КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2017 р. Справа№ 15/550

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Гаврилюка О.М.

за участю секретаря судового засідання - Куценко К.Л.

за участю представників сторін:

від стягувача: не з'явились;

від боржника: ОСОБА_2 - представник за договором № 01-04/2017;

від Голосіївського районного відділу виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві: не з'явились;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Проскурів-Агро"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.08.2017

за скаргою Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 на бездіяльність Голосіївського районного відділу виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві

у справі № 15/550 (суддя Чебикіна С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Проскурів-Агро"

до Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3

про стягнення 21 267,66 грн,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2017 у справі № 15/550 скаргу суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 на бездіяльність Голосіївського районного відділу виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві задоволено; визнано незаконною бездіяльність Голосіївського районного відділу виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, щодо незняття арешту з майна боржника, а саме: квартири АДРЕСА_1, який було накладено Голосіївським районним відділом виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві в ході виконання наказу Господарського суду міста Києва №15/550 від 26.10.2007; зобов'язано Голосіївський районний відділ виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві зняти арешт з майна боржника, а саме: квартири АДРЕСА_1, який було накладено Голосіївським районним відділом виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві в ході виконання наказу виданого господарського суду міста Києва №15/550 від 26.10.2007.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищезазначену ухвалу та відмовити в задоволенні скарги суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.09.2017 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Проскурів-Агро" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.08.2017 за скаргою Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 на бездіяльність Голосіївського районного відділу виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві у справі № 15/550 було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 04.10.2017.

Розгляд справи відкладався, зокрема ухвалою від 04.10.2017 - на 24.10.2017.

Ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 25.09.2017 та від 04.10.2017 суд зобов'язував Голосіївський районний відділ виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві надати матеріали виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду міста Києва № 15/550 від 26.10.2007р. (ВП №7105591).

У зв'язку з перебуванням 24.10.2017 перебування судді Суліма В.В., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на лікарняному, та відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 23.10.2017 для розгляду апеляційної скарги у даній справі було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Коротун О.М., судді: Майданевич А.Г., Гаврилюк О.М., вказана судове колегія ухвалою від 24.10.2017 прийняла апеляційну скаргу у даній справі до свого провадження, спочатку розглянула її по суті та ухвалила постанову у даній справі.

В судовому засіданні 24.10.2017 представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечив. Окрім цього подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, зокрема, пояснення органу ДВС (отримані в порядку ст. 38 ГПК України). Окрім цього у вказаних поясненнях орган ДВС просив розглядати апеляційну скаргу у даній справі без його участі.

Представники апелянта в судове засідання 24.10.2017 не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення 13.10.2017 ухвали суду від 04.10.2017. Заяв, клопотань від апелянта не надходило.

Враховуючи те, що явка представників учасників апеляційного провадження судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, з урахуванням встановленого ст. 102 ГПК України обмеженого строку на розгляд апеляційної скарги на ухвали суду, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість здійснення перевірки ухвали місцевого господарського суду в апеляційному порядку за відсутності представника апелянта, який був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання з урахуванням тривалого знаходження справи в суді апеляційної інстанції та продовження судом в порядку ст.ст. 69, 102 ГПК УКраїни строку розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзивів на неї, письмових пояснень у даній справі, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно з'ясовано судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду міста Києва від 15.10.2007 у даній справі, позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача 19 883 грн 79 коп - основного боргу, 1 342 грн 29 коп - пені, 41 грн 58 коп - штрафу, 212 грн 68 коп - державного мита та 118 грн 00 коп - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

26.10.2007 на виконання зазначеного судового рішення Господарським судом міста Києва було видано відповідний наказ.

30.05.2017 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від боржника надійшла скарга на бездіяльність Голосіївського районного відділу виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2017 у справі № 15/550 скаргу суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 на бездіяльність Голосіївського районного відділу виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві задоволено; визнано незаконною бездіяльність Голосіївського районного відділу виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, щодо незняття арешту з майна боржника, а саме: квартири АДРЕСА_1, який було накладено Голосіївським районним відділом виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві в ході виконання наказу виданого господарського суду міста Києва №15/550 від 26.10.2007; зобов'язано Голосіївський районний відділ виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві зняти арешт з майна боржника, а саме: квартири АДРЕСА_1, який було накладено Голосіївським районним відділом виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві в ході виконання наказу виданого господарського суду міста Києва №15/550 від 26.10.2007.

При цьому, судом першої інстанції було правомірно встановлено наступне.

11.02.2008 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в місті Києві винесено постанову №377/1 про відкриття виконавчого провадження.

В ході виконавчого провадження з виконання рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2007 №15/550 відділом державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в місті Києві було накладено арешт на квартиру №111 в буд. 55, про що внесено відповідні відомості в Єдиний державний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (номери записів про обтяження 5867990 та 7105591).

29.12.2008 державним виконавцем Голосіївського районного управління юстиції в місті Києві ухвалено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" за відсутності належного йому майна. Пунктом 2 вказаної постанови доведено до відома стягувача, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлений для виконання в строк передбачений Законом України "Про виконавче провадження".

Враховуючи, що строк пред'явлення наказу №15/550 від 26.10.2007 до виконання сплинув, 17.05.2017 представник боржника звернувся до відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в місті Києві із листом про зняття вищевказаних арештів з майна боржника.

Відділ державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в місті Києві у відповідь на даний лист, 24.05.2017 повідомив заявника про можливість зняття арешту з нерухомого майна у відповідності до Закону України "Про виконавче провадження" лише за рішенням суду.

З огляду на викладене, 30.05.2017 боржник звернувся до Господарського суду міста Києва зі скаргою на бездіяльність відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в місті Києві, у якій просив зобов'язати відділ державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в місті Києві вчинити дії щодо зняття арешту накладеного відділом державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в місті Києві в ході виконання наказу Господарського суду міста Києва №15/550 від 26.10.2007.

Розглядаючи подану скаргу, суд першої інстанції дійшов висновку, що державним виконавцем при поверненні виконавчого документа не було знято арешту з майна боржника, а тому фактично заявник скористався своїм правом на зняття арешту з майна шляхом звернення до суду. При цьому також дійшов висновку, що скарга боржника є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками місцевого господарського суду з урахуванням наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року по справі "Шмалько проти України" (заява N 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь - яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду". У рішенні від 17 травня 2005 року по справі "Чіжов проти України" (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов'язком держави є організація системи ефективного виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії параграф 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент видачі виконавчого документу), виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Так, в ході здійснення виконавчих дій щодо перевірки майнового стану боржника на підставі відповідей на запити у відповідні інстанції, було встановлено факт відсутності у нього майна, в зв'язку з чим 29.12.2008 державним виконавцем у відповідності до статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції станом на момент винесення даної постанови) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Відповідно до ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві, зокрема, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Пунктом 4.11 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999, передбачено порядок та підстави повернення виконавчого документа, зокрема у зазначено, що виконавчий документ, який прийнятий державним виконавцем до виконання, і за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві, якщо в боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 21 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції станом на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу) виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох років.

Проте, Товариство з обмеженою відповідальністю "Проскурів-Агро" (стягувач) в межах строків, встановлених статтею 21 цього Закону не було пред'явлено повторно виконавчий документ до виконання.

Приписами статті 38 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції станом на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу) визначено наслідки завершення виконавчого провадження, частиною 2 якої передбачено, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

У п. 4.10.2 Інструкції про проведення виконавчих дій зазначено, що якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника у постанові про закінчення виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачеві або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на його майно.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що стягувач у апеляційній скарзі зазначив, що 07.06.2017 звернувся із заявою до Господарського суду міста Києва про поновленого строку для пред'явлення до виконання наказу Господарського суду міста Києва у справі № 15/550 від 26.10.2007. Матеріали справи містять лише заяву № 17-087 від 07.06.2017 про поновленого строку на для пред'явлення до виконання та видачу дублікату наказу Господарського суду міста Києва у справі № 15/550 від 26.10.2007 без відмітки канцелярії суду про її прийняття. Проте, доводи апелянта зводяться до можливого "в майбутньому" позитивного вирішення його питання, а не наявності на момент розгляду заяви підстав для незняття арешту.

Разом з цим, з пояснень Голосіївського районного відділу виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 20.10.2017, поданих на вимогу суду, вбачається, що відповідно до п. XI Правил ведення діловодства та архіву в органах Державної виконавчої служби та приватними виконавцями від 08.06.2017 № 699/30567, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, становить 3 роки, після чого вони підлягають знищенню. А тому перевірити законність дій державного виконавця на майно позивача за 2008 рік відсутня можливість.

Доказів, чи звернення стягувача повторно до відділу ДВС (з урахуванням знищення матеріалів виконавчого провадження) матеріали не містять, не надані як самим апелянтом, так і органом ДВС на вимогу суду.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні підстави та будь-які докази в розумінні ст.ст. 33, 34, 43, 49, 101 ГПК України про поновлення строку для пред'явлення до виконання наказу Господарського суду міста Києва у справі № 15/550 від 26.10.2007, а відтак - і для незняття арешту.

Як зазначалось раніше 29.12.2008 державним виконавцем Голосіївського районного управління юстиції в місті Києві ухвалено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" за відсутності належного йому майна. Пунктом 2 вказаної постанови доведено до відома стягувача, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлений для виконання в строк передбачений Законом України "Про виконавче провадження".

При цьому з урахуванням того, що державним виконавцем при поверненні виконавчого документа не було знято арешту з майна боржника, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що заявник правомірно - скористався своїм правом на зняття арешту з майна шляхом звернення до суду, що має бути задоволено судом.

Статтею 60 Закону України "Про виконавче провадження" обумовлено випадки, підстави й порядок зняття арешту з майна.

Так, частиною 3, 4, 5 статті 60 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Оскільки у даному випадку підстави для зняття арешту з майна, передбачені частинами 3, 4 статті 60 Закону України "Про виконавче провадження" - відсутні, арешт з майна боржника може бути знятий в судовому порядку у відповідності до частини 5 статті 60 Закону України "Про виконавче провадження", так як виконавчий документ повернутий стягувачу, строк пред'явлення виконавчого документу для повторного виконання закінчився і необхідність забезпечення виконання рішення суду шляхом накладення арешту відпала.

А отже, скарга боржника на бездіяльність Голосіївського районного відділу виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві є обґрунтованою.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли би бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43, 101, 106 ГПК України.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись статтями 32-34, 36, 43, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Проскурів-Агро" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.08.2017 за скаргою Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 на бездіяльність Голосіївського районного відділу виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві у справі № 15/550 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.08.2017 у справі № 15/550 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 15/550 передати до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у встановленому чинним законодавством порядку.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді А.Г. Майданевич

О.М. Гаврилюк