ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року Справа № 917/824/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Стратієнко Л.В. (доповідач)
суддів Кондратової І.Д., Нєсвєтової Н.М.
за участі представників: позивача: відповідача: третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: органу державної виконавчої служби: не з'явився не з'явився не з'явився не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Онур Конструкціон Інтернешнл"
на ухвалу та постановуГосподарського суду Полтавської області від 25 травня 2017 року Харківського апеляційного господарського суду від 06 липня 2017 року
за скаргоютовариства з обмеженою відповідальністю "Онур Конструкціон Інтернешнл"
на бездіяльністьвідділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Полтавської області
у справі№ 917/824/14
за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю "Онур Конструкціон Інтернешнл"
додочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачаСлужба автомобільних доріг у Полтавській області, Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області
про стягнення 10 407 513, 21 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 10.07.2014 позов товариства з обмеженою відповідальністю "Онур Конструкціон Інтернешнл" до дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Служба автомобільних доріг у Полтавській області, Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області, про стягнення 10 407 513, 21 грн заборгованості задоволено.

10.11.2016 Господарським судом Полтавської області було видано наказ.

У березні 2017 року ТОВ "Онур Конструкціон Інтернешнл" звернулося до господарського суду зі скаргою на бездіяльність відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Полтавської області.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 25.05.2017 (суддя - Киричук О.А.), залишену без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06.07.2017 (головуючий - Пуль О.А., судді - Камишева Л.М., Фоміна В. О.), скаргу ТОВ "Онур Конструкціон Інтернешнл" на бездіяльність ВПВР УДВС Головного територіального управління юстиції Полтавської області відхилено.

В касаційній скарзі позивач, посилаючись на неповноту встановлення обставин справи при вирішенні спору, порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу Господарського суду Полтавської області від 25.05.2017 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06.07.2017 та прийняти нову ухвалу, якою заяву позивача на бездіяльність органу держаної виконавчої служби задовольнити.

У відзиві на касаційну скаргу орган державної виконавчої служби просить залишити її без задоволення, а судові рішення - без змін.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судами, за клопотаннями позивача від 02.11.2016 на виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 10.07.2014 про стягнення з відповідача 10 407 513,21 грн було видано наказ.

02.02.2017 ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 53327606.

06.02.2017 постановою державного виконавця ВП № 53327606 з примусового виконання наказу № 917/824/14 від 10.11.2016 приєднане до зведеного виконавчого провадження ЗВП 34007292.

16.03.2017 позивач на підставі ст. 1212 ГПК України звернувся до Господарського суду Полтавської області зі скаргою, в якій просив визнати незаконною бездіяльність ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області щодо ненаправлення до суду загальної юрисдикції за місцезнаходженням органу виконання рішень подання про вирішення питання про тимчасове обмеження керівника боржника у праві виїзду за межі України до виконання наказу Господарського суду Полтавської області від 10.11.2016 у справі № 917/824/14. Також посилався на те, що рішення господарського суду не виконано та, що боржник ухиляється від виконання цього рішення.

Судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання (ст. 124 Конституції України в редакції чинній на момент прийняття рішення від 10.07.2014).

Господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових для виконання на всій території України рішень, ухвал, постанов (ч. 1 ст. 45 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

За ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Права і обов'язки виконавця визначені у ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження".

За змістом цієї норми виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (ч. 2 п. 19 ст. 18 Закону).

Тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися, зокрема,у зв'язку з ухиленням особи від виконання судового рішення.

Господарські суди врахувавши те, що позивач звернувся до суду з клопотанням про винесення наказу у справі більше ніж через два роки після прийняття господарським судом рішення у справі, а до органу ДВС - у січні 2017 року і, що ним не було доведено ухилення відповідача від виконання наказу та бездіяльності державного виконавця при здійсненні ним своїх повноважень з виконанням наказу № 917/824/14, натомість матеріалами справи підтверджується, що органом державної виконавчої служби вчинялися усі можливі дії для виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 10.11.2016 у справі № 917/824/14 (зокрема, постановами були накладенні арешти на кошти боржника, розподіл стягнутих з рахунків боржника коштів здійснювався відповідно до ст. ст. 43, 44 Закону України "Про виконавче провадження"), обґрунтовано відмовили з задоволенні скарги позивача на бездіяльність ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області.

Щодо доводів позивача про те, що державним виконавцем не було реалізованого свого обов'язку щодо ініціювання заборони посадовим особам боржника виїхати за межі України, то вони є безпідставними і були предметом розгляду судів, які прийшли до правильного висновку, що відповідно до ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" вчинення таких дій є правом, а не обов'язком державного виконавця.

Враховуючи викладене, суди обґрунтовано відмовили у задоволенні скарги позивача.

Отже, підстав для скасування ухвали Господарського суду Полтавської області від 25.05.2017 року та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 06.07.2017 не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1115, 1117, 1119- 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Онур Конструкціон Інтернешнл" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Полтавської області від 25 травня 2017 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06 липня 2017 року у справі за № 917/824/14 - без змін.

Головуючий, суддя Л. Стратієнко
Суддя І. Кондратова
Суддя Н. Нєсвєтова