачено позивачем на суму 580 816,68 гривень.

Тобто, позивачу не було спричинено шкоди у вигляді зменшення майна (грошових коштів).

Крім того, за змістом частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношень і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Відповідно до частини 1 пункту 1 частини 2 статті 11, частин 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, то не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори за інші правочини. Зобов'язанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії. а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною першою статті 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із частинами першою та другою статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вичинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Приписами частини першої статті 207 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Видаткові накладні за від 07.09.2012 року № РН-0000042 в сумі 51 561,14 грн. № РН-0000043 в сумі 44 070,60 грн., ВН № 44 в сумі 36 249,05грн., від 06.09.2012 року № РН-0000045 в сумі 41 864,46грн., № РН-0000046 в сумі 44 057,09грн. , від 12.09.2012 року № РН-0000047 в сумі 8 988,91грн., від 17.09.2012 року № РН-0000048 у сумі 4 443,98грн., № РН-0000049 в сумі 53 959,56грн., за якими ТОВ «Омега» отримало товар, отриманий містять всі ознаки договору купівлі-продажу, що встановлено у рішенні господарського суду Дніпропетровської області від11.08.2015р., залишеним в силі постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.12.2015р. у справі № 904/9488/13

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій які прямо передбачені частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України.

Загальна умова частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов'язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним.

Крім того, додані до позову платіжні доручення № 450067 від 20.09.2012р., на суму 67 000,00грн., № 5796 від 19.10.2012р. на суму 175 000,00грн., № 452115 від 25.10.2012р. на суму 77 000грн на оплату поставок за договором № 166 не можуть бути доказом оплати отриманого товару за видатковими накладними 07.09.2012 року № РН-0000042 в сумі 51 561,14 грн. № РН-0000043 в сумі 44 070,60 грн., ВН № 44 в сумі 36 249,05грн., від 06.09.2012 року № РН-0000045 в сумі 41 864,46грн., № РН-0000046 в сумі 44 057,09грн., від 12.09.2012 року № РН-0000047 в сумі 8 988,91грн., від 17.09.2012 року № РН-0000048 у сумі 4 443,98грн., № РН-0000049 в сумі 53 959,56грн., а всього 274 341грн.60коп., оскільки у призначенні платежу відсутнє посилання на номери накладних, поставка за якими оплачується. До того ж, загальна вартість товару за цими накладними становить 285 194,79грн., тоді як сума оплат за зазначеними вище платіжними дорученнями складає 319 000,00грн.

З огляду на викладене правові підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 06.11.2017

Суддя ОСОБА_2