ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2017 р.Справа № 922/2775/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Яковенко Ю.В.

розглянувши матеріали справи

за позовомПриватного підприємства фірми "Альтаир", м. Харків
доПублічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Південний"
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача1. Іноземне підприємство "Омбілік Інвестментс" (третя особа-1); 2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Омбілік-Трейд" (третя особа-2) 3. Приватне підприємство "Студія оптимального будівництва Моноліт", м. Харків
провизнання недійсним договору
за участю представників:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

1 третьої особи - не з'явився

2 третьої особи - не з'явився

3 третьої особи не з'явився

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року Приватне підприємство фірма "Альтаир" (далі ПП фірма "Альтаир") звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Південний" (далі ПАТ АБ "Південний") про визнання недійсними договору № 4 від 28.12.2011 про внесення змін до договору іпотеки № 28_12/09-42, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 28.12.2009 за реєстровим № 4792; договору № 5 від 28.02.2012 про внесення змін до вказаного договору іпотеки; договору № 6 від 31.08.2012 про внесення змін до зазначеного договору іпотеки.

Рішенням господарського суду Харківської області від 11.10.2016 у справі № 922/2775/16 (суддя Аріт К.В.) у позові ПП фірми "Альтаир" відмовлено частково. Визнано недійсним пункт 6.7 договору № 4 від 28.12.2011, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим № 6931, про внесення змін до договору іпотеки № 28_12/09-42, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 28.12.2009 за реєстровим № 4792.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 30.01.2017 (колегія суддів у складі: ОСОБА_3 головуючий, ОСОБА_4, ОСОБА_5В.) рішення господарського суду Харківської області від 11.10.2016 у справі № 922/2775/16 залишено без змін.

Не погоджуючись із рішенням господарського суду Харківської області від 11.10.2016 та постановою Харківського апеляційного господарського суду від 30.01.2017 у справі № 922/2775/16, ПАТ АБ "Південний" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить суд скасувати зазнані судові акти і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ПП фірми "Альтаир" відмовити у повному обсязі.

Постановою Вищого господарського суду України від 11 липня 2017 року касаційну скаргу ПАТ АБ "Південний" задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 30.01.2017 у справі № 922/2775/16 та рішення Господарського суду Харківської області від 11.10.2016 скасовані, матеріали справи скеровані для нового розгляду до Господарського суду Харківської області.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2017 справу №922/2775/16 було передано до розгляду судді Прохорову С.А.

Відповідно до статті 111-12 Господарського процесуального кодексу України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Відповідачем були надані пояснення по справі (вх. №29961 від 18.09.2017) та документи для долучення до матеріалів справи (вх. №30287 від 19.09.2017).

Протягом нового розгляду справи, позивачем за первісним позовом, в порядку приписів ч. 4 ст. 22 ГПК України, було реалізоване право щодо зміни предмету позову, а саме від позивача надійшла заява (вх. №10.10.2017) відповідно до якої позивач просив суд розглядати позовні вимоги в наступній редакції:

- визнати недійсними п. 6.7 договору № 4 від 28.12.2011, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим № 6931, про внесення змін до договору іпотеки № 28_12/09-42, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 28.12.2009 за реєстровим № 4792.

Ухвалою суду від 11 жовтня 2017 року було прийнято вказану заяву позивача як заяву про зменшення позовних вимог та відкладено розгляд справи на 18 жовтня 2017 року.

Таким чином, судом розглядаються позовні вимоги Приватного підприємства фірми "Альтаир" до Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Південний" про визнання недійсним п. 6.7 договору № 4 від 28.12.2011, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим № 6931, про внесення змін до договору іпотеки № 28_12/09-42, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 28.12.2009 за реєстровим № 4792.

Суд перейшов до розгляду справи по суті у судовому засіданні 11.10.2017 р.

18 жовтня 2017 року до суду надійшло клопотання ПП "СОБ Моноліт" (вх. №34214, відповідно до якої останній просить суд залучити його до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, посилаючись на те, що за ним зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Позивач звернувся до суду з клопотанням (вх. №34316 від 19.10.2017) про продовження строку розгляду справи за межі, встановлені ст. 69 ГПК України.

Ухвалою суду від 18 жовтня 2017 було задоволено клопотання позивача про продовження строків розгляду спору до - 06 листопада 2017 року. Задоволено клопотання Приватного підприємства "Студія оптимального будівництва Моноліт" про залучення його до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача. Розгляд справи було відкладено на 02 листопада 2016 року.

Представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач проти позову заперечував.

Представники сторін у судовому засіданні 02 листопада 2017 року зазначили, що ними надані усі документи необхідні для розгляду справи по суті.

Представник третьої особи ПП «СОБ «МОНОЛІТ» позов підтримав та просив суд задовольнити.

Представники Іноземного підприємства "Омбілік Інвестментс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Омбілік-Трейд" в судове засідання 02.11.2017 не з'явилися, вимоги ухвали суду про призначення справи до розгляду не виконали.

Розгляд справи було відкладено на 06 листопада 2017 року у зв'язку з неявкою в судове засідання третіх осіб.

Представники сторін та третіх осіб в судове засідання, яке було призначено на 06 листопада 2017 року не з'явилися.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов'язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. З ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, враховуючи пояснення представників сторін та вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, які є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи, суд встановив наступне.

Вищим господарським судом України у постанові зазначено, що судами попередніх інстанції не було досліджено положення статуту позивача щодо повноважень заступника директора ПП фірма «Альтаир» ОСОБА_6 на момент підписання Договору №4 про внесення змін. Також, судами не встановлено, чи містив статут ПП фірми "Альтаир" у редакції, чинній на момент підписання Договору № 4 про внесення змін, положення про те, що питання збільшення позовної давності (укладення з цього приводу письмових угод, надання повноважень на їх підписання) відноситься до виключної компетенції загальних зборів засновників позивача. Тому висновки судів попередніх інстанцій про те, що для підписання угоди про збільшення позовної давності необхідно було погодження загальних зборів засновників позивача, є передчасними. Крім того, в оскаржуваних рішенні та постанові не зазначено, чому саме п. 6.7 Договору № 4 про внесення змін, який міститься у повному тексті спірного договору, не є таким, що був у подальшому схвалений. Виокремивши один пункт спірного договору, суди дійшли суперечливого висновку. Судами попередніх інстанцій не зазначено, якими нормами права передбачено можливість подальшого схвалення частини договору - одного його пункту, а не в цілому.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.12.2009 року між позивачем (майновий поручитель/іпотекодавець), в особі заступника директора ПП фірми «Альтаир» ОСОБА_6, та відповідачем (іпотекодержатель) в особі керуючого філією АБ «Південний» було підписано Договір іпотеки №28_12/09-42, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2, за реєстровим №4792.

Відповідно до п.1.2. Договору Іпотеки, за цим договором іпотекою забезпечується виконання зобовязань Позичальника (ТОВ «Омбілік-Трейд»), що випливають з кредитного договорі від 28.12.2009 року №В-12/2 та всіх додаткових угод до нього, згідно з яким іпотекодержатель зобовязується надати позичальнику кредитну лінію на суму 75000,00 доларів США з 28 грудня 2009 р. і терміном повернення 27 грудня 2010р., а позичальник зобовязується в розмірі, на умовах та в строки, визначені в Кредитному договорі, повернути іпотекодержателю кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, плату за розрахункове обслуговування, а також сплатити штрафи та пені передбачені умовами кредитного договору, який є невідємною частиною цього Договору.

Згідно п.6.5. Договору Іпотеки всі суперечки і розбіжності, що виникають з цього договору, підлягають розгляду у відповідності з чинним законодавством України. При цьому сторони домовились, що суд в якому будуть розглядатись позови є суд за місцем знаходження Предмета іпотеки незалежно від місця проживання/реєстрації та громадянства іпотекодавця.

14.12.2011 відбулися збори засновників ПП фірми "Альтаир", які оформлені протоколом. Відповідно до вказаного протоколу, на порядку денному зазначених зборів були наступні питання: 1. Щодо надання згоди на подовження майнового поручительства ПП фірмою "Альтаир" за кредитним договором, який укладено ТОВ "Омбілік-Трейд" з АБ "Південний"; 2. Щодо надання до АБ Південний" усіх необхідних документів для оформлення подовження майнового поручительства ПП фірми "Альтаир" по обов'язкам ТОВ "Омбілік-Трейд" за кредитним договором, який укладено з АБ "Південний"; 3. Надання згоди заступнику директора ПП фірми "Альтаир" ОСОБА_6 повноважень на укладення та підписання подовження договору майнового поручительства нерухомістю за адресою: АДРЕСА_2, на строк до 28.02.2012 по обов'язкам ТОВ "Омбілік-Трейд" за кредитним договором, який укладено з АБ "Південний".

За результатами розгляду вказаних питань були прийняті позитивні рішення, а саме: надано згоду на подовження майнового поручительства, погоджено необхідність надання банку всіх необхідних документів для оформлення подовження майнового поручительства та надано згоду заступнику директора ПП фірми "Альтаир" ОСОБА_6 повноваження на укладання та підписання подовження договору майнового поручительства.

28.12.2011 року між ПП фірмою «Альтаир», в особі заступника директора ОСОБА_6, та ПАТ АБ «Південний», в особі керуючого філією АБ «Південний» в м. Харків ОСОБА_7 було підписано Договір №4 про внесення змін до Договору іпотеки №28_12/09-42, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 28.12.2009 року за реєстровим №4792, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2, за реєстровим №6931 (далі Договір №4). Відповідно до цього Договору №4 сторони виклали Договір іпотеки у новій редакції.

Так, п. 1.2. Договору №4 встановлено, що за цим договором іпотекою забезпечується виконання зобовязань Позичальника, що випливають з кредитного договору від 28.12.2009 року №В-12/2 та всіх додаткових угод до нього, згідно з яким іпотекодержатель зобовязується надати позичальнику кредитну лінію на суму 168000,00 доларів США з 28 грудня 2009р. і терміном повернення 28 лютого 2012 р., в позичальник зобовязується в розмірі, на умовах та в строки, визначені в Кредитному договорі, повернути іпотекодержателю кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, плату за розрахункове обслуговування, а також сплатити штрафи та пені передбачені умовами Кредитного договору, який є невідємною частиною цього Договору.

Пунктом 6.7 Договору №4 встановлено, що всі суперечки й розбіжності що виникають з цього договору, вирішуються Сторонами шляхом переговорів. У випадку недосягнення згоди за результатами переговорів, а також у випадку небажання однією зі Сторін вирішувати суперечки шляхом переговорів, зацікавлена Сторона має право звернутися для вирішення суперечки в суд відповідно до підсудності й у порядку, передбаченому нормами чинного законодавства України. Строк позовної давності встановлюється тривалістю в десять років.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа має звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Згідно ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін.

Тобто, законодавець передбачає імперативну норму права, відповідно до якої , питання збільшення строків позовної давності врегульовується окремим договором про збільшення позовної давності.

Включення Сторонами Договору №4 про внесення змін до змісту пункту 6.7 про збільшення строків позовної давності не відміняє розуміння цього пункту, як окремої угоди, що включений до змісту Договору №4.

Відповідно до Протоколу загинальних зборів засновників ПП фірми «Альтаир» від 14.12.2011 року, розглядалось виключно питання надання згоди на подовження майнової поруки нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3. Це також підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.

Питання подовження строків позовної давності ніколи не було предметом розгляду ПП фірми «Альтаир», заступнику директора не давались жодні повноваження на укладання та підписання угоди про збільшення строків позовної давності. Беручи до увагу, що Договір №4, пунктом 6.7. якої збільшені строки позовної давності не підписано майновим поручителем ПП фірмою «Альтаир» суд вважає необхідним визнати недійсним зазначений пункт.

Юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю (статті 2, 80, 91, 92 ЦК України). При цьому особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обовязків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (ч.1 ст.92 ЦК України).

Правочини юридична особа також вчиняє через свої органи, що з огляду на приписи статті 237 ЦК України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобовязана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами.

На захист прав третіх осіб, які вступають у правовідносини з юридичними особами, в тому числі укладають із юридичними особами договори різних видів, частиною третьою статті 92 ЦК України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобовязана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Таким чином, частина третя статті 92 ЦК України встановлює виняток із загального правила щодо визначення правових наслідків вчинення правочину представником із перевищенням повноважень (статті 203, 241 ЦК України). Для третьої особи, яка уклала з юридичною особою договір, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи загалом не мають юридичної сили, хоча б відповідні обмеження й існували на момент укладення договору.

Таке обмеження повноважень набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме вона, ця третя особа, вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема, достеменно знала про відсутність у органу юридичної особи чи її представника необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це. Тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці третьої особи несе юридична особа.

Крім того, згідно з частиною першою статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

За правилами статей 237, 244, 246 ЦК України орган юридичної особи або інша особа, уповноважена її установчими документами, може видати довіреність від імені юридичної особи іншому представнику (який не є органом юридичної особи чи особою, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені) та уповноважити представника вчинити правочин від імені юридичної особи, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами. Стаття 240 ЦК України допускає можливість передоручення.

З огляду на вищенаведене, мають різну правову природу та не можуть бути ототожнені довіреність, яку видає юридична особа своєму представнику, та згода власника юридичної особи на ту чи іншу дію.

Така позиція повністю відповідає позиції Верховного Суду України, яка викладена у правовій позиції по справі №6-2363цс16 від 30.11.2016 року.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст. 207 ЦК України, правочин який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Ст. 18 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателями у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Тому, згідно ст. 245 ЦК України, і довіреність на укладення договору має бути нотаріально посвідченою.

Серед осіб, які обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців зазначений лише керівник, тобто директор ПП фірма «Альтаир» ОСОБА_8 і банк на момент підписання спірних договорів іпотеки мав витяг із ЄДРЮО та ФОП щодо повноважного представника ПП фірма «Альтаир».

Згідно вимог ч.2 ст.203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Заступник директора не мав нотаріально посвідченої довіреності від ПП фірми «Альтаир» на укладання договору №4 про внесення змін до договору іпотеки №28_12/09-42, та всіх інших договорів про внесення змін. Тобто цей договір підписаний не уповноваженою особою, яка не була наділена такими повноваженнями, а отже суперечить ст.ст. 203, 207 та 245 ЦК України.

Така ж саме правова позиція наведена і у постанові Вищого господарського суду України від 20 липня 2011р. по справі 18/42.

Крім того, відповідно до п.7.1.1 Статуту ПП фірма «Альтаир», в редакції від 28.03.2007 року, що діяла на час укладання Договору №4 про внесення змін, вищим органом Підприємства є збори власників. Вони складаються з власників Підприємства або призначених ними представників.

Відповідно до п.7.1.5. Статуту збори власників Підприємства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності Підприємства, у тому числі і з тих, що передані зборами до компетенції виконавчого органу.

Управління діяльністю Підприємства здійснює Директор, який призначається зборами власників (пункт 7.2.1. Статуту).

До компетенції Директора відносяться всі питання діяльності Підприємства, крім тих, які чинним законодавством або цим Статутом віднесені до компетенції інших органів Підприємства. Питання. Віднесені до виключної компетенції зборів власників, не можуть бути передані ними для вирішення Директору Підприємства. У період відсутності директора на Підприємстві заступник директора користується всіма правами та на нього покладаються обовязки директора у межах встановлених цим статутом, у тому числі, но не виключно, пунктами 6.2.2. 6.2.6. цього Статуту (пункт 7.2.2. Статуту).

Відповідно до п.7.2.4. Статуту, Директор вправі без довіреності здійснювати дії від імені Підприємства. Директор самостійно вирішує питання діяльності Підприємства. Якщо діючим законодавством передбачено обовязкове отримання згоди власників для здійснення директором відповідних дій, здійснення цих може здійснюватися Директором після отримання ним письмового уповноваження зборів власників.

Отже, відповідно до Статуту ПП фірма «Альтаир» заступник директора виконує обовязки директора виключно в разі відсутності Директора на Підприємстві. При цьому, Відповідачем не надані жодні докази на підтвердження повноважень заступника директора ПП фірма «Альтаир» при укладанні угоди про збільшення строків позовної давності, та відсутності на час укладання цієї угоди Директора. Під час судового засідання, Директор та ліквідатор ПП фірма «Альтаир» ОСОБА_8 заявив про те, що він у той період виконував свої посадові обовязки та знаходився на підприємстві.

При таких обставинах, заступник директора, відповідно до вимог законодавства України та Статуту Підприємство, мав право створювати права та обовязки для Підприємства та укладати угоди виключно при наявності у нього нотаріально посвідченої довіреності від Директора, або наявності інформації про нього, як про особу, яка уповноважена представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Як, вже було встановлено, заступник директора ПП фірма «Альтаир» ОСОБА_6 не мав ані нотаріально посвідченої довіреності, ані відомості про нього не містилися у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Таким чином, вчинення оскаржуваних правочинів заступником директора, без довіреності юридичної особи, не можу створювати жодних правових наслідків для самої юридичної особи. Від імені ПП фірми «Альтаир» без довіреності, відповідно до статуту та відомостей Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, має прав вчиняти будь-які дії лише директор.

Крім того, суд звертає увагу й на те, що питання збільшення строків позовної давності, взагалі не було предметом розгляду загальних зборів учасників ПП фірма «Альтаир», що унеможливлювала укладання заступником директора цієї угоди.

Щодо подальшого схвалення ПП фірма «Альтаир» пункту 6.7. Договору №4 про внесення змін, суд зазначає наступне.

Відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження схвалення загальними зборами учасників ПП фірма «Альтаир», або Директором ПП фірма «Альтаир» пункту 6.7. Договору №4 про внесення змін, яким були збільшені строки позовної давності.

Підстави на які посилається відповідач можуть свідчити про подальше схвалення продовження дії договору та мають значення при оскарженні самого Договору №4, що не є предметом цього судового провадження. Предметом справи №922/2775/16 є оскарження угоди про збільшення строків позовної давності, що включений до змісту Договору №4.

Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України особам, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Як встановлено вище, заступник директора ПП фірми «Альтаир» ОСОБА_6 не був наділений відповідними повноваженням на збільшення строків позовної давності. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність визнання недійсним п. 6.7. Договору №4.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому ст.ст. 32, 33 ГПК України порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 1, 12, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати недійсним пункт 6.7. Договору №4 від 28.12.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим №6931, про внесення змін до Договору іпотеки №28_12/09-42, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 28.12.2009 року за реєстровим №4792.

Повне рішення складено 09.11.2017 р.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Суддя ОСОБА_1