ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2017 р.Справа № 922/3379/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шатернікова М.І.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальності "Науково-виробнича фірма "Аста Плюс", м. Харків
про стягнення 66781,92 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (дов. № 38-2071/471 від 10.05.2012)

відповідача - не зявився

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі", 04.10.2017 звернулося до господарського суду Харківської області із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Аста Плюс", в якому просить стягнути з відповідача вартість безпідставно спожитої теплової енергії у сумі 66781,92 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що на підставі Розпоряджень про початок опалювального сезону (2014-2015р.р., 2015-2016 р.р., 2016-2017 р.р.) здійснювалось постачання теплової енергії до нежитлових приміщень 1-го поверху № 66-1-:-66-5, 66-41-:-66-44 загальною площею 93,3 кв.м. у житловому будинку, що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Тобольська, буд. 38, які відповідач займає на підставі договору оренди № 5399 від 08.05.2014 року, а з 01.09.2015 року на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень. В обґрунтування наявності факту споживання відповідачем теплової енергії з жовтня 2014 року по квітень 2017 року, позивач вказує на Акти на включення та на відключення опалення у вказані вище приміщенні відповідача. В якості правових підстав, позивач вказує, зокрема, на норми ст.ст.530, 1212, 1213 Цивільного кодексу України. Також до стягнення заявлені судові витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.10.2017 позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 922/3379/17 та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 19.10.2017 об 11:00.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19 жовтня 2017 року розгляд справи № 922/3379/17 було відкладено на 01.11.2017, у звязку з неявкою у судове засідання представника відповідача та з метою надання йому часу для реалізації своїх прав на захист.

Відповідач у судове засідання явку свого повноважного представника не забезпечив, відзив на позов суду не надав, вимоги ухвали суду не виконав.

Ухвали суду у справі № 922/3379/17, направлялись на адресу відповідача, що вказана у позовній заяві 61051, м. Харків, вул. Клочківська, 325А, що співпадає з адресою зазначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Докази вручення відповідачу процесуальних документів до суду не повернулись. Разом з цим, відповідно до інформації про відстеження поштових відправлень, що міститься на сайті Українського державного підприємства "Укрпошта", обєктом поштового звязку ХАРКІВ 51 з індексом 61051 26.10.2017 19:59 адресату не вручено під час доставки поштове відправлення за номером 870.

Як визначено у п. п. 3.9. та 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року, розпочинаючи судовий розгляд суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Необхідно мати на увазі, що розгляд справи за відсутності будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про час і місце засідання суду, є безумовною підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Так, процесуальні документи у даній справі (ухвала суду про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи) направлялася всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідної ухвали.

Таким чином, суд вважає, що сторони повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, але відповідач не з'явився у засідання суду, водночас судом вжито всі заходи для належного повідомлення відповідачів про час та місце розгляду справи.

Суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить задовольнити позов з підстав, зазначених у позовній заяві.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами в порядку приписів ст. 75 ГПК України.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Як свідчать матеріали справи, Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова відповідно до рішення №191/03 від 24.09.2003р. ХVI сесії Харківської міської ради XXIV скликання "Про комунальну власність м. Харкова". Метою діяльності підприємства є задоволення потреб населення міста Харкова, підприємств, установ і організацій, незалежно від форм власності у якісній тепловій енергії при найменших витратах, одержання прибутку для розвитку підприємства та ін.

Відповідно до п. 2 ст. 275 Господарського кодексу України, Закону України "Про теплопостачання", споживання теплової енергії допускається тільки на підставі договору, укладеного між Теплопостачальною організацією та Споживачем.

Відповідно до приписів ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг мають здійснюватися виключно на договірних засадах. При цьому, обов'язком споживача послуг є укладання договору на отримання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем або виробником на основі типового договору.

Матеріалами справи підтверджується, що товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Аста Плюс" з 08.05.2014 року використовує нежитлові приміщення 1-го поверху № 66-1-:-66-5, 66-41-:-66-44 загальною площею 93,3 кв.м. у житловому будинку за адресою: м. Харків, вул. Тобольська, буд. 38, на підставі договору оренди № 5399 від 08.05.2014 року, а з 01.09.2015 року є власником вищезгаданих нежитлових приміщень на підставі договору купівлі - продажу нежитлових приміщень № 5288-В-С від 01.09.2015 р.

При цьому, ще у договорі оренди, а саме у п. 4.10 договору ТОВ "Науково-виробнича фірма "Аста Плюс" прийняло на себе зобовязання у термін не більше шести місяців з дати підписання акту приймання-передачі укласти з балансоутримувачем договір на відшкодування витрат балонсоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг або, у разі необхідності, здійснити укладення окремих договорів на отримання комунальних послуг (газо-, водо-, тепло- постачання, послуги водовідведення та електрифікації) та інше.

Договору постачання теплової енергії до зазначеного приміщення між позивачем та відповідачем не укладалося, як і не надано доказів укладення відповідачем відповідного договору на відшкодування витрат теплопостачання балансоутримувачу.

Система опалення зазначеного приміщення є єдиною з системою опалення житлового будинку, розташованого за адресою м. Харків, вул. Тобольська, б. 38.

Факт постачання позивачем теплової енергії в житловий будинок, розташований за адресою м. Харків, вул. Тобольська, б. 38 у період з жовтня 2014 року по квітень 2017 р. підтверджується актами про включення та відключення опалення: №173/2466 від 26.10.2014 р., № 173/6311 від 14.04.2015 р., № 173/7736 від 21.10.2015р., № 173/10702 від 05.04.2016р., № 173/11060 від 20.10.2016 р., № 173/14319 від 03.04.2017р., (а.с. 14-19), підписаними позивачем та балансоутримувачем будинку.

Оскільки система опалення належного відповідачу приміщення загальною площею 93,3 кв. м. за адресою: м. Харків, Тобольська, б. 38 є єдиною з системою опалення житлового будинку, розташованого за адресою м. Харків, Тобольська, б. 38, відповідач також споживав поставлену позивачем теплову енергію у період з жовтня 2014 року по квітень 2017 р.

Спір у даній справі виник з підстав того, що в період з жовтня 2014 року по квітень 2017 року теплова енергія використовувалася відповідачем без укладення договору та не була оплачена останнім.

Вартість теплової енергії, що була поставлена відповідачу, обчислюється позивачем на підставі даних про кількість (обсяг) спожитої теплової енергії в спірний період згідно діючого тарифу, який встановлений та затверджений відповідними Постановами НКРЕ України, та становить 66781,92 грн.

19.09.2017 на адресу відповідача було направлено лист-вимогу № 726/юр від 18.09.2017 р. в якій викладено прохання у добровільному порядку у семиденний строк оплатити вартість безпідставно спожитої теплової енергії в сумі 66781,92 грн. поставленої у період з жовтня 2014 року по квітень 2017 р.

Проте, зазначений лист-вимогу відповідач залишив без відповіді та без задоволення, що і стало підставою для звернення позивача до суду з позовом по даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з Законом України "Про теплопостачання", теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Так, цивільні права і обов'язки виникають, крім угод, також внаслідок інших дій суб'єктів. Такими діями зокрема, може бути користування тепловою енергією без договору.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Таким чином, обов'язковою умовою, з якою законодавець пов'язує виникнення даного виду зобов'язань, є відсутність правової підстави для набуття, збереження майна однією особою за рахунок іншої особи.

Статтею 1213 ЦК України передбачено, що набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Факт постачання позивачем теплової енергії в житловий будинок за адресою: м. Харків, вул. Тобольська 38 підтверджується матеріалами справи.

Оскільки система опалення належного відповідачу приміщення загальною площею 93,3 кв. м. за адресою: м. Харків, вул. Тобольська 38 є єдиною з системою опалення житлового будинку, розташованого за цією ж адресою доводи позивача про те, що відповідач також споживав поставлену позивачем теплову енергію у період з жовтня 2014 року по квітень 2017 р. суд визнає правомірними.

Як вже було зазначено вище, вартість теплової енергії, що була поставлена відповідачу, обчислюється позивачем на підставі даних про кількість (обсяг) спожитої теплової енергії в спірний період згідно діючого тарифу, який встановлений та затверджений відповідними Постановами НКРЕ України, та становить 66781,92 грн.

Суд також враховує, що в п. 2.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12. 2011 року, зазначено, що якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Суд зазначає, що оскільки сторони не перебувають в договірних відносинах, які б регулювали відносини щодо постачання теплової енергії, як того вимагають норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що поставлена відповідачеві теплова енергія на суму 66781,92 грн. є безпідставно набутою, а отже, вимоги позивача про відшкодування її вартості на підставі ст.ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України є правомірними.

Враховуючи викладене, а також те, що на момент прийняття рішення по справі в матеріалах справи відсутні будь-які докази погашення відповідачем заборгованості в добровільному порядку, відповідачем не спростовані доводи позивача, суд вважає заявлену вимогу позивачів щодо стягнення з відповідача суми вартості безпідставно спожитої теплової енергії у розмірі 66781,92 грн. нормативно та документально обґрунтованою, не спростованою відповідачем, та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, з урахуванням вимог ст. 44, 49 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1600 грн. судового збору.

На підставі викладеного та керуючись статтями 22, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Аста Плюс" (61051, м. Харків, вул. Клочківська, б. 325А; ) на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, б. 11; ) 66781,92 грн. вартості безпідставно спожитої теплової енергії та 1600 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 06.11.2017 р.

Суддя ОСОБА_2