ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року Справа № 911/870/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Коробенка Г.П.- головуючого,
Кравчука Г.А., Мачульського Г.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скаргиТовариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко"
на ухвалуКиївського апеляційного господарського суду від 09.08.2017
у справі№ 911/870/17 Господарського суду Київської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Белла-Трейд"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко"
простягнення 1 250 991,25 грн.
за зустрічним позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Белла-Трейд"
провизнання недійсним договору

У судовому засіданні взяли участь представники:

від позивача: не з'явилися;

від відповідача: не з'явилися;

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Київської області від 24.07.2017 у справі № 911/870/17 первісні позовні вимоги задоволено в повному обсязі, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Белла-Трейд" 1 183 369 грн. 22 коп. основного боргу, 60 693 грн. 63 коп. пені, 6 928 грн.40 коп. 3% річних, 18 764 грн. 87 коп. судового збору, в задоволені зустрічних позовних вимог відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду Київської області від 24.07.2017 у справі № 911/870/17 в частині стягнення з відповідача грошових коштів у повному обсязі та відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2017 року відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, апеляційну скаргу повернуто скаржнику на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з ухвалою суду апеляційної інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2017 року, а справу передати на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скаржник вважає, що господарським судом апеляційної інстанції в порушення ст. 8 Закону України "Про судовий збір" залишено поза увагою неспроможність Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" сплатити судовий збір у повному обсязі у зв'язку із скрутним матеріальним становищем та арештом усіх банківських рахунків.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм процесуального права при винесенні оскаржуваних судових актів, знаходить необхідним в задоволенні касаційної скарги відмовити, враховуючи наступне.

Вимоги до форми і змісту апеляційної скарги наведені в статті 94 Господарського процесуального кодексу України, згідно з частиною 3 якої до скарги, зокрема, додаються докази сплати судового збору.

Відповідно до пп. 1 п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру розмір судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно пп. 4 п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" розмір судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду складає 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Отже, виходячи з приписів Закону України "Про судовий збір" судовий збір за звернення з апеляційною скаргою на рішення суду має бути сплачений в розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, скаржник не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення первісного позову про стягнення 1 250 991,25 грн.

Відтак, як вірно відзначено судом апеляційної інстанції, за подання апеляційної скарги у даному випадку має бути сплачений судовий збір в розмірі 20 641,36 грн. = (1 250 991,25*1,5%)*110%, тобто обчислений зі ставки, що підлягала сплаті при поданні первісної позовної заяви майнового характеру.

Однак, скаржником до апеляційної скарги додана квитанція № 97068 від 03.08.2017 про сплату судового збору в розмірі 2 065,00 грн., тобто в меншому розмірі, ніж передбачено законодавством.

При цьому, скаржник заявив клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги до прийняття Київським апеляційним господарським судом рішення по даній справі.

В обґрунтування заявленого клопотання скаржник посилався на те, що він не має можливості сплатити судовий збір у встановленому порядку та розмірі у зв'язку з скрутним матеріальним становищем та накладенням арешту на його рахунки.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

За змістом положень статті 8 Закону України "Про судовий збір" питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади) перед законом і судом. При цьому сплата судового збору може бути відстрочена чи розстрочена на строк не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі (п. 3 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.11.2015 № 01-06/2093/15 "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір").

Отже, апеляційним господарським судом правильно зазначено про те, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, що передбачені 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування судом майнового стану сторін. При цьому відстрочення чи розстрочення сплати судового збору є правом суду, а не його обов'язком. Між тим, обґрунтування пов'язаних з цим обставин та подання доказів, які свідчать про неможливість або ускладнення в здійснення оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на зацікавлену особу.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Апеляційним господарським судом встановлено, що скаржником не надано доказів того, що у нього на момент подання апеляційної скарги відсутні кошти для сплати судового збору та доказів, які б підтверджували можливість сплати судового збору протягом визначеного законом строку розгляду апеляційної скарги до прийняття постанови у справі.

Посилання заявника касаційної скарги на неможливість сплатити судовий збір у встановленому порядку та розмірі у зв'язку з накладенням арешту на його рахунки, колегія суддів вважає непереконливими з огляду на те, що у виконавчому провадженні державним виконавцем накладається арешт лише у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій. А тому заявник повинен у встановленому порядку підтвердити належними та допустимими доказами відсутність у нього на рахунках коштів, необхідних для здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки. Такими доказами можуть бути, зокрема, довідка органів ДФС про відкриті заявником в установах банків розразрахункові (поточні) рахунки, та довідки з банків про залишки коштів на цих рахунках. Проте, скаржником до апеляційної скарги таких доказів не надавалось.

За таких обставин висновки суду апеляційної інстанції щодо повернення скаржнику без розгляду апеляційної скарги на підставі пунктів 3 ч.1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України колегія вважає обґрунтованими, а оскаржувану ухвалу від 09.08.2017 такою, що відповідає вищенаведеним нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування якої відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні касаційної скарги відмовити.

Ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2017 у справі №911/870/17 залишити без змін.

Головуючий суддя: Г.П. Коробенко

Судді: Г.А. Кравчук

Г.М. Мачульський