РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2017Справа №910/13213/17

За позовом Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області

до товариства з обмеженою відповідальністю "Пральний комплекс"

про стягнення 268 420,27 грн.

Суддя Шкурдова Л.М.

Представники:

від позивача - Прилуцька Т.О. за дов. № б/н від 10.01.17 р.

від відповідача - Данилова Л.А. - представник за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області до товариства з обмеженою відповідальністю "Пральний комплекс" про стягнення 249 044,37 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2017 року порушено провадження у справі № 910/13213/17.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за Договором про пайову участь у створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури №11/№11 від 17.04.2009 року по сплаті пайових внесків, в зв'язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 220 000,00 грн - заборгованість зі сплати пайової участі. В зв'язку з порушенням відповідачем грошового зобов'язання позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 27 802,93 грн - пені за період з 01.10.2016 року по 01.03.2017 року, 3360,54 грн - 3 % річних за період з 01.10.2016 року по 31.05.2017 року, 17 256,80 грн - інфляційних втрат за період з 01.10.2016 року по 31.05.2017 року, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 26.10.2017 року, яка прийнята судом до розгляду, разом 268 420,27 грн.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи, що позивачем не враховано часткову оплату заборгованості по сплаті пайових внесків, відсутні докази здійснення створення чи розвитку інфраструктури сіл Проліски та Щасливе; розрахунок пені невірний оскільки розмір пені обмежується подвійної обліковою ставкою НБУ.

В судовому засіданні 12.10.2017 року оголошено перерву.

У судовому засіданні 26.10.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

17 квітня 2009 року між Щасливською сільською радою Бориспільського району Київської області (сільська рада) та товариством з обмеженою відповідальністю «Пральний комплекс» (забудовник) укладено Договір про пайову участь у створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури №11/№11 від 17.04.2009р. (далі - Договір).

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що забудовник зобов'язується на умовах та в порядку передбаченому цим договором здійснити фінансування інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с.Щасливе в розмірі визначеному п. 1.5. Договору.

Відповідно до п.1.2. Договору предметом Договору є домовленість сторін про розмір пайової участі забудовника у створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури Щасливської сільської ради (в подальшому - пайова участь).

Згідно з п.1.3. Договору пайова участь забудовника полягає у відрахуванні ним до бюджету Сільської ради коштів для забезпечення створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури сіл Проліски та Щасливе. Пайова участь може бути здійснена забудовником шляхом оплати або виконання робіт на замовлення Сільської ради.

Відповідно до п.1.4.Договору вихідним об'єктом визначення розміру пайової участі замовника є реконструкція цеху термічної обробки соломи під цех прання білизни за адресою: с.Щасливе, вул.Бориспільська 1а, Бориспільського району Київської області, в подальшому - об'єкт будівництва.

Згідно з п.1.5. Договору розмір пайової участі становить 3 % загальної вартості об'єкту будівництва, не підлягає збільшенню незалежно від змін законодавства. Орієнтовна вартість об'єкта будівництва становить 15000000,00 грн.

Договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п.7.1. Договору).

07.09.2016 року сторонами Договору підписано Договір про внесення змін в Договір про пайову участь у створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури №11/№11 від 17.04.2009р.

У відповідності до умов даного договору про внесення змін сторонами погоджено Додаткову угоду №1 до договору про пайову участь у створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури.

Відповідно до п.1 Додаткової угоди №1 від 07.09.2016р. сторонами погоджено, що розмір пайового внеску складає 450 000,00 грн.

Згідно з п.2 Додаткової угоди №1 від 07.09.2016р. розмір пайового внеску, що підлягає сплаті станом на дату підписання даної додаткової угоди складає 410 000,00 грн, з врахуванням часткової оплати в розмірі 4 000,00 грн.

У відповідності до п.3 Додаткової угоди №1 від 07.09.2016р. відповідач повинен був здійснити оплату пайового внеску згідно наступного графіку:

- 68 333,33 грн до 30.09.2016р.

- 68 333,33 грн до 31.10.2016р.

- 68 333,33 грн до 30.11.2016р.

- 68 333,33 грн до 31.12.2016р.

- 68 333,33 грн до 31.01.2017р.

- 68 333,35 грн до 28.02.2017р.

Звертаючись з позовом до суду позивач зазначає, що відповідач розмір пайового внеску в повному обсязі не сплатив, в зв'язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем склала 220 000,00 грн.

Судом встановлено, що до звернення позивача з позовом до суду відповідачем сплачено 14.06.2017 року 10 000,00 грн та 22.06.2017 року сплачено 20 000,00 грн, в зв'язку з тим, що позивачем не враховані вказані суми оплати, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 30 000,00 суми основного боргу.

Судом встановлено, що 10.10.2017 року відповідачем сплачено 10 000,00 в зв'язку з чим провадження у справі в частині стягнення з відповідача 10 000,00 грн підлягає припиненню на підставі п.1.1 ч.1 ст.80 ГПК України.

Відповідно ст. 526 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідачем доказів оплати пайового внеску згідно умов Договору та Додаткової угоди №1 суду не надав, наявність заборгованості не спростував, в зв'язку з чим суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково в частині стягнення з відповідача 180 000,00 грн. - суму основного боргу.

У зв'язку з несвоєчасним виконанням відповідачем грошового зобов'язання за Договором позивач просить суд стягнути з відповідача 27 802,93 грн - пені за період з 01.10.2016 року по 01.03.2017 року, 3360,54 грн - 3 % річних за період з 01.10.2016 року по 31.05.2017 року, 17 256,80 грн - інфляційних втрат за період з 01.10.2016 року по 31.05.2017 року

Як визначено частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, позивач має право вимагати сплату боргу з урахування індексу інфляції та трьох процентів річних, що є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Суд перевірив розрахунок позивача 3 % річних та інфляційних втрат, з урахуванням часткової оплати відповідачем, враховуючи відсутність контррозрахунку відповідача, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 3360,54 грн та інфляційних втрат в розмірі 17 256,80 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 27 802,93 грн.

Положеннями статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з п.5 Додаткової угоди №1 до Договору за порушення термінів сплати пайової участі, визначених п.3 Додаткової угоди, забудовник сплачує пеню в розмірі 0,1 % в день за кожний день затримки від несплаченої суми шляхом перерахування на відповідний розрахунковий рахунок сільської ради. Загальний розмір та строк нарахування не обмежується.

Позивач заявлено до стягнення пеню в розмірі 27 802,93 грн., розраховану, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ

Судом перевірено розрахунок пені з урахуванням часткової оплати відповідачем, у зв'язку з чим суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 27 802,93 грн.

Посилання відповідача на те, що позивачем не враховано здійснення часткової оплати в розмірі 170 000,00 грн, сплачені у період з березня 2007 року по серпень 2007 року спростовується умовами Додаткової угоди №1 від 07.09.2016 року, підписаною уповноваженими представниками сторін та скріпленою їх печатками, якою визначено, що розмір пайового внеску станом на 07.09.2016 року становить 410 000,00 грн. Посилання відповідача на відсутність доказів здійснення позивачем розвитку інфраструктури сіл Щасливе та Проліски безпідставні, з огляду на відсутність у позивача обов'язку надавати відповідачу такі докази, оплата пайового внеску не ставиться в залежність від надання позивачем доказів здійснення розвитку інфраструктури зазначених сіл.

Відповідно до ч.1 ст. 49 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На відповідача покладаються судові витрати в частині задоволених позовних вимог та вимог, провадження по яким припинено.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Провадження у справі в частині стягнення з відповідача 10 000,00 грн - припинити.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Пральний комплекс" (04211, м.Київ, вул. Йорданська, будинок 6, ) на користь Щасливської сільської ради (08325, Київська обл., Бориспільський район, село Щасливе, вул. Фестивальна, будинок 39, ) 180 000 (сто вісімдесят тисяч) грн. 00 коп - суму основного боргу, 27 802 (двадцять сім тисяч вісімсот дві) грн 93 коп - пені, 3360 (три тисячі триста шістдесят) грн 54 коп - 3 % річних, 17 256 (сімнадцять тисяч двісті п'ятдесят шість) грн 80 коп - інфляційні втрати та 3576 (три тисячі п'ятсот сімдесят шість) грн 30 коп - витрати по сплаті судового збору.

4. В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

5. Стягнути з Щасливської сільської ради (08325, Київська обл., Бориспільський район, село Щасливе, вул. Фестивальна, будинок 39, ) в доход Державного бюджету України недоплачену суму судового збору в розмірі 290 (двісті дев'яносто) грн 62 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 10 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 10-денний строк до Київського апеляційного господарського суду.

Суддя Шкурдова Л.М.

Повний текст рішення складено: 07.11.2017 року