ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2017 справа № 905/858/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача-1: від відповідача-2 : від відповідача-3 : не зявився не зявився ОСОБА_4, довіреність №100/81 від 27.06.2017р. ОСОБА_5, довіреність №Ц/3-04/284-16 від 11.10.2016р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо - збагачувальний комбінат», м.Кривий Ріг Дніпропетровської області
на рішення господарського суду Донецької області
від13.06.2017р. (повний текст підписано 19.06.2017р.)
у справі№ 905/858/17 (суддя О.В. Кротінова)
за позовомПриватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод», м.Покровськ Донецької області
до1.Державного підприємства «Донецька залізниця», м.Донецьк 2. Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо - збагачувальний комбінат», м.Кривий Ріг Дніпропетровської області 3.Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ
простягнення 52188,18грн.

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Донецьксталь» - металургійний завод», м.Покровськ Донецької області звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача-1, Державного підприємства «Донецька залізниця», м.Донецьк, відповідача-2, Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо - збагачувальний комбінат», м.Кривий Ріг Дніпропетровської області та відповідача-3, Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ про стягнення солідарно вартості недостачі у розмірі 52188,18грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 13.06.2017р. (повний текст підписано 19.06.2017р.) у справі №905/858/17 у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод» до Державного підприємства «Донецька залізниця» та до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» відмовлено. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод» до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» задоволені частково, стягнуто з відповідача-2 на користь позивача 52170,57грн.

Рішення суду в частині задоволення позовних вимог мотивоване доведеністю вини вантажовідправника у несхоронності вантажу, а також наявністю недоліків та арифметичних помилок у розрахунках позивача. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо відповідача-1 та відповідача-3 суд першої інстанції зазначив про їх безпідставність з огляду на відсутність правовідносин між Приватним акціонерним товариством «Донецьксталь» - металургійний завод» та Державним підприємством «Донецька залізниця», а також з огляду на наявність лише опосередкованої вини Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо - збагачувальний комбінат» звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Донецької області скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод» щодо стягнення збитків у розмірі 52188,18грн. з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції прийняв рішення за наслідками неповного зясування обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що залізниця після проставлення календарного штемпеля в спірних залізничних накладних підтвердила придатність вагонів у комерційному та технічному відношенні і, відповідно, взяла на себе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу, а також підтвердила, що саме вона несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 17.07.2017р. (головуючий Зубченко І.В., судді Марченко О.А., Чернота Л.Ф.) прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено розгляд справи на 05.09.2017р.

У звязку із перебуванням у відпустці судді члена колегії Марченко О.А. на дату слухання справи, на підставі розпорядження керівника апарату суду, в результаті автоматичної зміни було сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий Зубченко І.В., судді Радіонова О.О., Чернота Л.Ф.

Відповідно до п.9-2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 17.05.2011р. Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України у разі зміни складу суду апеляційної інстанції розгляд ним справи починається заново, а отже, спочатку починається й визначений ст.102 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) строк розгляду апеляційної скарги.

Через канцелярію суду від Публічного акціонерного товариства Українська залізниця надійшли зперечення на апеляційну скаргу, які судовою колегією розглянуті та долучені до матеріалів справи.

Представник Приватного акціонерного товариства Північний гірничо збагачувальний комбінат у судовому засіданні 05.09.2017р. підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів, що були в ній викладені. Представник Публічного акціонерного товариства Українська залізниця просив залишити рішення господарського суду без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Представники позивача та відповідача-1 у судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, своїми правами, передбаченими ст.22 ГПК України, не скористалися. Про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать матеріали справи.

З метою усунення суперечностей у доводах та доказах сторін, повного та всебічного дослідження обставин справи в їх сукупності, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку про необхідність відкладення судового засідання апеляційної інстанції в межах строків, встановлених статтею 69 ГПК України, на 31.10.2017р.

У судовому засіданні 31.10.2017р. представники відповідача-2 та відповідача-3 підтримали позиції, викладені в попередньому судовому засіданні. Представники позивача та відповідача-1 в судове засідання повторно не зявилися.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що явка сторін не була визнана обовязковою, належне повідомлення сторін про час та місце судового засідання підтверджене матеріалами справи, сторони про поважність причин неявки у судове засідання суд не повідомили, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутністю представників Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод» та Державного підприємства «Донецька залізниця» за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, заперечення на неї, заслухавши пояснення представників відповідача-2 та відповідача-3, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

30.04.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Інкостил Груп (далі - постачальник) та Приватним акціонерним товариством Донецьксталь - металургійний завод (далі покупець) укладено договір поставки №.

За положенням п.1.1 постачальник зобов'язується передати у власність покупця залізорудні окатиші (далі - товар) виробництва Приватного акціонерного товариства Півничний гірничо збагачувальний комбінат, а покупець зобовязується прийняти вказаний товар та оплатити його на умовах, передбачених договором та специфікаціями до нього.

Відповідно до п.2.1 детальна інформація про кількість та якість товару міститься в специфікаціях. Специфікації на товар, оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін, складають невід'ємну частину даного договору. За згодою сторін у специфікаціях можуть бути вказані додаткові відомості про товар, а також інші умови виникнення та виконання зобов'язань за договором.

24.12.2015р. між Публічним акціонерним товариством Українська залізниця (далі виконавець) та Приватним акціонерним товариством Донецьксталь - металургійний завод (далі вантажовласник) укладено договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги №/ДФ/20029.

Предметом цього договору є надання виконавцем вантажовласнику послуг, повязаних з перевезенням вантажів, та проведення розрахунків за ці послуги (п.1.1).

Договір відповідно до п.7.4 укладено строком до 31.12.2016р.

Як вбачається з матеріалів справи, за залізничними накладними №47440094 від 15.11.2016р., №47495304 від 16.11.2016р. та №47645411 від 20.11.2016р. Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат (далі - вантажовідправник) зі станції відправлення ОСОБА_6 залізниці на станцію призначення Мушкетово Донецької залізниці відвантажило на адресу Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод» (далі - вантажоотримувач) у напіввагонах, зокрема, №56031057, №56527047, №56614415, №56113541 та №56969603 окатиші залізорудні, власник вантажу - Приватне акціонерне товариство «Донецьксталь» - металургійний завод» згідно договору № від 30.04.2015р. Відвантаження здійснено з виробництва.

Згідно даних накладних маса вантажу у вагонах: №56031057 - нетто 69900кг, №56969603 - нетто 69500кг, №56614415 нетто 69000кг, №56113541 - нетто 69550кг, №56527047 - нетто 68800кг.

Під час прибуття вагонів на станцію призначення Мушкетово Донецької залізниці на підставі ст.24 Статуту залізниць України було проведено комісійне переважування вагонів на 200-тонних тензометричних вагах та виявлена невідповідність фактичної маси вантажу тій масі, яка зазначена вантажовідправником у накладних.

Під час контрольного переважування вагонів з вантажем було встановлено: у вагоні №56031057- нетто 63950кг, що менше ваги зазначеної у документі на 5950кг; у вагоні №56527047 - нетто 63100кг, що менше ваги зазначеної у документі на 5700кг; у вагоні №56969603 - нетто 64900кг, що менше ваги зазначеної у документі на 4600кг; у вагоні №56614415- нетто 64100кг, що менше ваги зазначеної у документі на 4900кг; у вагоні №56113541 - нетто 64350кг, що менше ваги зазначеної у документі на 5200кг.

У звязку з зазначеним було складено відповідні комерційні акти.

Так, у комерційному акті БК №443513/84 від 20.11.2016р. (вагон №56031057) зазначено, що навантаження у вагоні шапкоподібне, нижче рівня бортів на 600мм, праворуч по ходу поїзда над 1 і 2 люками наявні виїмки вантажу розміром 1500х1500х1500мм. Складений акт форми ГУ-106 про нещільне прилягання люків до поперечної балки. Технічно вагон справний.

У комерційному акті БК №443515/86 від 20.11.2016р. (вагон №56527047) вказано, що навантаження нижче бортів 600-800мм, шапкоподібне з укосами, заглиблення 1, 2 люк праворуч 1500х1500хх500мм. 1 люк праворуч нещільне прилягання люка до хребтової балки, проміжки закладені ганчірям. На хребтових балках наявні сліди просипання вантажу, складений акт форми ГУ-106. Технічно вагон справний, течі вантажу немає.

У комерційному акті БК №443518/89 від 24.11.2016р. (вагон №56969603) зазначено, що навантаження нижче бортів 600-900мм, шапкоподібне з укосами. Ліворуч у 6-му люці заглиблення 500х500х500мм, наявний прогин даного люка, на що складений акт форми ГУ-106. На хребтових балках і ходових частинах вагона наявні сліди просипання вантажу. Технічно вагон справний.

У комерційному акті БК №443516/87 від 20.11.2016р. (вагон №56614415) зазначено, що навантаження нижче бортів 800-800мм, шапкоподібне з укосами. Заглиблення 2, 3 люк ліворуч 1000х1000х500мм. 1, 6, 7 люки нещільне прилягання люків до хребтової балки, проміжки закладені ганчірям. На хребтовій балці наявні сліди просипання вантажу, складений акт форми ГУ-106. Технічно вагон справний, течі вантажу немає.

У комерційному акті БК №443514/85 від 20.11.2016р. (вагон №56113541) зазначено, що навантаження нижче бортів 500-1000мм, шапкоподібне, праворуч над 3-4 люками воронка 2000х2000х1000мм, нещільне прилягання люків до поперечної балки, проміжок 1000х20мм закладений ганчірям. На хребтових балках наявні сліди просипання вантажу. Складено акт форми ГУ-106. Технічно вагон справний, течі вантажу немає.

Зазначені акти підписані начальником станції, комерційним агентом та вантажоодержувачем.

Факт виявлення нестачі вантажу став підставою звернення позивача до господарського суду за захистом порушеного права.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України N232/94-ВР від 10.11.1994р. "Про транспорт", Закону України N273/96-ВР від 04.07.1996р. "Про залізничний транспорт", Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. за №457, та інших актів законодавства України, зокрема, Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р., Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002р. за №334, Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №861/5082, Правил видачі вантажів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №862/5083.

Згідно зі статтею 909 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Аналогічні положення закріплені в статті 307 Господарського кодексу України (далі ГК України).

Укладення договору перевезення вантажу відповідно до ч.3 ст.909 ЦК України та ч.2 ст.307 ГК України підтверджується складанням транспортної накладної.

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

Як зазначалося раніше, за залізничними накладними №47440094 від 15.11.2016р., №47495304 від 16.11.2016р. та №47645411 від 20.11.2016р. відповідач-2 зі станції відправлення ОСОБА_6 залізниці на станцію призначення Мушкетово Донецької залізниці відвантажив на адресу позивача у напіввагонах, зокрема, №56031057, №56527047, №56614415, №56113541 та №56969603 окатиші залізорудні.

Під час контрольного переважування вагонів з вантажем на станції призначення було встановлено невідповідність фактичної маси вантажу тій масі, яка зазначена вантажовідправником у накладних, у звязку з чим складені відповідні комерційні акти.

Задовольняючи частково позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод» до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо - збагачувальний комбінат» про стягнення вартості недостачі у розмірі 52188,18грн., господарський суд Донецької області дійшов висновку, що несхоронність вантажу під час його транспортування обґрунтовано відноситься до меж відповідальності відповідача-2 (вантажовідправника), адже виникла з вини останнього, що виражена у діяльності, як-то прийняття та завантаження у вагони вантажу, який містить дрібні фракції, при наявних недоліках, неефективності вжитих заходів, так і бездіяльності, що виражена у невизнанні вагонів непридатними у комерційному відношенні та неповерненні їх залізниці. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що при наявності таких обставин вина залізниці є опосередкованою.

Разом з тим, з такими висновками судова колегія не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ст.924 ЦК України, перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Як вбачається з ч.1 ст.12 Закону України Про залізничний транспорт, залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст.23 Закону перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України.

Статтею 110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно зі ст.113 Статуту залізниць України, за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Розмір такої шкоди в даному випадку складається із вартості вантажу, який оплачений позивачем, але фактично ним не отриманий.

Як вбачається з п.129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, таких обставин як невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Відповідно до п.10 Правил складання актів, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

За шкоду, при перевезенні вантажу, відповідно до ч.3 ст.314 ГК України, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає у розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» у запереченнях на апеляційну скаргу зазначає, що характер втрати вантажу та відомості з залізничних накладних дають підстави вважати, що втрата вантажу мала місце через невиконання вантажовідправником приписів ст.31 та ст.32 Статуту залізниць України. Крім того, з посиланням на ст.111 Статуту залізниць, зазначає про те, що залізниця звільняється від відповідальності за втрату вантажу, якщо така втрата відбулася внаслідок завантаження вантажу відправником у непідготовлений вагон.

Відповідно до ст.31 Статуту та пунктів 5 і 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу вантажовідправник перед навантаженням вантажу у вагон повинен визначити його придатність для перевезення вантажу у комерційному відношенні, при завантаженні вантажів, які містять дрібні фракції, - усунути щілини та конструктивні зазори вагонів, а також вжити заходів щодо запобігання видуванню або висипанню вантажу.

Згідно з ч.3 ст.32 Статуту залізниць України відправник зобов'язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов.

Пунктом 5 Правил визначено, що перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, перед навантаженням вантажів, які містять дрібні фракції, відправник зобов'язаний пересвідчитися, що перевезення у наданому вагоні не призведе до втрати вантажу. Якщо втрата можлива через конструктивні зазори, відправник зобов'язаний вжити додаткових заходів щодо їх ущільнення, для чого йому залізницею надається безоплатний час користування вагонами до 30 хвилин на всю одночасно подану групу вагонів. У разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів вагона (із шапкою). Такі заходи розроблюються відправником окремо для кожного виду вантажу. Поверхня вантажу у всіх випадках розрівнюється і ущільнюється. Для розрівнювання і ущільнення вантажу відправник може використовувати механізовані установки та інші пристрої.

Згідно з ч.3 ст.917 ЦК України перевізник має право відмовитися від прийняття вантажу, що поданий у тарі та (або) упаковці, які не відповідають встановленим вимогам, а також у разі відсутності або неналежного маркування вантажу.

Пунктом 3.8 розяснень №04-5/601 від 29.05.2002р. Президії Вищого господарського суду України Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею визначено, що відповідно до параграфу 1 Технічних умов розміщення та закріплення вантажів на відкритому рухомому складі, правильність розміщення та закріплення вантажів перевіряє залізниця.

За змістом п.3.9 вказаного розяснення встановлено, що відповідно до статті 31 Статуту залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери. У випадках, коли під завантаження подано несправний за своїм технічним станом вагон або контейнер, відправник повинен відмовитися від їх використання. Якщо він цього не зробив, відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, що сталася внаслідок технічної несправності рухомого складу, покладається на відправника. Винятки з цього правила можуть мати місце тоді, коли з матеріалів справи вбачається, що технічна несправність мала прихований характер або виникла у процесі перевезення вантажу. Прихованими є такі технічні несправності, які не могли бути виявлені відправником під час звичайного огляду вагону або контейнера. У такому разі відповідальність за незбереження вантажу покладається на залізницю.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення, встановлено, що вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що спірний вантаж був прийнятий залізницею до перевезення без зауважень, про наявність вільних місць у вагонах залізницею зазначено не було, а відповідно до відомостей, які містяться в комерційних актах, вагони у технічному відношенні справні. Отже, нестача вантажу виникла під час перевезення, що виключає вину вантажовідправника.

Разом з цим, наявність поглиблень у навантаженні (воронок) свідчить про втрату частини вантажу під час перевезення.

З огляду на викладене, Донецький апеляційний господарський суд зазначає, що позивач - Приватне акціонерне товариство «Донецьксталь» - металургійний завод», як власник вантажу за договором поставки № від 30.04.2015р., зазнав шкоду у вигляді понесених витрат вартості вантажу, якого не вистачає, внаслідок винних дій/бездіяльності відповідача-3 - Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Таким чином, обґрунтованими є вимоги позивача саме до відповідача-3 (перевізника), а не до відповідача-2 (вантажовідправника), як було зазначено судом першої інстанції.

При цьому, господарським судом першої інстанції обґрунтовано зазначено про те, що наявність правовідносин між позивачем і відповідачем-1 не встановлена, у звязку з чим позовні вимоги до Державного підприємства «Донецька залізниця» є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Статтею 920 ЦК України встановлено, що у випадку порушення зобовязань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно з ч.1 ст.115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Як вбачається з ч.2 ст.114 Статуту залізниць України, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Перевіривши розрахунок, здійснений господарським судом Донецької області, з урахуванням норми природної втрати 1%, колегія суддів зазначає, що він є арифметично вірним, вартість втраченого вантажу становить 52170,57грн.

З огляду на викладені вище висновки суду апеляційної інстанції, вартість недостачі вантажу у названому розмірі (52170,57грн) підлягає стягненню з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (перевізник) на користь Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод» (вантажовласник).

Таким чином, Донецький апеляційний господарський суд зазначає, що судом першої інстанції неповно зясовані обставини, що мають значення для справи; висновки, викладені в рішенні місцевого господарського суду, частково не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття неправильного рішення, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду Донецької області від 13.06.2017р. (повний текст підписано 19.06.2017р.) у справі №905/858/17 підлягає частковому скасуванню зі здійсненням нового розподілу судового збору. Відповідно до статті 49 ГПК України судовий збір по справі покладається на відповідача-3 та підлягає стягненню з останнього на користь апелянта.

Керуючись ст.ст.43, 49, 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо - збагачувальний комбінат», м.Кривий Ріг Дніпропетровської області на рішення господарського суду Донецької області від 13.06.2017р. (повний текст підписано 19.06.2017р.) у справі №905/858/17 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Донецької області від 13.06.2017р. (повний текст підписано 19.06.2017р.) у справі №905/858/17 у частині задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод», м.Покровськ Донецької області до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо - збагачувальний комбінат», м.Кривий Ріг Дніпропетровської області про стягнення вартості недостачі в розмірі 52170,57грн. та в частині відмови у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод», м.Покровськ Донецької області до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ про стягнення вартості недостачі в розмірі 52170,57грн. скасувати.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод», м.Покровськ Донецької області до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо - збагачувальний комбінат», м.Кривий Ріг Дніпропетровської області про стягнення вартості недостачі в розмірі 52170,57грн. та яким задовольнити позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод», м.Покровськ Донецької області до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ про стягнення вартості недостачі в розмірі 52170,57грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м.Київ, вул.Тверська, б.5; ) на користь Приватного акціонерного товариства Донецьксталь - металургійний завод (85300, Донецька область, м.Покровськ, вул.Торгівельна, б.106А; ) вартість недостачі у розмірі 52170,57грн. та судовий збір у розмірі 1599,46грн.

В іншій частині рішення господарського суду Донецької області від 13.06.2017р. (повний текст підписано 19.06.2017р.) у справі №905/858/17 - залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м.Київ, вул.Тверська, б.5; ) на користь Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо - збагачувальний комбінат» (50079, Дніпропетровська обл., м.Кривий Ріг; ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1760,00грн.

Доручити господарському суду Донецької області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Донецький апеляційний господарський суд у двадцятиденний строк.

Головуючий І.В. Зубченко

Судді: О.О. Радіонова

ОСОБА_3

Надруковано 8 прим.: 2 - позивачу, 1 - відповідачу-1; 1 відповідачу-2; 1 відповідачу-3; 1 - у справу; 1 - ДАГС; 1 - ГСДО.