УХВАЛА

08.11.2017Справа № 910/18315/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосаміт Лтд»

до Регіонального сервісного центру в м. Києві Міністерства внутрішніх справ України

про визнання права власності

Суддя Лиськов М.О.

Представники :

від позивача: Маслова Н.В. (дов. №04.06.2017)

від відповідача: Вернигора В.А. (дов. №2 від 18.01.2017)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

20.10.2017 до канцелярії Господарського суду м. Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосаміт Лтд» (далі - позивач) до Регіонального сервісного центру в м. Києві Міністерства внутрішніх справ України (далі - відповідач) про визнання права власності.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2017 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі № 910/18315/17, розгляд справи призначено на 08.11.2017.

У судове засідання 08.11.2017 представник позивача з'явився, надав свої пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 08.11.2017 з'явився, надав усні пояснення по суті спору, проти задоволення позову заперечував.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст.75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, заслухавши пояснення представників сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

09.01.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Автосаміт Лтд» (далі - продавець, позивач) та ОСОБА_3 (далі - покупець) було укладено Договір купівлі-продажу № ДР-0000004 (далі - Договір купілі-продажу), відповідно до умов якого продавець зобов'язався передати у власність покупця транспортний засіб (автомобіль) (далі - товар) марки Toyota RAV4, 2016 року виготовлення, вартістю 1 032 107,00 грн, з урахуванням ПДВ, а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити за товар грошову суму, визначену у цьому договорі.

Додатковою угодою № 1 до Договору купівлі-продажу сторонами було встановлено іншу ціну товару - 1 023 471,00 грн.

Актом приймання-передачі від 22.04.2016 покупцеві було передано товар - (автомобіль) марки Toyota RAV4, 2016 року виготовлення.

12.05.2016 громадянин ОСОБА_3 звернувся до позивача із заявою (вх. номер позивача 06-38) від 12.05.2015, в якій повідомив про те, що в процесі експлуатації автомобіля ним було виявлено дефект у вигляді самовільної зупинки роботи двигуна. Для усунення вказаного дефекту 23.04.2016 покупець звернувся до СТО позивача, де покупцю було надано відповідь, що для усунення даного дефекту, який виник не з його вини, необхідно більше, ніж 14 днів, у зв'язку із чим, на підставі п. 1 абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» попросив розірвати Договір купівлі-продажу та повернути суму, сплачену за товар. У вказаному листі покупець також попросив прийняти автомобіль із додатковим обладнанням, встановленим після його придбання та повернути кошти за вказане обладнання.

12.05.2016 між сторонами було укладено Додаткову угоду про розірвання Договору купівлі-продажу, у зв'язку із виявленим істотним недоліком, в порядку реалізації законних прав покупця, визначених в п. 1 абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів».

На підставі вказаної Додаткової угоди сторони домовились повернути автомобіль продавець та кошти, сплачені за його придбання - покупцю.

Повернення коштів громадянину ОСОБА_3 підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями накладної на повернення № АС-0000001 від 31.05.2016 на суму 1 023 471,00 грн та банківською випискою по особовому рахунку позивача, які в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Узагальнюючої податкової консультації щодо використання банківських виписок як первинних документів, затвердженої наказом Державної податкової служби України 05.07.2012 N 583, є первинними документами, а відповідно і належними та допустимими доказами в розумінні ст. 33, 34 ГПК України.

Проте, позивач у своїх позовних вимогах зазначає суду про те, що його права порушені діями Регіонального сервісного центру в м. Києві Міністерства внутрішніх справ України, а саме, відмовою останнього від проведення державної реєстрації автомобіля марки Toyota RAV4.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.10. 2015 р. № 889 "Про утворення територіальних органів з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ", утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ за переліком, у якому міститься Регіональний сервісний центр МВС в м. Києві.

Пунктом 3 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 p. № 1388 передбачено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (далі - сервісні центри МВС) з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів передбачає реєстрацію, накопичення, узагальнення, зберігання і передачу інформації про такі засоби та відомостей про їх власників, які вносяться до Єдиного державного реєстру МВС.

Таким чином, Регіональний сервісний центр МВС в м. Києві являється юридичною особою публічного права та, у спірних правовідносинах, здійснює владні повноваження щодо державного обліку зареєстрованих транспортних засобів, що передбачає реєстрацію, накопичення, узагальнення, зберігання і передачу інформації про такі засоби та відомостей про їх власників, які вносяться до Єдиного державного реєстру МВС.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарським судам підвідомчі серед іншого, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім, зокрема, спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

Частинами 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до визначень, наданих п. п. 1, 7 ч. 1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Враховуючи вищевикладене, провадження у справі в частині вимог до Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві належить припинити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.80 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 910/18315/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосаміт Лтд» до Регіонального сервісного центру в м. Києві Міністерства внутрішніх справ України про визнання права власності припинити.

Суддя М.О. Лиськов