ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2017 р. Справа № 911/2473/17

Розглянувши матеріали справи за позовом Публічного акціонерного товариства Державна продовольчо-зернова корпорація України

до Товариства з обмеженою відповідальністю АЛТОНС-КОМПАНІ

про стягнення 29028,17 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 187 від 05.05.2017 року);

від відповідача: не зявився.

обставини справи:

В провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом Публічного акціонерного товариства Державна продовольчо-зернова корпорація України до Товариства з обмеженою відповідальністю АЛТОНС-КОМПАНІ про стягнення 29028,17 грн. з яких 21457,90 грн. основного боргу, 2978,03 грн. пені, 1072,89 грн. штрафу, 518,52 грн. 3 % річних та 3000,83 грн. інфляційних.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.08.2017 року порушено провадження у справі № 911/2473/17 та призначено справу до розгляду на 13.09.2017 року.

13.09.2017 року представником позивача подано письмові пояснення по суті спору.

В судове засідання 13.09.2017 року представник відповідача не зявився, вимоги ухвали Господарського суду Київської області від 16.08.2017 року не виконав, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, у звязку з чим розгляд справи відкладався до 11.10.2017 року.

В судовому засіданні 11.10.2017 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання 11.10.2017 року не зявився, про причини неявки господарський суд не повідомив, письмовий відзив на позов не надав.

Оскільки, про поважні причини неявки в судове засідання відповідача суд не повідомлений; клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, тому суд вважає, що, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, без участі представника відповідача, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані докази, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

22.07.2016 року між Публічним акціонерним товариством Державна продовольчо-зернова корпорація України (далі Зерновий склад, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю АЛТОНС-КОМПАНІ (далі Поклажодавець, відповідач) було укладено Договір складського зберігання зерна № 223-3/ЗБ/2016 (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Поклажодавець зобовязаний передати зерно, а Зерновий склад прийняти його на зберігання на умовах, визначених цим Договором.

Тарифи на послуги Зернового складу наводяться у Додатку № 1 до цього Договору і є складовою та невідємною частиною цього Договору (п. 9.3 Договору).

Поклажодавець сплачує вартість послуг Зернового складу, повязаних з прийманням, очищенням, знезараженням та сушінням зерна при переданні такого зерна на зберігання з моменту видачі складського документу на таке зерно, а також сплачує вартість послуг Зернового складу по зберіганню зерна щомісячно до 10 числа місяця, наступного за місяцем в якому були надані послуги (п. 9.4 Договору).

Зерновий склад може виставляти рахунки на оплату наданих послуг. Відсутність рахунку Зернового складу на дату оплати, визначену згідно цього Договору, не звільняє ОСОБА_2 від обовязків по оплаті вартості послуг Зернового складу, якщо інше не буде встановлено додатковою угодою Сторін (п. 9.6 Договору).

Сторони укладають і підписують ОСОБА_2 приймання-передачі наданих послуг до 10 числа місяця, наступного за місяцем в якому були надані послуги. У випадку не підписання ОСОБА_2 приймання-передачі наданих послуг та ненадання мотивованої відмови від його від його підписання в зазначений вище строк, ОСОБА_2 приймання-передачі наданих послуг вважається підписаним, а Послуги зазначені в ОСОБА_2 наданими без зауважень з боку ОСОБА_2 (п. 9.8 Договору).

Договір набирає чинності з моменту його укладення і діє до 31.05.2017 року (п. 14.1 Договору).

Як зазначає позивач, згідно відомості про поступлення зерна за період 01.07.2016 року 30.04.2017 року, останнім протягом липня серпня 2016 року прийнято на зберігання від відповідача 536700,00 кг з яких 411272,00 кг зерна пшениці 3-го, 5-го класу, 6-го класу урожаю 2016 року та 125428,00 кг ячменю 3-го класу урожаю 2016 року. Окрім того,згідно складських квитанцій на зерно № 201, № 512 та № 541 01.08.2016 року, 29.08.2016 року та 02.09.2016 року відповідно прийнято на зберігання згідно спірного Договору 12280,00 кг зерна ячменю 3-го класу урожаю 2016 року та 35000,00 кг пшениці 6-го класу урожаю 2016 року.

На виконання умов Договору позивачем протягом липня серпня 2016 року були надані відповідачу послуги передбачені спірним Договором на загальну суму 97418,64 грн., про що складено відповідні ОСОБА_2 здачі-приймання робіт (надання послуг): № 31 від 31.07.2016 року на суму 4032,70 грн., № 32 від 31.07.2016 року на суму 3759,91 грн., № 33 від 31.07.2016 року на суму 21606,98 грн., № 129 від 31.08.2016 року на суму 5654,12 грн., № 196 від 31.08.2016 року на суму 5101,66 грн., № 197 від 31.08.2016 року на суму 935,57 грн., № 198 від 31.08.2016 року на суму 34869,80 грн., № 266 від 10.10.2016 року на суму 21457,90 грн., які підписані з боку позивача та виставленні відповідні рахунки на оплату.

Як стверджує позивач, відповідачем були нарочно отримані рахунки на оплату та ОСОБА_2 здачі-приймання робіт (надання послуг) згідно спірного Договору.

Проте, відповідач в порушення норм чинного законодавства та умов Договору, своєчасно та в повному обсязі свої зобовязання з оплати наданих послуг не виконав, розрахувався частково за період з 08.08.2016 року по 22.09.2016 року на загальну суму 75960,74 грн. (докази оплати знаходяться в матеріалах справи). Таким чином, неоплаченим залишився ОСОБА_2 здачі-приймання робіт (надання послуг) № 266 від 10.10.2016 року на суму 21457,90 грн.

З метою досудового врегулювання спору, 21.02.2017 року позивач надіслав відповідачу ОСОБА_3 № 161/1 від 16.02.2017 року з вимогою погасити існуючу заборгованість по спірному Договору на суму 21457,90 грн., яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення (докази надіслання містяться в матеріалах справи).

Оскільки, вказана заборгованість згідно спірного Договору за надані послуги сплачена не була, позивач звернувся до суду з даним позовом і просить стягнути з відповідача 21457,90 грн. боргу за ОСОБА_2 здачі-приймання робіт (надання послуг) № 266 від 10.10.2016 року.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання (ч. 1 ст. 946 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки, спірний ОСОБА_2 здачі-приймання робіт (надання послуг) підписаний лише позивачем, в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем нарочно спірного ОСОБА_2 здачі-приймання робіт (надання послуг) та відповідного рахунку на оплату, спірний ОСОБА_2 здачі-приймання робіт (надання послуг) відмітки про його отримання відповідачем не містить, обовязок оплати наданих послуг згідно спірного ОСОБА_2 у відповідності до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, за загальним правилом обчислення строків (ст. 253 Цивільного кодексу України) настав на восьмий день (01.03.2017 року) з дня надіслання відповідачу претензії про оплату спірного ОСОБА_2 здачі-приймання робіт (надання послуг) на суму 21457,90 грн. (претензія надіслана 21.02.2017 року, докази надіслання містяться в матеріалах справи), однак відповідач в добровільному порядку спірний ОСОБА_2 так і не оплатив.

Відтак, за наслідками розгляду спору, судом встановлено заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 21457,90 грн., що відповідачем не заперечено та не спростовано.

У звязку з простроченням відповідачем строків оплати наданих послуг, позивач також заявив у позові вимогу про стягнення з відповідача 2978,03 грн. пені за період з 11.10.2016 року (наступний день після надання послуг згідно спірного ОСОБА_2) по 08.04.2017 року і 1072,89 грн. 5 % штрафу на підставі п. 9.5 Договору, 518,52 грн. 3 % річних та 3000,83 грн. інфляційних порядку ст. 625 Цивільного кодексу України за період з 11.10.2016 року по 31.07.2017 року

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Пунктом 9.5 Договору передбачено, що у випадку прострочення строків, встановлених п. 9.4 Договору, Зерновий склад має право нараховувати пеню ОСОБА_2 в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення Сплата пені не звільняє Сторони від виконання договірних зобовязань.

В разі прострочення оплати вартості послуг Зернового складу більш ніж на 60 календарних днів, Поклажодавець додатково сплачує штраф у розмірі 5 % від суми заборгованості, але в будь-якому випадку не менше 500,00 грн. Сплата штрафу не звільняє ОСОБА_2 від сплати пені та виконання договірних зобовязань.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що першим днем прострочення виконання зобовязання з оплати наданих послуг згідно спірного ОСОБА_2 є 01.03.2017 року, судом було здійснено правильний розрахунок пені, 3 % річних та інфляційних за спірним ОСОБА_2 за заявлений позивачем період з врахування виявленого недоліку щодо періоду прострочення, про який зазначалось вище, згідно з яким з відповідача підлягає стягненню 641,97 грн. пені, 269,84 грн. 3 % річних, 1271,97 грн. інфляційних.

Перевіривши розрахунок штрафу, нарахований у відповідності до п. 9.4 Договору, в розмірі 5 % від суми прострочення, яка, як встановлено судом, складає 21457,90 грн., суд дійшов до висновку про задоволення вимоги позивача про стягнення 5 % штрафу в розмірі 1072,89 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 24714,57 грн. з яких 21457,90 грн. основного боргу, 641,97 грн. пені, 1072,89 грн. штрафу, 269,84 грн. 3 % річних, 1271,97 грн. інфляційних. В решті позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідач має відшкодувати позивачу витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним позовних вимогам.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю АЛТОНС-КОМПАНІ (07403, Київська область, м. Бровари, вул. Кутузова, буд. 125, офіс 22, код 38729961) на користь Публічного акціонерного товариства Державна продовольчо-зернова корпорація України (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 1, код 37243279) 21457 (двадцять одна тисяча чотириста пятдесят сім) грн. 90 коп. основного боргу, 641 (шістсот сорок один) грн. 97 коп. пені, 1072 (одна тисяча сімдесят два) грн. 89 коп. штрафу, 269 (двісті шістдесят девять) грн. 84 коп. 3 % річних, 1271 (одна тисяча двісті сімдесят один) грн. 97 коп. інфляційних та 1362 (одна тисяча триста шістдесят два) грн. 24 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 23.10.2017 р.

Суддя Т.П. Карпечкін