РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2017Справа №910/18467/16

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу №910/18467/16

за позовом ОСОБА_1;

до 1) публічного акціонерного товариства "Експерементальний механічний

завод";

2) ОСОБА_2;

про визнання недійсним договору купівлі-продажу

за заявою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_3;

до 1) публічного акціонерного товариства "Експерементальний механічний

завод";

2) ОСОБА_2;

про визнання недійсним договору купівлі-продажу

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача-1: Ковалишин Т.А., довіреність б/н від 29.08.2017р.;

від відповідача-2: ОСОБА_5, довіреність б/н від 11.04.2017р.;

ОСОБА_6, довіреність б/н від 29.08.2017р.;

від третьої особи: ОСОБА_7, довіреність б/н від 07.02.2017р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва із позовом до 1) публічного акціонерного товариства "Експерементальний механічний завод" (надалі - відповідач-1); 2) ОСОБА_2 (надалі - відповідач-2) про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежилих будівель від 19.10.2009р., укладеного між відповідачами.

Позовні вимоги мотивовані тим, що договір купівлі-продажу нежилих будівель від 19.10.2009р. укладено за відсутності у голови правління ПАТ "Експериментальний механічний завод" достатніх повноважень на його укладення та тим, що розрахунок по укладеному в 2009 році договору було фактично проведено в 2016 році, тобто із порушенням строку, про що свідчить довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Таким чином, незаконні дії відповідачів по відчуженню нерухомого майна за оспорюваним правочином порушують права позивача, як акціонера, на отримання прибутку у вигляді дивідендів від використання нерухомого майна товариства в господарській діяльності.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2016р. порушено провадження у справі № 910/18467/16, розгляд справи призначено на 10.11.2016р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.2016р. розгляд справи відкладено на 24.11.2016р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.11.2016р. розгляд справи відкладено на 12.12.2016р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.12.2016р. розгляд справи відкладено на 19.01.2017р., у зв'язку з неявкою в судове засідання представників сторін, та залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_3.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2017р. прийнято до провадження разом із первісним позовом по справі №910/18467/16 позовну заяву третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору - ОСОБА_3, витребувано у приватного нотаріуса Пестич Л.В. та Подільської районної в місті Києві державної адміністрації додаткові докази та відкладено розгляд справи на 02.02.2017р.

Третя особа позовні вимоги обґрунтовує відсутністю у ОСОБА_9 повноважень на укладання від імені ВАТ «ЕМЗ» договору купівлі-продажу нежилих будівель від 19.10.2009 з ОСОБА_2, оскільки рішення загальних зборів акціонерів товариства про надання ОСОБА_9 таких повноважень не приймалося, що свідчить про відсутність у останнього необхідного обсягу дієздатності.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.2017р. розгляд справи відкладено на 02.03.2017р., у зв'язку з неподанням витребуваних судом доказів.

Відповідно до ч. 3. ст. 77 ГПК України, в засіданні суду 02.03.2017р. оголошено перерву до 23.03.2017р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.2017р. розгляд справи було відкладено на 13.04.2017р., у зв'язку з необхідністю витребування нових доказів у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.04.2017р. розгляд справи було відкладено на 18.05.2017р., у зв'язку з неявкою в судове засідання представників позивача, відповідача-1 та третьої особи; неподанням витребуваних судом доказів та необхідністю витребування нових доказів у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2017р. розгляд справи відкладено на 01.06.2017р.

В судовому засіданні 01.06.2017р., на підставі ч. 3 ст. 77 ГПК України, оголошено перерву до 22.06.2017р. та повторно витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пестич Л.В. належним чином засвідчені копії договору купівлі-продажу нежилих будівель від 19.10.2009р., зареєстрованого в реєстрі за № 2322; протоколу Спостережної ради ВАТ "Експериментальний механічний завод" № 12/10/09 від 12.10.2009р. про уповноваження голови правління ОСОБА_9, на підписання Договору купівлі-продажу нежилих будівель від 19.10.2009р. та інших документів, які були надані ОСОБА_2 та публічним акціонерним товариством "Експерементальний механічний завод" під час укладання оспорюваного правочину.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2017р. розгляд справи відкладено на 06.07.2017р.

30.06.2017р. через загальний відділ господарського суду від Голосіївського управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві надійшов лист.

06.07.2017р. через загальний відділ господарського суду від представника відповідача-1 надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

06.07.2017р. через загальний відділ господарського суду від представника відповідача-2 надійшло клопотання про зупинення провадження у даній справі до вирішення Вищим адміністративним судом України пов'язаної справи №826/20057/16.

В судовому засіданні 06.07.2017р. представник відповідача-2 підтримав подане клопотання про зупинення провадження у справі та просив суд його задовольнити.

Представник третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору проти задоволення клопотання про зупинення провадження заперечував та подав письмові пояснення для долучення до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.07.2017р. зупинено провадження у справі № 910/18467/16 до набрання законної сили постановою Вищого адміністративного суду України у адміністративній справі № 826/20057/16 та зобов'язано сторін повідомити суду про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2017р. провадження у справі №910/18467/16 поновлено, у зв'язку з усуненням обставин, що стали підставою для зупинення провадження у справі, та призначено розгляд справи на 26.09.2017р.

25.09.2017р. через загальний відділ господарського суду від представника відповідача надійшли клопотання про долучення доказів до матеріалів справи та клопотання про витребування у приватного нотаріуса Пестич Л.В. оригіналу протоколу засідання Спостережної ради ВАТ Експерементальний механічний завод" № 12/10/09 від 12.10.2009р., яким надавалась згода на укладання оспорюваного правочину.

Представник позивача в судове засідання 26.09.2017р. не з'явився, про причини неявки господарський суд не повідомив.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача-1 просив задовольнити клопотання про витребування у приватного нотаріуса Пестич Л.В. оригіналу протоколу засідання Спостережної ради ВАТ Експерементальний механічний завод" № 12/10/09 від 12.10.2009р., яким надавалась згода на укладання оспорюваного правочину, оскільки у відповідача-1 викликає сумнів справжність підписів членів Спостережної ради на вказаному протоколі, що, в свою чергу, буде підставою для подання клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи.

Представники відповідача-2 не заперечували щодо витребування у у приватного нотаріуса Пестич Л.В. оригіналу протоколу засідання Спостережної ради ВАТ Експерементальний механічний завод" № 12/10/09 від 12.10.2009р., яким надавалась згода на укладання оспорюваного правочину, проте заперечили щодо уповноваження на отримання даного доказу представника відповідача-1.

Враховуючи відсутність у сторін оригіналу протоколу Спостережної ради ВАТ "Експериментальний механічний завод" № 12/10/09 від 12.10.2009р. про уповноваження голови правління ОСОБА_9, на підписання оспорюваного Договору купівлі-продажу нежилих будівель від 19.10.2009р. та наявність сумнівів у відповідача-1 щодо справжності підписів членів Спостережної ради на цьому протоколі, що впливає на вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про необхідність витребування оригіналу вказаного протоколу у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пестич Л.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.09.2017р. розгляд справи відкладено на 19.10.2017р. та витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пестич Л.В. оригінал протоколу Спостережної ради ВАТ "Експериментальний механічний завод" № 12/10/09 від 12.10.2009р. про уповноваження голови правління ОСОБА_9, на підписання Договору купівлі-продажу нежилих будівель від 19.10.2009р.

18.10.2017р. на адресу Господарського суду міста Києва приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пестич Л.В. надійшли пояснення, в яких остання зазначає про неможливість надати витребуваний судом оригінал протоколу Спостережної ради ВАТ "Експериментальний механічний завод" № 12/10/09 від 12.10.2009р., оскільки вказаний протокол був вилучений слідчим Індустріального ВП Дніпропетровського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області Гога А.М. на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду мі. Дніпропетровська від 26.09.2017р.

Крім того, 19.10.2017р. через канцелярію суду від представника відповідача-2 надійшли пояснення з приводу істотних обставин справи та їх підтвердження належними та допустимими доказами.

Представник позивача в судове засідання 19.10.2017р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Позивач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача-1 заявив усне клопотання про залишення позову без розгляду, у зв'язку з повторною неявкою представника позивача в судове засідання.

Суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача-1 про залишення позову без розгляду, оскільки підставою для залишення позову без розгляду, перш за все є неможливість вирішення спору за відсутності необхідних доказів, а не присутність представника позивача в судовому засіданні.

Крім того, представник відповідача-1 підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити, оскільки вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Представники відповідача-2 в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог позивача і третьої особи, посилаючись на те, що, по-перше, правочин не був значним; по-друге, відповідно до статей 611-612 ЦК України, виконання договору із порушенням встановленого в договорі строку не є підставою для визнання такого договору недійсним; по-третє, Протоколом №1 Загальних зборів акціонерів ВАТ «ЕМЗ» від 28.04.2004 р. було затверджено більшістю голосів питання про погашення кредиторської заборгованості товариства шляхом реалізації майнового комплексу та на підставі даного протоколу було укладено спірний договір купівлі-продажу; по-четверте, відповідач-2 не може вважатись афілійованою особою. Крім того, відповідач-2 наголошував, що спірний правочин був схвалений ПАТ «ЕМЗ».

Оскільки про поважні причини неявки в судове засідання представника позивача, суд не повідомлений, клопотань про відкладення розгляду справи від позивача не надходило, тому суд вважає, що у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, без участі представника позивача, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників судового процесу, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як слідує з матеріалів справи, позивач - ОСОБА_1, є акціонером публічного акціонерного товариства "Експерементальний механічний завод", якій належить частка у Статутному капіталі товариства у розмірі 0,078% Статутного капіталу, що підтверджується випискою про стан рахунку в цінних паперах на 26.09.2016р.

Третя особа з самостійними вимогами - ОСОБА_3, також є акціонером публічного акціонерного товариства "Експерементальний механічний завод", якій належить частка у Статутному капіталі товариства у розмірі 5,3492% Статутного капіталу, що підтверджується випискою про стан рахунку в цінних паперах на 09.08.2016р.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про акціонерні товариства» корпоративні права - сукупність майнових і немайнових прав акціонера - власника акцій товариства, які випливають з права власності на акції, що включають право на участь в управлінні акціонерним товариством, отримання дивідендів та активів акціонерного товариства у разі його ліквідації відповідно до закону, а також інші права та правомочності, передбачені законом чи статутними документами.

Згідно із ч. 1 ст. 3 Закону України «Про акціонерні товариства» акціонерне товариство - господарське товариство, статутний капітал якого поділено на визначену кількість часток однакової номінальної вартості, корпоративні права за якими посвідчуються акціями.

Акція товариства посвідчує корпоративні права акціонера щодо цього акціонерного товариства. Усі акції товариства є іменними. Акції товариств існують виключно в бездокументарній формі (ч. 1, 2 ст. 20 Закону України «Про акціонерні товариства»)

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про акціонерні товариства» кожною простою акцією акціонерного товариства її власнику - акціонеру надається однакова сукупність прав, включаючи права на: 1) участь в управлінні акціонерним товариством; 2) отримання дивідендів; 3) отримання у разі ліквідації товариства частини його майна або вартості частини майна товариства; 4) отримання інформації про господарську діяльність акціонерного товариства.

Позивач та третя особа, звертаючись з позовоми до суду зазначають, що 19 жовтня 2009 року між відкритим акціонерним товариством «Експериментальний механічний завод», в особі Голови правління - ОСОБА_9, який діяв на підставі Статуту в новій редакції, засвідченого 12.08.2002 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лисань С.С. за реєстровим № 1354, (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець) було укладено договір купівлі - продажу нежилих будівель, зареєстрований в реєстрі за № 2322, відповідно до умов якого Продавець передає, а Покупець приймає у власність нежилі будівлі літ. З, А, Н, М, І, И, П, Й, О, Л, Е, У, Ф, Т, К, загальною площею - 8588,9 кв. м., що знаходяться в АДРЕСА_1

Згідно з п. 2.1 зазначеного договору, продаж здійснюється за ціною 3 822 397, 98 грн.

Розрахунок згідно п. 2.1 цього договору може бути проведений у будь-який спосіб, визначений сторонами, який не протирічить чинному законодавству України, у будь-який день після укладання цього договору купівлі продажу, але не пізніше 19 січня 2010 року (п. 2.2).

Відповідно до п. 7.1 договору, право власності на вищевказані відчужувані нежилі будівлі Покупець набуває з моменту державної реєстрації відповідно до п. 4 ст. 334 ЦК України після повної сплати суми продажу, зазначеної в п. 2 цього Договору у порядку, передбаченому п. 2.2 цього Договору.

Договір купівлі-продажу нежилих будівель, зареєстрований в реєстрі за № 2322, 19.10.2009 р. посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пестич Ларисою Василівною, якою особу громадян, які підписали договір, встановлено, їх дієздатність, а також правоздатність та дієздатність ВАТ «Експериментальний механічний завод», повноваження його представника і належність ВАТ «Експериментальний механічний завод» нежилих будівель, перевірено.

Згідно з довідкою публічного акціонерного товариства «Експериментальний механічний завод» від 28 липня 2016 року № 45/01 ОСОБА_2 здійснив повну оплату вартості нежилих будівель літери З, А, Н, М, І, И, П, Й, О, Л, Е, У, Ф, Т, К у відповідності до договору купівлі - продажу нежилих будівель від 19 жовтня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пестич Л.В., 19 жовтня 2009 року за реєстраційним номером № 2322.

23 серпня 2016 року за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію права власності №18247758 та поданих разом з нею документів, а саме: договору купівлі - продажу, серія та номер: 2322 від 19.10.2009; акту приймання - передачі нерухомого майна, до договору купівлі-продажу нежилих будівель б/н від 29.07.2016; довідки про повну сплату № 45/01 від 28.07.2016; акту зарахування зустрічних однорідних вимог б/н від 27.07.2016; приватним нотаріусом Скульською Т.А. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №31071341, на підставі якого внесено запис про перехід права власності на об'єкт нерухомого майна - нежилі будівлі в літерах З, А, Н, М, І, И, П, Й, О, Л, Е, У, Ф, Т, К, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, від публічного акціонерного товариства «Експериментальний механічний завод» до ОСОБА_2

Позивач та третя особа вказують на те, що договір купівлі-продажу нежилих будівель, зареєстрований в реєстрі 19.10.2009 р. за № 2322, є такими, що порушує їх права як акціонерів, адже підприємство отримувало прибуток саме від надання в оренду й експлуатацію майна, що є основним видом економічної діяльності товариства, та підлягає визнанню недійсним на підставі ч. 1,2 ст. 203, ст. 215 Цивільного кодексу України.

Крім того, під час розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_2, який придбав нерухоме майно за оспорюваним договором, також входить до складу акціонерів публічного акціонерного товариства "Експерементальний механічний завод", а відтак спір у даній справі за суб'єктим складом та предметом спору, пов'язаний з реалізацією корпоративних прав на управління майном товариства та отримання прибутка від діяльності товариства.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (в редакції від 05.08.2009, чинній на момент укладання оспорюваного договору) господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України).

Правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 202 Цивільного кодексу України, в редакції від 05.08.2009, чинній на момент укладання договору від 19.10.2009).

У відповідності до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину, у відповідності до статті 215 Цивільного кодексу України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначаються загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Так, частинами 1-2 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів, зокрема: дефекту суб'єктного складу.

Як вбачається із матеріалів справи, однією з підстав для визнання договору недійсним, на думку позивача, третьої особи і відповідача-1 є відсутність у ОСОБА_9 повноважень на укладання від імені ВАТ «ЕМЗ» договору купівлі-продажу нежилих будівель від 19.10.2009 з ОСОБА_2

В той же час, представник відповідача-2, заперечуючи проти позовних вимог та вищенаведених тверджень учасників даної справи, наголошував, що у ОСОБА_9 був необхідний обсяг повноважень на укладання та підписання спірного договору, більше того, в квітні 2010 року було проведено Загальні збори ПАТ «Експериментальний механічний завод» на яких були затверджені результати фінансової звітності товариства, розглянуто правочини, проведені за останній рік та жодних порушень з боку Голови правління ПАТ «ЕМЗ» ОСОБА_9 не виявлено, а його діяльність схвалено, що також свідчить і про схвалення ПАТ «ЕМЗ» оскаржуваного правочину.

Статтею 241 ЦК України встановлено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

У зв'язку з чим, представник відповідача-2, посилаючись також на статтю 241 ЦК України та практику Верховного Суду України (постанови від 19.08.2014 у справі №3-38гс14, від 19.08.2014 у справі № 3-59гс14, від 06.04.2016 у справі № 3-84гс16), наголошував, що навіть у випадку відсутності у Голови правління ПАТ «ЕМЗ» повноважень на укладання від імені товариства спірного договору, підстави для визнання його судом недійсним - відсутні, враховуючи, що за фактичними обставинами справи договір не тільки прийнято до виконання, але і повною мірою виконано.

Отже, враховуючи позицію сторін, в даному випадку, необхідно встановити чи були у Голови правління ПАТ «ЕМЗ» ОСОБА_9 повноваження на підписання оскаржуваного договору, а також у разі відсутності таких повноважень чи був факт схвалення правочину ПАТ «Експериментальний механічний завод».

Частиною другою статті 207 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, однією зі сторін оскаржуваного правочину, а саме: продавцем є ВАТ «Експериментальний механічний завод», в особі Голови правління - ОСОБА_9, який діяв на підставі Статуту в новій редакції, засвідченого 12.08.2002 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лисань С.С. за реєстровим № 1354.

Відповідно до п. 8.3.3 Статуту ВАТ «Експериментальний механічний завод» (в новій редакції від 12.08.2002 року, далі - Статут), Спостережна рада, зокрема, призначає Голову правління.

Згідно п. 8.4.4 Статуту, Голова правління є посадовою особою та керівником Товариства, який несе відповідальність і здійснює контроль за поточною господарською діяльністю Товариства та його управлінням. Голова правління керує роботою Правління Товариства. Голова правління вправі без довіреності здійснювати дії від імені Товариства, керувати поточним справами Товариства в його відносинах з іншими юридичними та фізичними особами, державними та іншими організаціями, вести переговори та укладати угоди від імені Товариства. Голова правління здійснює, зокрема, такі функції: укладання договорів від імені Товариства у процесі здійснення звичайної господарської діяльності Товариства якщо вартість будь-якого такого договору не перевищує 200 000 грн. або еквівалентну цієї суми; виконання додаткових повноважень та функцій, покладених на Голову правління рішенням Спостережної ради, а також виконання загальних обов'язків Голови правління згідно з рішенням Спостережної ради.

Відповідно до Протоколу № 3 засідання Спостережної ради ВАТ «Експериментальний механічний завод» від 12.04.2002 та Наказу Голови Спостережної ради ВАТ «Експериментальний механічний завод» від 12.04.2002 №16-к, ОСОБА_9 було призначено на посаду Голови правління ВАТ «ЕМЗ».

Отже, з аналізу положень Статуту вбачається, що Голова правління ПАТ «ЕМЗ» ОСОБА_9 мав повноваження без довіреності здійснювати дії від імені Товариства, в тому числі укладати і підписувати договори сума яких не перевищує 200 000 грн. Проте, в даному випадку, ціна нерухомого за спірним договором становила 3 822 397, 98 грн.

Суд ухвалами від 19.01.2017, 23.03.2017, 13.04.2017, 01.06.2017, 26.09.2017 витребовував у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пестич Лариси Василівни та у Слідчого відділу Голосіївського управління поліції ГУ НП у місті Києві оригінал договору купівлі-продажу нежилих будівель від 19.10.2009, оригінали документів, які слугували підставою для укладання оскаржуваного договору, в тому числі і оригінал протоколу №12/10/09 засідання Спостережної ради ВАТ «Експериментальний механічний завод» від 12.10.2009.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пестич Л.В. суду було повідомлено, що оригінали документів, які надавалися сторонами для укладання та посвідчення договору у нотаріуса - відсутні, оскільки були вилучені при проведенні слідчих дій.

В той же час, нотаріусом на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 01.06.2017р. у справі №910/18467/16 були надані належним чином завірені копії спірного договору та наданих сторонами документів.

Зокрема, як вбачається із наданих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пестич Л.В. копій документів, підставою для укладання спірного договору в частині наявності у ОСОБА_9 повноважень, окрім Статуту товариства і протоколу з наказом про його призначення Головою правління товариства, були, зокрема, наступні документи:

- протокол №12/10/09 засідання Спостережної ради ВАТ «Експериментальний механічний завод» від 12.10.2009, згідно якого в результаті одностайного прийняття рішення про виконання рішення Загальних зборів акціонерів ВАТ «ЕМЗ» (п. 4, протокол № 1 від 28.04.2004 р.) було вирішено для погашення кредиторської заборгованості товариства реалізувати наступні будівлі та споруди, що належать ВАТ «ЕМЗ» на підставі рішення Подільського районного суду м. Києва від 25.06.2009 р. Відчуження проводити за загальною ціною 3 822 397 грн. 98 коп. Уповноважити Голову правління ОСОБА_9 на підписання договорів купівлі-продажу за умовами на його розсуд. Будівлі та споруди, що розташовані в м. Києві за адресою: вул. Фрунзе, 69: будівля дільниці товарів широкого вжитку, гараж (літера «З») площею 1611,50 кв.м., адміністративний корпус (літера «А») площею 2549,60 кв.м., склад готової продукції (літера «Н») площею 572,80 кв.м., склад матеріалів і лісу (літера «М») площею 563,90 кв.м., склад електромеханічного відділення (літера «І») площею 332,00 кв.м., будівля відділення для зарядки електротранспорту (літера «И») площею 33,30 кв.м., склад «модуль» (літера «П») площею 79,60 кв.м., контрольно-пропускний пункт (літера «Й») площею 48,00 кв.м., будівля компресорної (літера «О») площею 131,10 кв.м., склад будівельних матеріалів (літера «Л») площею 390,20 кв.м., трансформаторний кіоск (літера «Е») площею 164,70 кв.м., трансформаторна підстанція (літера «У», «Ф») площею 30,60 кв.м., будівля цеху номер 8 (літера «Т») площею 1038,60 кв.м., будівля складу матеріалів цеху номер 8 (літера «К») площею 1043,00 кв.м.;

- протокол № 1 Загальних зборів акціонерів ВАТ «ЕМЗ» від 28.04.2004 р., згідно п. 4 якого більшістю голосів було затверджено рішення про погашення дебіторської заборгованості товариства шляхом реалізації активів.

Вищенаведеними протоколами Загальних зборів акціонерів та Спостережної ради ВАТ «ЕМЗ» Голові правління ПАТ «ЕМЗ» ОСОБА_9 були надані права (повноваження) на укладання і підписання договору купівлі-продажу спірних нежилих будівель за ціною 3 822 397, 98 грн.

Проте, позивач, третя особа і відповідач-1 заперечують проти існування протоколу №12/10/09 засідання Спостережної ради ВАТ «Експериментальний механічний завод» від 12.10.2009 р. та стверджують, що підписи в такому протоколі від імені ОСОБА_13, ОСОБА_14 виконані не ними, а іншою особою, а від імені ОСОБА_15 - виконані особисто ним, що підтверджується:

- висновком спеціаліста Відокремленого підрозділу «Центр експертиз та оцінки» ПП «Консалтинг Експерт Груп «Диктум-фактум» ОСОБА_17 від 06.09.2017, здійсненим на замовлення Голови правління ПАТ «Експериментальний механічний завод» ОСОБА_18, об'єкт дослідження - технічне зображення копії протоколу засідання Спостережної ради ВАТ «Експериментальний механічний завод» №12/10/09 від 12.10.2009 р.;

- висновком експертів Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Лозінської А.В. та Сімчук Л.Ю. від 21.04.2017 №2117/2118/17-21 здійсненим на замовлення директора ПАТ «Експериментальний механічний завод» Ковалишина Т.А., об'єкт дослідження - протоколи №10/10/09 засідання Спостережної ради ВАТ «Експериментальний механічний завод» від 12.10.2009 р. в кількості 8 екземплярів;

- висновком експертного почеркознавчого дослідження експерта Українського центру судових експертиз Ткачук І.А. від 01.02.2017 №1-01/02 здійсненим на замовлення директора ПАТ «Експериментальний механічний завод» Ковалишина Т.А., об'єкти дослідження - протокол №12/10/09 засідання Спостережної ради ВАТ «Експериментальний механічний завод» №12/10/09 від 12.10.2009 р. у кількості 8 примірників та протокол №03/03/08 засідання Спостережної ради ВАТ «Експериментальний механічний завод» від 03.03.2008 р. у кількості 7 примірників.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Згідно з частиною першою статті 41 ГПК України, експертиза призначається для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань.

Із сукупності наведених норм матеріального і процесуального права вбачається, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Відповідно до пп. 1.1 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5) основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (буквених та цифрових) і підпису. Цією експертизою вирішуються і деякі неідентифікаційні завдання (установлення факту виконання рукопису під впливом будь-яких (природних, штучних) збиваючих факторів; у незвичних умовах або в незвичайному стані виконавця, навмисно зміненим почерком, з наслідуванням почерку іншої особи; визначення статі виконавця, а також належності його до певної групи за віком тощо).

Для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів.

Згідно з п. 3.5 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5), коли об'єкт дослідження не може бути представлений експертові, експертиза може проводитись за фотознімками та іншими копіями об'єкта (крім об'єктів почеркознавчих досліджень), його описами та іншими матеріалами, доданими до справи в установленому законодавством порядку, якщо це не суперечить методичним підходам до проведення відповідних експертиз. Про проведення експертизи за такими матеріалами вказується в документі про призначення експертизи (залучення експерта) або письмово повідомляється експерт органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта).

Отже, з аналізу вищенаведених норм права вбачається, що почеркознавча експертиза проводиться виключно на підставі оригіналу досліджуваного документу (об'єкту), а особа набуває прав та несе обов'язки судового експерта тільки після одержання нею ухвали суду про призначення експертизи.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що почеркознавча експертиза (висновок спеціаліста Відокремленого підрозділу «Центр експертиз та оцінки» ПП «Консалтинг Експерт Груп «Диктум-фактум» ОСОБА_17 від 06.09.2017), проведена на замовлення ПАТ «Експериментальний механічний завод», здійснювалась на підставі копій досліджуваного об'єкта, що суперечить п. 3.5 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та пп. 1.1 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, а отже ставить під сумнів можливість сприйняття судом зазначеного документа в якості доказу в господарській справі.

Як вбачається із решти висновків спеціалістів та експертів, наданих ПАТ «Експериментальний механічний завод», об'єктами почеркознавчих досліджень були оригінали протоколів в кількості 8 екземплярів, які не мають відношення до оскаржуваного договору купівлі-продажу, оскільки вказані документи при посвідченні договору нотаріусу не подавались, а були виявлені, як зазначив представник, значно пізніше в офісі відповідача-1. Їх походження та доказове значення у даній справі як представник відповідача-1 так і представники інших учасників справи пояснити суду не змогли, у зв'язку з чим суд не приймає до уваги зазначені висновки спеціалістів та експертів.

Суд приходить до висновку, що не можуть розглядатись як судова експертиза у розумінні статті 1 Закону України «Про судову експертизу» та статті 41 ГПК України висновки спеціалістів, надані ПАТ «Експериментальний механічний завод» на підставі їх заяв, - навіть якщо відповідні документи мають назву «висновок судового експерта» або подібну до неї, оскільки особа набуває прав та несе обов'язки судового експерта тільки після одержання нею ухвали суду про призначення експертизи. Аналогічні висновки викладені в постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 (редакція від 10.07.2014).

Статтею 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, третя особа та відповідач-1 не надали суду належних та допустимих доказів визнання у встановленому законодавством України порядку протоколу №12/10/09 засідання Спостережної ради ВАТ «Експериментальний механічний завод» від 12.10.2009 р. сфальсифікованим, а рішень, на підставі яких було укладено оспорюваний договір купівлі-продажу - недійсними.

За приписами ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, суд приходить до висновку, що протокол №12/10/09 засідання Спостережної ради ВАТ «Експериментальний механічний завод» від 12.10.2009 р. є чинним (доказів протилежного матеріали справи не містять), що, в свою чергу, свідчить про наявність у Голови правління ПАТ «ЕМЗ» ОСОБА_9 повноважень на укладання і підписання договору купівлі - продажу нежилих будівель від 19.10.2009 р.

Крім цього, суд звертає увагу, що відповідно до п. 41 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 № 20/5 (редакція від 25.09.2009, чинна на момент посвідчення договору від 19.10.2009), при перевірці цивільної правоздатності та дієздатності юридичної особи нотаріус зобов'язаний ознайомитися з установчими документами, свідоцтвом про державну реєстрацію і витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців цієї юридичної особи і перевірити, чи відповідає нотаріальна дія, яка вчиняється, обсягу її цивільної правоздатності та дієздатності. Копії зазначених документів залишаються в справах нотаріуса.

Договір купівлі-продажу нежилих будівель, зареєстрований в реєстрі за № 2322, 19.10.2009 р. посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пестич Ларисою Василівною, якою особу громадян, які підписали договір, встановлено, їх дієздатність, а також правоздатність та дієздатність ВАТ «Експериментальний механічний завод», повноваження його представника і належність ВАТ «Експериментальний механічний завод» нежилих будівель, перевірено.

Нотаріус, посвідчуючи спірний договір, перевірила наявність повноважень у ОСОБА_9 діяти від імені ПАТ «ЕМЗ» .

Таким чином твердження позивача, третьої особи і відповідача-1 про відсутність у Голови правління ПАТ «ЕМЗ» ОСОБА_9 повноважень та відповідного обсягу цивільної дієздатності на укладання та підписання договору купівлі-продажу нежилих будівель від 19.10.2009, зареєстрованого в реєстрі за № 2322, є безпідставними.

Також, в обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач та третя особи посилаються на те, що договір купівлі-продажу нежилих будівель від 19.10.2009 р., зареєстрований в реєстрі за № 2322, є значним правочином, оскільки було відчужено 50% майна товариства.

Згідно з частиною другою статті 98 Цивільного кодексу України, рішення про внесення змін до статуту товариства, відчуження майна товариства на суму, що становить п'ятдесят і більше відсотків майна товариства, та про ліквідацію товариства приймаються більшістю не менш як у 3/4 голосів, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої статті 70 Закону України «Про акціонерні товариства» (в редакції від 17.09.2008, чинної на момент укладання договору) рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, становить від 10 до 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, приймається наглядовою радою.

Проте, доказів, що вартість спірного нерухомого майна станом на 2008 рік становила від 10 до 25 відсотків вартості активів ВАТ «Експериментальний механічний завод» або 50% всього майна товариства, суду надано не було.

Водночас, такі твердження позивача та третьої особи спростовуються інформацією щодо балансу ВАТ «Експериментальний механічний завод» станом на 2008 рік, який розміщено на сайті SMIDA (http://smida.gov.ua/db/emitent/year/showform/55/42231), та який є останньою річною фінансовою звітністю товариства перед укладенням спірного договору. Відповідно до відомостей, зазначених у вказаному балансі, вартість активів ВАТ «Експериментальний механічний завод» становить 38 629 000 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, продаж спірного нерухомого майна за договором купівлі-продажу нежилих будівель від 19.10.2009 р., зареєстрованого в реєстрі за № 2322, було здійснено за ціною 3 822 397,98 грн.

Отже, на підставі викладеного вище вбачається, що оскаржуваний договір не являється значним правочином, оскільки відбулося відчуження майна (продаж) в розмірі 9,9% від вартості активів останньої річної фінансової звітності ВАТ «Експериментальний механічний завод». При цьому, питання щодо продажу такого нерухомого майна вирішувалося на засіданні Спостережної ради ВАТ «Експериментальний механічний завод», оформленому протоколом №12/10/09 від 12.10.2009.

Судом також встановлено, що відповідно до п. п. 2.1, 2.2 спірного договору, розрахунок може бути проведений у будь-який спосіб визначений сторонами, який не протирічить чинному законодавству України, у будь-який день після укладання цього договору купівлі продажу, але не пізніше 19 січня 2010 року.

Згідно з довідкою публічного акціонерного товариства «Експериментальний механічний завод» від 28 липня 2016 року № 45/01, ОСОБА_2 здійснив повну оплату вартості нежилих будівель літери З, А, Н, М, І, И, П, Й, О, Л, Е, У, Ф, Т, К у відповідності до договору купівлі - продажу нежилих будівель від 19 жовтня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пестич Л.В., 19 жовтня 2009 року за реєстраційним номером № 2322.

Відповідачем-2 не заперечується факт, що виконання договору було здійснено із порушенням встановленого в договорі строку, проте, наголошується, що дана обставина не являється підставою для визнання такого договору недійсним.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені статтею 611 ЦК України, згідно якої уразі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Отже, невиконання чи неналежне виконання правочину не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання правочину недійсним. У такому разі заінтересована сторона має право вимагати розірвання договору або застосування інших передбачених законом наслідків, а не визнання правочину недійсним, що узгоджується з позицією Пленуму Вищого господарського суду України, викладеною в постанові від 29.05.2013 № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними».

Суд також звертає увагу на те, що постановою Вищого адміністративного суду України від 08.08.2017 по справі №826/20057/15 (К/800/19172/17) за позовом ОСОБА_2 до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України, треті особи: ОСОБА_22, ОСОБА_3, публічне акціонерне товариство «Експериментальний механічний завод», позовні вимоги задоволено частково; визнано незаконним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 14 грудня 2016 року №3656/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень»; скасовано рішення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України від 14 грудня 2016 року індексний номер рішення: 32914189 про скасування державної реєстрації права власності (перехід права); в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Зазначеним судовим рішенням встановлено, що спірне майно, що було об'єктом вчинення оскаржуваних реєстраційних дій, не належить на праві власності скаржникам, а ПАТ «Експериментальний механічний завод», як колишній власник даного майна, відчуженого на користь ОСОБА_2, зі скаргою на дії державного реєстратора не звертався, тому колегія суддів прийшла до висновку, що відповідачем, в порушення приписів ч.5 ст.37 Закону № 1952 прийнято до розгляду та вирішено по суті скаргу від осіб, які не підтвердили факту порушення їх прав оскаржуваним рішенням.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач та третя особа під час розгляду справи стверджували, що їм, як акціонерам ПАТ «ЕМЗ», невідомі обставини існування будь-яких фінансових відносин між ОСОБА_2 та ПАТ «ЕМЗ», що, на їхню думку, також свідчить про недійсність оскаржуваного договору.

Проте, позивач та третя особа не надали суду докази на підтвердження вказаного, а саме: що позивач і третя особа, являючись акціонерами товариства та скориставшись своїм правом на отримання інформації про господарську діяльність товариства, намагалися дізнатися про заборгованість, яка існувала у ВАТ «ЕМЗ», її розмір та про кредиторів ВАТ «ЕМЗ», проте їм у задоволенні такого права було відмовлено або повідомлено про відсутність заборгованості.

Відтак, суд приходить до висновку, що твердження позивача та третьої особи є необґрунтовані, оскільки не підтверджуються належними та допустимими доказом.

Серед інших доводів позивача та третьої особи щодо визнання спірного договору недійсним, під час розгляду справи відповідача-1 наголошував на тому, що оскаржуваний договір підлягає визнанню недійсним і з тим підстав, що ОСОБА_2 (відповідач-2), укладаючи спірний договір, являвся афільованою особою, оскільки членом наглядової ради товариства був його рідний брат ОСОБА_15.

Відповідно до частин першої та другої статті 71 Закону України «Про акціонерні товариства» особою, заінтересованою у вчиненні акціонерним товариством правочину, вважається посадова особа органів товариства та її афілійована особа (особи), акціонер, який одноосібно або разом з афілійованими особами володіє 25 і більше відсотками простих акцій товариства, якщо зазначена особа (особи - разом або окремо) відповідає принаймні одній із нижченаведених ознак: 1) є стороною такого правочину; 2) бере участь у правочині як представник або посередник (крім представництва товариства посадовими особами); 3) отримує винагороду за вчинення такого правочину від товариства (посадових осіб товариства) або від особи, яка є стороною правочину; 4) внаслідок такого правочину придбає майно чи заінтересована в інших результатах виконання правочину; 5) є афілійованою особою юридичної особи, яка є стороною правочину або бере участь у правочині як представник чи посередник, або отримує винагороду від товариства чи від особи, що є стороною правочину, або внаслідок такого правочину придбає майно чи буде користуватися іншими результатами виконання правочину.

Особа, заінтересована у вчиненні правочину, зобов'язана протягом трьох робочих днів з моменту виникнення в неї заінтересованості поінформувати той орган, членом якого вона є, виконавчий орган та наглядову раду про наявність у неї такої заінтересованості.

Виконавчий орган акціонерного товариства зобов'язаний протягом п'яти днів з моменту отримання відомостей про можливість вчинення правочину, щодо якого є заінтересованість, надати членам наглядової ради (а за відсутності наглядової ради - кожному акціонеру персонально) інформацію стосовно правочинів, у вчиненні яких товариство заінтересоване.

Визначення афілійованих осіб наведено в пункті 1 частини першої статті 2 Закону України «Про акціонерні товариства», згідно якого - це:

юридичні особи, за умови, що одна з них здійснює контроль над іншою чи обидві перебувають під контролем третьої особи;

члени сім'ї фізичної особи - чоловік (дружина), а також батьки (усиновителі), опікуни (піклувальники), брати, сестри, діти та їхні чоловіки (дружини), які спільно провадять господарську діяльність;

фізична особа та члени її сім'ї, які спільно провадять господарську діяльність, і юридична особа, якщо ця фізична особа та/або члени її сім'ї здійснюють контроль над юридичною особою.

Згідно з частиною першою статті 72 Закону України «Про акціонерні товариства» у разі недотримання вимог, передбачених статтею 71 цього Закону, особа, заінтересована у вчиненні акціонерним товариством правочину, несе відповідальність перед ним у розмірі завданих товариству збитків. Такий правочин може бути визнаний судом недійсним, якщо особа, яка вчинила правочин, знала або повинна була знати про недотримання зазначених вимог.

Отже, на підставі вищевикладеного вбачається, що правочин може бути визнаний судом недійсним, якщо він вчинений афілійованою особою, яка не поінформувала виконавчий орган та наглядову раду про наявність у неї заінтересованості в укладанні такого договору.

Суд звертає увагу, що відповідачем-1 на підтвердження власної позиції не надано суду доказів, що на момент укладання та підписання оскаржуваного договору ОСОБА_2 (відповідач-2) та ОСОБА_15 (брат відповідача-2) спільно провадили господарську діяльність, а ОСОБА_15 та/або ОСОБА_2 здійснювали контроль над ПАТ «Експериментальний механічний завод», як це визначено в статті 71 Закону України «Про акціонерні товариства».

Відповідно до протоколу №12/10/09 засідання Спостережної ради ВАТ «Експериментальний механічний завод» від 12.10.2009, було вирішено для погашення кредиторської заборгованості товариства реалізувати будівлі та споруди ВАТ «ЕМЗ» за загальною ціною 3 822 397 грн. 98 коп., уповноважити голову правління ОСОБА_9 на підписання договорів купівлі-продажу за умовами на його розсуд.

З урахуванням викладеного суд сприймає критично твердження відповідача-1, що відповідач-2, укладаючи спірний договір, являвся афільованою особою, оскільки членом наглядової ради товариства був його брат ОСОБА_15.

Отже, з огляду на встановлені обставини, суд дійшов до висновку, щодо недоведеності позивачем та третьою особою факту невідповідності Договору купівлі-продажу нежилих будівель від 19.10.2009 р., зареєстрованого в реєстрі за № 2322, нормам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а відтак позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача та третю особу із самостійними вимогами на предмет спору.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства "Експерементальний механічний завод" та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежилих будівель від 19.10.2009 р. відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 31.10.2017р.

Суддя А.І. Привалов