ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.11.2017 Справа №905/2260/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.

при секретарі судового засідання Кащеєві А.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду матеріали справи

за позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Маріуполь

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Маріуполь

про визнання договору оренди №1 від 01.12.2015 припиненим з 01.06.2017; зобов'язання прийняти нежитлове приміщення АДРЕСА_4, в місті Маріуполі за актом прийому передачі протягом 10 календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили

Представники сторін:

від позивача : не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Фізична особа - підприємць ОСОБА_1, м.Маріуполь, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м.Маріуполь про визнання договору оренди №1 від 01.12.2015 припиненим з 01.06.2017; зобов'язання прийняти нежитлове приміщення АДРЕСА_4, в місті Маріуполі за актом прийому передачі протягом 10 календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що між позивачем (орендар) та відповідачем (орендодавець) укладено договір оренди нежитлового приміщення №1 від 01.12.2015, строк дії якого до 01.06.2017. Орендоване приміщення позивачем відповідно до умов договору оренди нежитлового приміщення №1 від 01.12.2015 звільнено, але відповідач відмовляється приймати приміщення за актом приймання - передачі.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 29.09.2017 порушено провадження по справі №905/2260/17.

17.10.2017 від позивача надійшли супровідним листом додаткові документи по справі. Разом з тим, позивач у листі просив суд провести судове засідання без участі представника та винести рішення за наявними документами. Клопотання судом задоволено.

06.11.2017 від позивача надійшло на електрону адресу суду клопотання, в якому просив суд провести судове засідання без участі представника та винести рішення за наявними документами. Підтримав заявлені позовні вимоги. Суд задовольняє клопотання позивача про розгляд справи за відсутністю позивача.

Відповідач в судові засіданні не з'явився, про дату, місце та час розгляду справи був належним чином повідомлений, шляхом направлення ухвал суду на його юридичну адресу. Пояснень по суті спору або відзив на позовну заяву відповідачем не надано, заяв про розгляд справи у його відсутність не надходило.

Пунктом 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" встановлено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розгляд справи відкладався на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи суд встановив:

01.12.2015 між відповідачем, Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (орендодавець) та позивачем, Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (орендар) був укладений договір оренди нежитлового приміщення №1 (договір), згідно до п.1.1. якого, орендодавець передає, а орендар приймає строком на 18 місяців у користування нежитлове приміщення (приміщення), загальною площею 47,1 метрів кв, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_5

Цільове призначення приміщення - Зоомагазин (п.1.2. договору).

Відповідно до п.2.1. договору орендодавець надає приміщення орендарю за актом приймання-передачі, у якому зазначається технічний, санітарний та протипожежний стан приміщення на момент здавання в оренду.

За зазначеним приміщенням сторонами узгоджується договірна орендна плата у розмірі 4700грн у місяць (п.4.1.договору).

Договір вступає в силу з дня передачі приміщення на термін 18 місяців до 01 червня 2017 року. Дія договору закінчується після передачі приміщення по акту прийому-передачі (п.7.1.-7.2.договору).

На виконання умов договору, відповідач передав, а позивач прийняв 01.12.2015 у користування нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_5. Площа орендованого приміщення складає 47,1 метрів квадратних, що підтверджується відповідним актом приймання-передачі об'єкта оренди від 01.12.2015.

В матеріалах справи містяться повідомлення (за договором оренди №1 від 01.12.2015) від 21.08.2017, 31.08.2017, 25.09.2017, в яких орендар повідомив орендодавця, що нежитлове приміщення АДРЕСА_5 орендоване за договором оренди №1 від 01.12.2015 звільнено орендарем та просив останнього: вважати договір оренди №1 від 01.12.2015 таким, що припинив свою дію; просив прийняти орендоване приміщення за актом приймання - передачі та провести всі необхідні взаєморозрахунки, а саме з орендної плати та витрат на комунальні послуги; узгодити час передачі приміщення. Дані повідомлення були направлені на адресу ПП ОСОБА_2, докази направлення містяться в матеріалах справи.

13.10.2017 орендарем, ОСОБА_1 та ОБ'ЄДНАННЯМ СПІВВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ "КИЇВСЬКА-62" складено акт про звільнення приміщення від 13.10.2017, в якому зазначено, що приміщення, яке знаходиться за адресою: м. АДРЕСА_5 звільнено орендарем ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За своєю правовою природою договір №1 від 01.12.2015 є договором майнового найму (оренди) і підпадає під правове регулювання норм статей 759-786 Цивільного кодексу України.

Згідно статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Ст. 763 Цивільного кодексу України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Частиною 4 статті 284 Господарського кодексу України передбачено, що строк договору оренди визначається за погодженням сторін. Згідно ст.291 Господарського кодексу України, договір оренди припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до п.7.1. договору, договір вступає в силу з дня передачі приміщення на термін 18 місяців до 01 червня 2017 року.

Згідно з пунктом 3.8. договору, при поверненні орендованого приміщення по АДРЕСА_5, орендар зобов'язується повернути приміщення у технічно - справному стані у відповідності з санітарними та протипожежними нормами за актом прийому-передачі.

Відповідно до ч.1 ст.785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно з частиною другою статті 795 Цивільного кодексу України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Поданими доказами (листи, акти) позивач підтвердив, що вчиняв заходи щодо передачі орендодавцю об'єкта оренди (направлення відповідачу повідомлень від 21.08.2017, 31.08.2017, 25.09.2017 про припинення договору оренди № 1 від 01.12.2015 з 01.06.2017 та прийняття орендованого приміщення за актом приймання-передачі), згідно акту про звільнення приміщення від 13.10.2017, яке підписано позивачем та ОБ'ЄДНАННЯМ СПІВВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ "КИЇВСЬКА-62", орендоване приміщення звільнене орендарем проте, відповідач акт приймання-передачі не підписав, доказів протилежного суду не надав. Отже, орендодавець безпідставно ухиляється від підписання акту приймання-передачі орендованого приміщення.

Позовні вимоги, пов'язані з прийняттям майна з оренди (за наслідками припинення відповідного договору оренди), узгоджуються з приписом пункту 5 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України, яким передбачений такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як примусове виконання обов'язку в натурі.

Отже, орендар на підтвердження виконання зобов'язання за договором оренди (найму) вправі в судовому порядку вимагати від орендодавця прийняття майна, яке було предметом договору, та документального оформлення такого повернення згідно з частиною другою статті 795 Цивільного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 20.03.2012 у справі N 3-19гс12.

Договір оренди № 1 від 01.12.2015 з 01.06.2017 припинився саме через закінчення строку його дії, при цьому суд зауважує що згідно частини 2 статті 795 Цивільного кодексу України може бути самостійною підставою для припинення договору оренди, наприклад, у випадку дострокового повернення майна наймачем за згодою сторін. Однак вона не може скасовувати чинність інших норм законодавства щодо визначення моменту припинення договору оренди, зокрема, у зв'язку із закінченням строку, на який його укладено, ліквідацією суб'єкта господарювання - орендаря, загибеллю (знищенням) об'єкта оренди тощо.

Суд зазначає, що встановленому законодавством та договором обов'язку орендаря повернути орендоване приміщення після закінчення строку дії договору кореспондує зустрічний обов'язок орендодавця прийняти це приміщення.

Так, вимога прийняти майно з оренди та оформити його відповідним документом відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки підтверджує виконання обов'язку орендаря з повернення об'єкта оренди, тому позовні вимоги про зобов'язання відповідача прийняти нежитлове приміщення АДРЕСА_4, в місті Маріуполі за актом прийому передачі протягом 10 календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги позивача про визнання договору оренди №1 від 01.12.2015 припиненим з 01.06.2017, то суд зазначає про наступне.

Положеннями ст.20 Господарського кодексу України та ст. 16 Цивільного Кодексу України визначені способи захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Таким чином, звертаючись до суду з вимогою щодо визнання договору припиненим, позивач фактично просить встановити певний юридичний факт, який мав місце у минулому, а саме - припинення прав та обов'язків, що виникли в силу договору.

Отже, позивач звертається до суду з вимогою про встановлення певного факту, що виходить за межі повноважень господарських судів, оскільки розглядаючи таку вимогу, суд не здійснює захисту прав та охоронюваних законом інтересів учасників господарських відносин.

Заявлена позивачем вимога про встановлення певного факту не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки ця вимога є нічим іншим як встановлення факту, що має юридичне значення. Цей факт може встановлюватися господарськими судами лише при існуванні та розгляді між сторонами спору про право цивільне. Його встановлення є елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог.

З огляду на викладене вимога позивача не пов'язується із способами захисту, встановленими ст. 20 ЦК України, та не призведе до поновлення порушеного права.

Відтак, суд відмовляє у задоволені позовних вимог про визнання договору оренди №1 від 01.12.2015 припиненим з 01.06.2017.

У відповідності до статті 49 ГПК України судовий збір покладається на строни пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 43, 44, 49, 75, 77, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Маріуполь до відповідача, Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Маріуполь про визнання договору оренди №1 від 01.12.2015 припиненим з 01.06.2017; зобов'язання прийняти нежитлове приміщення АДРЕСА_4, в місті Маріуполі за актом прийому передачі протягом 10 календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили, задовольнити частково.

Зобов'язати Фізичну особу - підприємця ОСОБА_2 (87500, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) прийняти від Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (87500, АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2) нежитлове приміщення АДРЕСА_4, в місті Маріуполі за актом прийому передачі протягом 10 календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (87500, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (87500, АДРЕСА_3, ІПН НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 1600,00грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 07.11.2017 оголошено повний текст рішення.

Суддя Г.Є. Курило