РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2017Справа №902/770/17

За позовом публічного акціонерного товариства «Вінницяобленерго»

До казенного підприємства «Укрспецзв'язок»

Про стягнення 50911,64 грн.

Суддя Ковтун С.А.

Представники сторін:

від позивача Сива В.Д. (за дов.)

від відповідача Лисюк Л.Г. (за дов.)

Обставини справи:

До суду звернулося з позовом публічне акціонерне товариство «Вінницяобленерго» до казенного підприємства «Укрспецзв'язок» про стягнення за договором про постачання електричної енергії № НЕ-103401 від 30.11.2015 35346,87 грн., з яких: 32005,99 грн. за спожиту електричну енергію, 715,80 грн. за реактивну енергію, 1229,64 грн. пені, 227,61 грн. 3% річних, 1167,83 грн. інфляційних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо повноти та своєчасності внесення оплати за електричну енергію.

Суд своєю ухвалою від 30.08.2017 порушив провадження у справі № 902/770/17, розгляд останньої призначив на 18.09.2017.

18.09.2017 позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог до 50911,64 грн., з яких: 46859,26 грн. за спожиту електричну енергію, 1427,30 грн. за реактивну енергію, 1229,64 грн. пені, 227,61 грн. 3% річних, 1167,83 грн. інфляційних.

Відповідач у відзиві на позову зазначив, що фінансується з Державного бюджету України, борг перед позивачем виник у зв'язку з відсутністю фінансування. Також відповідач зазначив, що сплатив 32664,34 грн. (8715,05 грн. за спожиту електричну енергію (17.08.2017), 716,20 грн. за спожиту реактивну електричну енергію (01.09.2017), 23233,09 грн. за спожиту активну електричну енергію 01.09.2017).

У поясненнях, наданих суду 12.10.2017, відповідач зазначив, що у вересні 2017 року перерахував на рахунок позивача 48286,56 грн. (46859,26 грн. за спожиту електричну енергію, 1427,30 грн. за реактивну енергію). Відповідач зазначив, що вимоги про стягнення з нього 1229,64 грн. пені, 227,61 грн. 3% річних, 1167,83 грн. інфляційних, починаючи з 01.10.2016, є неправомірними, оскільки відповідна заборгованість (8715,05 грн.) виникла станом на 13.07.2017, що підтверджується підписаним сторонами актом звірки розрахунків № 632.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

30.11.2015 публічне акціонерне товариство «Вінницяобленерго» (постачальник) та казенне підприємство «Укрспецзв'язок» (споживач) уклали договір про постачання електричної енергії № 52241 НЕ-103401 (далі - Договір).

Згідно з п. 1 Договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатків до Договору, що є його невід'ємною частиною.

За умовами Договору, споживач зобов'язаний оплатити рахунок за електроенергію до 5-го числа розрахункового періоду.

Оскільки у період з січня 2016 року по вересень 2017 року відповідач належним чином не виконував зобов'язання щодо оплати поставленої енергії, в нього станом на 18.09.2017 утворилась така заборгованість: 46859,26 грн. - за спожиту електричну енергію, 1427,30 грн. - за реактивну енергію.

Статтями 11, 509 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, що передбачено ст. 525 Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем у розмірі 46859,26 грн. - за спожиту електричну енергію та 1427,30 грн. - за реактивну енергію електричну енергію належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

При цьому, відсутність коштів не є відкладальною обставиною у розумінні ст. 212 ЦК України та обставиною звільнення сторони від виконання своїх зобов'язань.

Згідно з ч. 2 ст. 617 ЦК України, ч. 2 ст. 218 ГК України та рішення Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005, відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання (аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі № 11/446).

Під час розгляду справи в суді відповідач сплатив 46859,26 грн. - за спожиту електричну енергію та 1427,30 грн. - за реактивну енергію електричну енергію, що є підставою для припинення провадження у справі на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Пунктом 4.2.1. Договору передбачено, що за порушення строків оплати відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі 0,1% від суми боргу за кожний день прострочення платежу.

За розрахунком позивача (з врахуванням вимог Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»), перевіреним судом, до стягнення з відповідача підлягає 1229,64 грн. пені за період з 01.10.2016 по 01.04.2017.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов'язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми.

Суд приймає розрахунок інфляційної складової боргу та трьох процентів річних, наданий позивачем, як вірний. Інфляційна складова боргу становить 1167,83 грн. (за період з жовтня 2016 року по липень 2017 року включно), а три проценти річних - 227,61 грн. (за період з 01.10.2016-10.08.2017).

При цьому суд зазначає, що згідно з актом звірки № 632 від 14.08.2017, на який посилається відповідач, 8715,05 грн. - це заборгованість за спожиту енергію в серпні 2017 року, тоді як в своєму розрахунку позивач врахував заборгованість у розмірі 8715,05 грн., яка виникла за споживання електроенергії у вересні 2016 року і яка була погашена відповідачем лише 20.09.2017 (платіжне доручення № 16668 від 20.09.2017).

За таких обставин посилання відповідача на те, що заборгованість у розмірі 8715,05 грн. існувала станом на 13.07.2017 спростовується наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов'язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивачем належним чином доведене порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню в частині стягнення 1229,64 грн. пені, 227,61 грн. 3% річних, 1167,83 грн. інфляційних. Суд припиняє провадження у справі в частині стягнення 48286,56 грн. боргу на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, оскільки неправильні дії останнього призвели до звернення з позовом до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з казенного підприємства «Укрспецзв'язок» (вул. Льва Толстого, 16/18, м. Київ, 01032 код 39908375) на користь публічного акціонерного товариства «Вінницяобленерго» (вул. Магістратська, 2, м. Вінниця, 21020, код 00130694) 1229,64 грн. пені, 227,61 грн. 3% річних, 1167,83 грн. інфляційних, 1600,00 грн. судового збору.

Припинити провадження у справі в частині стягнення 48286,56 грн. боргу.

Повний текст рішення складено 08.11.2017.

Суддя С. А. Ковтун