ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року Справа № 908/581/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Данилової М.В.,
суддівАлєєвої І.В., Корсака В.А.
за участю представників
позивачане з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином
відповідачаПіх А.Б.
третьої особи Череповський В.П.
розглянувши матеріали касаційної скаргиПриватного акціонерного товариства "Азовкабель"
на постановуДонецького апеляційного господарського суду від 19.07.2017
у справі№908/581/17 господарського Запорізької області
за позовом Приватного акціонерного товариства "Азовкабель"
до Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача
Товариства з обмеженою відповідальністю "Базовий Азовський Рибопереробний Комплекс"
прозобов'язання укласти договір про спільне використання технологічних електричних мереж

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Азовкабель" звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" про зобов'язання укласти договір про спільне використання технологічних електричних мереж.

Заявою від 05.05.2017 позивач уточнив позовні вимоги та просив суд зобов'язати відповідача укласти договір про спільне використання технологічних електричних мереж № 4-6 від 28.12.2016 в редакції Приватного ПрАТ "Азовкабель" з викладенням додатку № 1 та додатку № 4 в редакції ПрАТ "Азовкабель".

05.05.2017 на електронну адресу Господарського суду Запорізької від Товариства з обмеженою відповідальністю "Базовий Азовський Рибопереробний Комплекс" надійшла заява про вступ до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 16.05.2017 до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Базовий Азовський Рибопереробний Комплекс".

Рішенням господарського суду Запорізької області від 29.05.2017 (суддя Федорова С.В.), залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 19.07.2017 (головуючий суддя Татенко В.М., судді Попков Д.О., Чернота Л.Ф.), у задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями, Приватне акціонерне товариство "Азовкабель" звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 29.05.2017 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 19.07.2017 і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, статей 179, 181, 187 Господарського кодексу України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2017 справа повинна розглядатись у складі колегії суддів: головуючий суддя - Данилова М.В., судді Корсак В.А.,Алєєва І.В.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 19.10.2017 касаційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду у вищевказаному складі на 08.11.2017.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 01.11.2017 задоволено клопотання Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

08.11.2017 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Базовий Азовський Рибопереробний Комплекс" надійшли пояснення, в яких товариство просить залишити судові рішення без змін, а касаційну скаргу без задоволення з підстав, викладених у судових рішеннях.

Заслухавши доповідь судді - доповідача та присутніх у судовому засіданні 08.11.2017 представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 01.05.2013 між Приватним акціонерним товариством "Азовкабель" та Публічним акціонерним товариством "Запоріжжяобленерго" було укладено договір про спільне використання технологічних електричних мереж №4-6, за умовами якого власник мереж зобов'язується забезпечити технічну можливість передачі (транзиту) електричної енергії власними технологічними електричними мережами в точки приєднання електроустановок користувача та (або) інших суб'єктів господарювання (далі - Субспоживачі), передачу електричної енергії яким забезпечує користувач, а користувач - своєчасно сплачувати вартість послуг власника мереж з утримання технологічних електричних мереж спільного використання та інші послуги відповідно до умов цього договору.

Згідно з пунктом 1.2 цього договору передача електричної енергії забезпечується відповідно до додатка №1 "Однолінійна схема", наданого власником мереж, з обов'язковим зазначенням місць встановлення, типів, марки обладнання, довжини ліній, які задіяні в передачі електричної енергії.

Власник мереж забезпечує передачу електричної енергії до межі балансової належності належних йому електричних мереж, визначених "Актом розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін", яка наведена у додатку №2 "Перелік точок приєднання електроустановок користувача та субспоживачів до технологічних мереж власника мереж".

Відповідно до пункту 1.3 вказаного договору, елементи технологічних електричних мереж, які використовуються для передачі електричної енергії користувачу та (або) субспоживачам, визначаються відповідно до "Однолінійної схеми" (додаток №1) та оцінюється в кількості умовних одиниць додаток №3 "Розрахунок кількості умовних одиниць технологічних електричних мереж спільного використання" для визначення граничної величини витрат на утримання технологічних електричних мереж спільного використання.

Цей договір, як зазначено в пункті 11.5 договору, набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31.12.2013. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії.

До договору вносилися зміни додатковою угодою №1 від 01.05.2013 та додатковою угодою №5 від 01.12.2015.

Договір продовжував свою дію внаслідок пролонгації до 31.12.2016.

25.11.2016 позивач надіслав відповідачу листа вих. № 2093 від 25.11.2016 про припинення дії договору № 4-6 від 01.05.2013 про спільне використання технологічних електричних мереж.

Зі змісту вказаного листа судами попередніх інстанцій встановлено, що підставою для припинення дії договору стала відсутність укладеного між позивачем та субспоживачем ТОВ "Базовий Азовський Рибопереробний Комплекс" договору про технічне забезпечення електропостачання, невідповідність, на думку позивача, умов договору типовому договору, наведеному в додатку № 2 до Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.1996 № 28.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідач отримав лист позивача 30.11.2016 та надав йому відповідь (лист вих. № 007-33/18370 від 02.12.2016) про незгоду з припиненням договору до укладення нової редакції договору, оскільки передача електричної енергії є безперервним технічним процесом. Повідомив позивача про свою згоду розпочати роботу по укладенню нової редакції договору та запропонував останньому надати згоду на укладення відповідачем безпосередньо із субспоживачем ТОВ "Базовий Азовський Рибопереробний Комплекс" додаткової угоди до договору про постачання електричної енергії щодо розрахунків за перетікання реактивної енергії, у зв'язку з чим укладання договору про технічне забезпечення електроспоживання між позивачем та ТОВ "Базовий Азовський Рибопереробний Комплекс" стане необов'язковим в силу п. 1.5 ПКЕЕ.

На підставі зазначеного позивач супровідним листом вих. №2353/1 від 28.12.2016 направив відповідачу для підписання проект договору про спільне використання технологічних електричних мереж №4-6 від 28.12.2016. При цьому зазначено, що "Однолінійна схема", яка є додатком до договору, була надана в приймальну Бердянського міського району електричних мереж, а "Кошторис обґрунтованих витрат" направлений на адресу ВАТ "Запоріжжяобленерго" наприкінці грудня.

Розглянувши запропонований проект договору, відповідач надіслав позивачу лист вих. 007-052/964 від 24.01.2017 про відмову від підписання договору, оскільки він не містить усіх необхідних для даного договору істотних умов. Позивач отримав даний лист 26.01.2017, про що свідчить відповідна відмітка вх. №85 на даному листі.

Серед зауважень до проекту договору відповідач зазначив, що договір не укомплектований додатками "Однолінійна схема" та "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін", які зазначені у пункті 10.5 договору як невід'ємні частини договору. Також у договорі не визначена ціна договору (додаток "Порядок обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж"). Договір укомплектований додатками, посилання на які відсутнє в договорі, а саме: №2 "Перелік точок приєднання електроустановок користувача та субспоживачів до технологічних електричних мереж власника мереж", №3 "Розрахунок кількості умовних одиниць технологічних електричних мереж спільного використання", №7 "Розрахунок втрат електричної енергії в технологічних електричних мережах власника мереж".

У свою чергу, відповідач направив позивачу для підписання додаткову угоду №7 від 01.01.2017 до договору №4-6 від 01.05.2013 про спільне використання технологічних електричних мереж на підстав погодженого із НКРЕКП у Запорізькій області кошторису витрат на утримання технологічних мереж спільного використання.

Також відповідач листом вих. № 27/216 від №358 повідомив позивача про непогодження запропонованої ним однолінійної схеми електропостачання, оскільки субспоживач ТОВ "Базовий Азовський Рибопереробний Комплекс" не звертався до відповідача щодо зміни або припинення договору про електропостачання, тому виключення зі схеми електропостачання ТОВ "Базовий Азовський Рибопереробний Комплекс" суперечить вимогам Закону України "Про електроенергетику" та Правил користування електричною енергією.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Так, частинами 3, 4, 6 статті 179 Господарського кодексу України, укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання, органів державної влади чи органів місцевого самоврядування. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб'єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб'єктів, коли ці суб'єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту. Суб'єкти господарювання, які забезпечують споживачів, зазначених у частині 1 цієї статті, електроенергією, зв'язком, послугами залізничного та інших видів транспорту, зобов'язані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції (послуг). Законодавством можуть бути передбачені обов'язкові умови таких договорів.

Статтею 181 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони. У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Частиною 3 статті 184 Господарського кодексу України передбачено, що укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Згідно статті 26 Закону України "Про електроенергетику" споживач (власник мереж, які використовуються для передачі електричної енергії іншим суб'єктам господарювання, населенню) зобов'язаний укласти з електропередавальною організацією, яка здійснює ліцензовану діяльність на закріпленій території, договір про спільне використання технологічних електричних мереж.

Взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії), регулюються Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 №28.

Пунктом 1.10. Правил визначено, що електропередавальна організація, що здійснює діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами в межах закріпленої території здійснення ліцензованої діяльності забезпечує передачу електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та технологічними електричними мережами інших власників, які не мають ліцензій на передачу електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами.

Для забезпечення передачі електричної енергії електричними мережами, що не належать електропередавальній організації, між електропередавальною організацією та відповідним власником мереж, який не має ліцензії на здійснення діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами, укладається договір щодо спільного використання електричних мереж.

Згідно з пунктом 1.7 Правил, у разі використання технологічних електричних мереж електропередавальною організацією відносини між власником цих мереж та електропередавальною організацією, у тому числі їх взаємна відповідальність, регулюються договором про спільне використання технологічних електричних мереж, що укладається між ними на основі типового договору (додаток 2).

Основний споживач не має права відмовити електропередавальній організації, яка здійснює ліцензовану діяльність на закріпленій території, в укладенні (переукладенні) договору про спільне використання технологічних електричних мереж, а субспоживачу у разі дотримання ним вимог цих Правил в укладенні (переукладенні) договору про технічне забезпечення електропостачання споживача в передбачених цими Правилами випадках.

Згідно з абзацом першим пункту 5.15 розділу 5 Правил відносини сторін у разі передачі (транзиту) електропередавальною організацією електричної енергії технологічними електричними мережами власника електричних мереж (споживача, основного споживача) регулюються договором про спільне використання технологічних електричних мереж, який електропередавальна організація зобов'язана укласти з відповідним власником технологічних електричних мереж.

Водночас підпункт 20 пункту 10.2 Правил покладає на споживача електричної енергії обов'язок у разі використання технологічних електричних мереж електропередавальною організацією укласти з останньою договір про спільне використання технологічних електричних мереж.

Відповідно до п. 5.18 Правил користування електричною енергією, невід'ємними частинами договору про технічне забезпечення електропостачання споживача та про спільне використання технологічних електричних мереж є: акт про розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін; відомості про засоби комерційного обліку активної та реактивної електричної енергії; схема електропостачання, зазначення точок приєднання і ліній, що живлять струмоприймачі субспоживача; акт екологічної, аварійної та технологічної броні електропостачання споживача (за необхідності згідно з вимогами нормативно-правових актів); довідка про обсяги переданої електричної енергії за базовий період.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно пункту 1.2 типового договору про спільне використання технологічних електричних мереж, затвердженого постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 № 28, додатками до договору мають бути "Однолінійна схема" та "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін", а до спірного договору зазначені додатки не були додані, хоча на них є посилання як на додатки до договору в пункті 1.2 проекту договору, що у розумінні пункту 5.18 Правил користування електричною енергією є невід'ємними частинами договору. Умови про предмет договору є істотними умовами договору, які мають бути в обов'язковому порядку погоджені сторонами.

А відтак, доводи скаржника щодо наявності у відповідача однолінійної схеми та акта розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін як окремих документів, правомірно не прийняті судами першої та апеляційної інстанцій до уваги, оскільки зазначені документи мають бути оформлені додатком до проекту спірного договору та не можуть розглядатися як невід'ємні додатки до цього договору.

Щодо визначення ціни договору, суд апеляційної інстанції обґрунтовано зазначив, що погодження відповідачем розрахунків на 2017 рік в листі від 20.01.2017 № 007-052/809 не свідчить про узгодження сторонами ціни спірного договору, оскільки таке погодження відбулось щодо ціни договору про спільне використання технологічних електричних мереж № 4-6 від 01.05.2013 та було оформлено відповідачем як проект додаткової угоди № 7 до цього договору, відтак, конкретного визначення ціни на послуги проект договору не містить., що свідчить про відсутність в останньому погодженої сторонами ціни.

Також, судами було встановлено, що до проекту договору додані додатки, посилання на які відсутнє в договорі, а саме: № 2 "Перелік точок приєднання електроустановок користувача та субспоживачів до технологічних електричних мереж власника мереж", № 3 "Розрахунок кількості умовних одиниць технологічних електричних мереж спільного використання" № 7 "Розрахунок втрат електричної енергії в технологічних електричних мережах власника мереж".

Колегія суддів касаційного суду погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що при укладенні договору про спільне використання технологічних електричних мереж, у останньому повинен бути зазначений перелік усіх субспоживачів, які споживають електричну енергію через мережі позивача в порядку пункту 5.19 Правил користування електричною енергією щодо узгодження з електропередавальною організацією режимів споживання електричної енергії, приєднаної потужності, режимів перетікання реактивної електроенергії та дотримання показників якості електричної енергії.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Базовий Азовський Рибопереробний Комплекс" згідно проекту спірного договору, в переліку субспоживачів не значиться.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 25.10.2016 у справі № 908/2260/16 за позовом ТОВ "Базовий Азовський Рибопереробний Комплекс" до ВАТ "Запоріжжяобленерго" та ПрАТ "Азовкабель" про стягнення збитків та зобов'язання вчинити дії, яке залишено без змін постановою Вищого господарського суду України від 10.05.201, встановлено, що з метою отримання електричної енергії, що поставляється ВАТ "Запоріжжяобленерго" споживачу ТОВ "Базовий Азовський Рибопереробний Комплекс" через електричні мережі, власником якого є ПАТ "Азовкабель", 01.01.2011 між ПАТ "Азовкабель" (власник мереж) та ТОВ "БАРК" (споживач) було укладено договір № 58 про технічне забезпечення електропостачання споживача, відповідно до умов якого власник мереж зобов'язується забезпечувати технічну можливість передачі електричної енергії споживачу в обсягах згідно з договором про постачання або про купівлю-продаж електричної енергії, з показниками допустимих відхилень від стандартних умов надання обсягу електричної енергії та рівня дозволеної потужності за класами напруги, а споживач дотримується установленого режиму споживання електричної енергії та своєчасно сплачує кошти за отримані послуги, визначені пунктом 4.1.1 цього договору (п.1.1 договору). Вказаний договір неодноразово був пролонгований, в томі числі і на 2015 рік. З метою врегулювання договірних відносин з ПАТ "Азовкабель" на 2016 рік ТОВ "Базовий Азовський Рибопереробний Комплекс" звернувся до ПрАТ "Азовкабель" з пропозицією про укладання договору про технічне забезпечення електропостачання споживача.

Також, у вказаній справі було встановлено, що запропонований проект договору відповідає умовам Типового договору, що є додатком 1 до Правил користування електричною енергією, та при цьому позивачем дотримано вимог пунктів 5.4, 5.17, 5.18 Правил щодо істотних умов договору про технічне забезпечення електропостачання споживача та його невід'ємних частин.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені господарського суду Запорізької області від 25.10.2016 у справі що набрало законної сили, не доказуються при розгляді даної справи щодо тих сторін спору.

У справі "Совтрансавто-Холдінг" проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із основних елементів права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (Рішення Європейський суд з прав людини від 25.07.2002р. по справі "Совтрансавто-Холдінг" проти України").

Відтак, зазначені вище обставини підтверджують, що ТОВ "Базовий Азовський Рибопереробний Комплекс" є субспоживачем відповідача, однак не значиться як такий у додатку № 2 "Перелік точок приєднання електроустановок користувача та субспоживачів до технологічних електричних мереж власника мереж2 до проекту спірного договору, а отже, останній не відповідає вимогам чинного законодавства в частині узгодження всіх істотних умов договору, оскільки він не містить чітко визначеного предмету та ціни договору, не відповідає типовому договору в частині додатків до цього договору, а також не враховує необхідність здійснення електропостачання субспоживачу ТОВ "Базовий Азовський Рибопереробний Комплекс", якому не може бути відмовлено в передачі електричної енергії мережами позивача.

Відповідно до статті 1115 Господарського процесуального кодексу України у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням. Касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази (стаття 1117 Господарського процесуального кодексу України).

Інші доводи скаржника, зазначені у касаційній скарзі, не знайшли свого підтвердження та не можуть бути підставою для скасування судових рішень у справі, оскільки не спростовують встановленого судами попередніх інстанції та стосуються переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза компетенцією суду касаційної інстанції.

За таких обставин, підстав для скасування судових рішень у справі та задоволення касаційної скарги не вбачається.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Азовкабель" залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 19.07.2017 у справі № 908/581/17 господарського суду Запорізької області залишити без змін.

Головуючий суддя М. Данилова

Судді І. Алєєва

В. Корсак