ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2017 справа № 905/1447/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: ОСОБА_4, довіреність б/н від 01.07.2017р. не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства ДТЕК ОСОБА_5 Донбасу, м.Добропілля Донецької області
на рішення господарського суду Донецької області
від15.08.2017р. (повний текст підписано 18.08.2017р.)
у справі№ 905/1447/17 (суддя Я.О. Левшина)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю Інспекторат Україна, м.Одеса
доПублічного акціонерного товариства ДТЕК ОСОБА_5 Донбасу, м.Добропілля Донецької області
простягнення 265902,20грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Інспекторат Україна, м.Одеса, позивач, звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Публічного акціонерного товариства ДТЕК ОСОБА_5 Донбасу, м.Добропілля Донецької області про стягнення 265902,20грн., які складаються з 133524,25грн. заборгованості, 118454,09грн. інфляційних та 13923,86грн. 3% річних.

Рішенням господарського суду Донецької області від 15.08.2017р. (повний текст підписано 18.08.2017р.) у справі №905/1447/17 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Інспекторат Україна задоволено частково, стягнуто з Публічного акціонерного товариства ДТЕК ОСОБА_5 Донбасу заборгованість у розмірі 133524,25грн., 3% річних у розмірі 13859,62грн. та інфляційні в розмірі 114775,14грн.

Рішення суду мотивоване порушенням відповідачем своїх зобовязань по оплаті отриманих послуг за договором №1224ММ від 31.03.2014р.

Разом з тим, судова колегія звертає увагу, що господарським судом Донецької області в ухвалі про порушення провадження по справі від 27.06.2017р., ухвалах про відкладення розгляду справи від 13.07.2017р., від 26.07.2017р. та в рішенні від 15.08.2017р. (повний текст підписано 18.08.2017р.) зазначено, що відповідачем по справі є Публічне акціонерне товариство ДТЕК ОСОБА_5 Донбасу. Як вбачається з відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, відповідач є Приватним акціонерним товариством ДТЕК ОСОБА_5 Донбасу.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство ДТЕК ОСОБА_5 Донбасу звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права, за наслідками неповного зясування обставин, які мають значення для справи.

Так, скаржник стверджує, що обставини форс-мажору (проведення антитерористичної операції на території розташування виробничих та невиробничих фондів підприємства) роблять неможливим виконання сторонами зобовязань за договором, що тягне за собою припинення зобовязань.

Апелянт також посилається на те, що господарський суд безпідставно відхилив клопотання відповідача про зупинення провадження по справі до розгляду господарським судом Одеської області повязаної справи №916/1718/17 про визнання такими, що припинилися зобовязання за пунктом 8.1 договору від 31.03.2014р. №1224ММ та пункту 17 додаткової угоди №1 до договору від 31.03.2014р. у звязку з неможливістю його виконання через обставини, за які жодна зі сторін не відповідає.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 18.09.2017р. у справі №905/1447/17 (головуючий Зубченко І.В., судді Попков Д.О., Чернота Л.Ф.) прийнято апеляційну скаргу до провадження, розгляд скарги призначено на 07.11.2017р.

У звязку з перебуванням у відпустці судді-члена колегії ОСОБА_6 на дату слухання справи, на підставі розпорядження керівника апарату суду, в результаті автоматичної зміни сформовано наступний склад колегії: головуючий Зубченко І.В., судді Радіонова О.О., Чернота Л.Ф.

Представник позивача в судовому засіданні 07.11.2017р. надав відзив на апеляційну скаргу, який судовою колегією розглянутий та долучений до матеріалів справи. Крім того, просив залишити рішення господарського суду без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, разом з тим, на електрону адресу суду надіслав клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з неможливістю участі представника у судовому засіданні.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК України) зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що відповідачем жодним чином не підтверджено неможливість явки у судове засідання повноваженого представника, а також те, що позиція останнього викладена безпосередньо в апеляційній скарзі, відповідач не посилався на необхідність надання додаткових доказів, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутністю представника Приватного акціонерного товариства ДТЕК ОСОБА_5 Донбасу.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, заслухавши представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

31.03.2014р. між Публічним акціонерним товариством ДТЕК ОСОБА_5 Донбасу (далі замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Інспекторат Україна (далі виконавець) укладено договір про надання інспекційних послуг №1224ММ (далі договір).

Як вбачається п.2.1, виконавець зобовязується за замовленням замовника надати послуги по здійсненню вхідного контролю якості ТМЦ, що закупаються замовником для ведення господарської діяльності (далі інспекційні послуги), а замовник прийняти та оплатити надані виконавцем інспекційні послуги в порядку та строки, погоджені сторонами в даному договорі.

Згідно з п.6.1, виконавець надає замовнику інспекційні послуги на підставі завдань замовника.

Відповідно до п.6.7 по виконанню виконавцем своїх обовязків сторони підписують акт приймання передачі виконаних робіт, який є підтвердженням виконаних робіт та передається на розгляд замовнику разом з рахунком та податковою накладною до 1-го числа місяця, що слідує за звітним.

Замовник зобовязаний оплатити послуги виконавця з проведення інспекції вантажів на підставі виставленого рахунку. Рахунки за проведені інспекції повинні бути оплачені замовником протягом 90 календарних днів з моменту їх виставлення (п.4.2, 8.1).

Пунктами 5, 6, 7.1, 7.2 встановлено, що договір набирає чинності з 01.04.2014р. та діє до 31.12.2014р. Період дії договору буде продовжуватись далі на кожний рік, за виключенням випадку, коли одна зі сторін припинить дію даного договору шляхом повідомлення іншої сторони не менш ніж за 15 днів до спливу строку дії договору. Відносно платежів даний договір продовжує діяти до повного завершення взаєморозрахунків.

На виконання зазначеного договору позивачем (виконавцем) за замовленнями №29-152 від 18.07.2014р. та №29-154 від 22.07.2014р. надані послуги відповідачу (замовнику) на загальну суму 206983,99грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі виконаних робіт: №14-1426/302 від 29.07.2014р., №15-0485/301 від 27.03.2015р., №15-1161/302 від 24.06.2015р., №15-0796/302 від 05.05.2015р., №15-0900/301 від 22.05.2015р. Для оплати наданих послуг виконавцем виставлені відповідні рахунки.

Неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань з оплати наданих позивачем послуг стало підставою звернення Товариства з обмеженою відповідальністю Інспекторат Україна з позовом до суду.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Укладений між сторонами правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм глави 63 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Відповідно до ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується сплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як зазначалося раніше, умовами договору №1224ММ від 31.03.2014р. сторони узгодили порядок оплати протягом 90 календарних днів з моменту виставлення рахунку.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.ст.525, 526 ЦК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом. За приписами ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Як вже зазначалося судом апеляційної інстанції, наявні в матеріалах справи акти приймання-передачі виконаних робіт підтверджують факт надання позивачем послуг на загальну суму 206983,99грн. та, відповідно, є підставою виникнення у відповідача обовязку з їх оплати.

Разом з тим, у порушення п.8.1 договору, відповідач здійснив часткову оплату за рахунком №14-1426/302 від 29.07.2014р. у розмірі 73459,74грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками. Решта боргу в розмірі 133524,25грн. залишилася несплаченою.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідача основного боргу в заявленому позивачем розмірі (133524,25грн.).

З посиланням на приписи ст.625 ЦК України позивачем крім основного боргу заявлено до стягнення інфляційні у розмірі 118454,09грн. та 3% річних у розмірі 13923,86грн.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши розрахунок, здійснений судом першої інстанції, судова колегія зазначає, що він є арифметично вірним, стягненню з відповідача підлягають 3% річних у розмірі 13859,62грн. та інфляційні в розмірі 114775,14грн.

При цьому, судом обґрунтовано зазначено, що позивачем при здійсненні розрахунку 3% річних було допущено арифметичні помилки, а також невірно визначено періоди нарахування 3% річних за рахунком №14-1426/302 від 29.07.2014р., оскільки відповідно до п.1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Крім того, при здійсненні розрахунку інфляційних відповідачем не враховано, що відповідно до п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто, мала місце дефляція).

Таким чином, базою для нарахування інфляційних є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, що існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні, є час прострочення з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на безпідставне відхилення господарським судом клопотання про зупинення провадження по справі до розгляду повязаної справи №916/1718/17 про визнання такими, що припинилися зобовязання за пунктом 8.1 договору від 31.03.2014р. №1224ММ та пункту 17 додаткової угоди №1 до договору від 31.03.2014р. у звязку з неможливістю його виконання через обставини, за які жодна зі сторін не відповідає. З цього приводу судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання та оцінку доказів у даній справі.

Постановою пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції розяснено, що статтею 79 ГПК України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Під неможливістю розгляду справи слід розуміти неможливість для господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Колегія суддів вважає обґрунтованою відмову суду першої інстанції у задоволенні клопотання про зупинення провадження по справі. Крім того, колегія суддів звертає увагу, що на момент розгляду справи №905/1447/17 в суді апеляційної інстанції, набрало законної сили рішення по справі №916/1718/17, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог з огляду на ненаданням сертифіката Торгово-промислової палати.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач разом з іншим посилається на те, що обставини форс-мажору (проведення антитерористичної операції на території розташування виробничих та невиробничих фондів підприємства) роблять неможливим виконання сторонами зобовязань за договором, що тягне за собою припинення зобовязань.

Частиною 1 статті 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до ч.4 ст.219 ГК України, сторони зобов'язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов'язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.

Приписами ч.1 ст.617 ЦК України унормовано, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Умовами пунктів 13.1, 13.3 договору №1224ММ від 31.03.2014р. узгоджено, що сторони не несуть відповідальності за повне або часткове невиконання своїх зобовязань за цим договором, якщо невиконання викликане обставинами форс-мажору, а саме: пожежею, землетрусом, війною або військовими діями чи іншими обставинами, які не залежать від волі сторін, виникли після укладення договору та перешкоджають належному виконанню зобовязань сторін. Сторона, для якої склалася неможливість виконання зобовязань за договором, повинна негайно повідомити іншу сторону.

Доказів своєчасного повідомлення позивача про настання обставин непереборної сили відповідачем не надано.

Крім того, статтею 607 ЦК України, на яку посилається відповідач у позовній заяві, передбачено, що зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

При цьому, єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України (ст.10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції"). Відповідного сертифікату відповідачем не надано.

З огляду на викладене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 15.08.2017р. (повний текст підписано 18.08.2017р.) у справі №905/1447/17 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає приписам ст.43 ГПК України, підстав для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги за наведеними в ній мотивами не вбачається.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору при зверненні з апеляційною скаргою підлягають віднесенню на заявника скарги.

Керуючись ст.ст.43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства ДТЕК ОСОБА_5 Донбасу, м.Добропілля Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 15.08.2017р. (повний текст підписано 18.08.2017р.) у справі №905/1447/17 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 15.08.2017р. (повний текст підписано 18.08.2017р.) у справі №905/1447/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий І.В. Зубченко

Судді: О.О. Радіонова

ОСОБА_3

Надруковано 6 прим.: 1 - позивачу; 2 - відповідачу; 1 - у справу; 1 ДАГС; 1 - ГСДО