ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.10.2017 Справа № 904/8302/17

За позовом Комунального підприємства "Новомосковськтеплоенерго", 51200, м. Новомосковськ, вул. Микити Головка, 17.

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, 51200, АДРЕСА_1; 51200, АДРЕСА_2

про стягнення 107082,33 грн.

Суддя Панна С.П.

Представники:

від позивача: Копилова Г.Г. - представник за дов. № 26 від 06.01.2017 року

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "Новомосковськтеплоенерго" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог №915 від 12.10.2017 року) про стягнення боргу в розмірі 100104,74 грн., а в сумі 6977,59 грн. припинити провадження із-за відсутності предмету спору.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов договорів про надання послуг з теплопостачання № 15 від 12.03.2012 року, №266 від 01.06.2012 року та №47 від 21.10.2013 року.

Відповідач мотивований відзив на позовну заяву не надав, в судові засідання 19.09.2017 року та 17.10.2017 року не з'явився.

Відповідно до підпункту 3.9.1. пункту 3.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до абзацу 1 пункту 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Справа згідно зі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України розглядається за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у справі оголошувались вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

12.03.2012 року між Дочірнім підприємством обласного комунального підприємства "Дніпротеплоенерго''- Новомосковськтеплоенерго" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 був укладений договір № 15 на послуги теплопостачання в приміщення останнього.

Згідно п.3 розділу 3 договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата за спожиту теплову енергію проводиться грошовими коштами не пізніше 20 числа наступного за місяць поставки теплової енергії.

01.06.2012 року між Дочірнім підприємством обласного комунального підприємства "Дніпротеплоенерго''-Новомосковськтеплоенерго" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 був кладений договір № 266 на послуги теплопостачання в приміщення останнього.

21.10.2013 року між комунальним підприємством «Новомосковськтеплоенерго» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 був укладений договір № 47 на послуги теплопостачання в приміщення останнього.

Рішенням Новомосковської міської ради № 679 від 10.12.2012 року створено комунальне підприємство "Новомосковськтеплоенерго" яке є правонаступником ДП ОКП «Дніпротеплоенерго"-"Новомосковськтеплоенерго", тому право вимоги оплати боргу перейшло до КП "Новомосковськтеплоенерго" (а.с.9).

Судом встановлено, що вищезазначені договори за своїм змістом та правовою природою є договором енергопостачання, який підпадає під правове регулювання норм § 5 "Постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу" глави 54розділу ІІІ Цивільного кодексу України, норм § 3 "Енергопостачання" глави 30 розділу VІ Господарського кодексу України та спеціального закону.

Приписами статті 25 Закону України "Про теплопостачання" встановлено, що теплогенеруюча, теплотранспортна та теплопостачальна організації мають право укладати договори купівлі-продажу теплової енергії із споживачами.

За змістом статті 1 Закону України "Про теплопостачання" споживачем теплової енергії визнається особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Зазначене кореспондує з положеннями Правил користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198, за змістом яких споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі або суб'єкт підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

На виконання умов договору № 15 від 12.03.2012 року позивачем за період грудень 2015 року - березень 2017 року були надані відповідачу послуги з теплопостачання на загальну суму 52868,17 грн., в оплату яких позивачем були виставлені наступні рахунки: рахунок-фактура № 7/1088 від 31.12.2015 на суму 5921,14 грн.; рахунок-фактура № 7/14 від 31.01.2016 на суму 9022,68 грн.; рахунок-фактура № 7/216 від 01.03.2016 на суму 4375,61 грн.; рахунок-фактура № 7/418 від 31.03.2016 на суму 4072,19 грн.; рахунок-фактура № 7/640 від 13.04.2016 на суму 351,32 грн.; рахунок-фактура № 7/847 від 31.10.2016 на суму 814,54 грн.; рахунок-фактура № 7/1048 від 30.11.2016 на суму 3083,62 грн.; рахунок-фактура № 7/1217 від 31.12.2016 на суму 6311,53 грн.; рахунок-фактура № 7/165 від 31.01.2017 на суму 8501,54 грн.; рахунок-фактура № 7/429 від 28.02.2017 на суму 5706,29 грн.; рахунок-фактура № 7/601 від 28.02.2017 на суму 760,27 грн.; рахунок-фактура № 7/730 від 31.03.2017 на суму 3167,81 грн.

Відповідно до умов Договору №15 від 12.03.2012 року позивач виконував свої зобов'язання, постійно Надавав послугу з теплопостачання відповідачу, виставляв рахунки на оплату, але відповідач сплачував частково за спожиту теплову енергію відповідно до чого за період грудень 2015 року - березень 2017 року виникла дебіторська заборгованість перед позивачем в сумі 50 868,17 грн., що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків на кінцеве сальдо від 22.08.2017 року (а.с.75) та довідкою (а.с.74).

На виконання умов договору № 47 від 21.10.2013 року позивачем грудень 2015 року - березень 2017 року були надані відповідачу послуги з теплопостачання на загальну суму 49236,57 грн., в оплату яких позивачем були виставлені наступні рахунки:

рахунок-фактура № 24/1095 від 31.12.2015 на суму 4975,74 грн.; рахунок-фактура № 24/21 від 31.01.2016 на суму 7845,08 грн.; рахунок-фактура № 24/223 від 01.03.2016 на суму 3641,02 грн.; рахунок-фактура № 24/425 від 31.03.2016 на суму 3289,69 грн.; рахунок-фактура № 24/647 від 13.04.2016 на суму 271,48 грн.; рахунок-фактура № 24/854 від 31.10.2016 на суму 1591,85 грн.; рахунок-фактура № 24/1054 від 30.11.2016 на суму 4300,78 грн.; рахунок-фактура № 24/1224 від 31.12.2016 на суму 6507,02 грн.; рахунок-фактура № 24/172 від 31.01.2017 на суму 8595,52 грн.; рахунок-фактура № 24/436 від 28.02.2017 на суму 5557,43 грн.; рахунок-фактура № 24/608 від 28.02.2017 на суму 886,99 грн.; рахунок-фактура № 24/737 від 31.03.2017 на суму 17773,97 грн.

Відповідно до умов Договору № 47 від 21.10.2013 року позивач виконував свої зобов'язання, постійно надавав послугу з теплопостачання відповідачу, виставляв рахунки на оплату, але відповідач по даному договору заборгованість не сплачував і за період грудень 2015 року - березень 2017 року виникла дебіторська заборгованість перед позивачем в сумі 49236,57 грн., що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків на кінцеве сальдо від 22.08.2017 року (а.с.51) та довідкою (а.с.50).

На виконання умов договору № 266 від 01.06.2012 року позивачем за період за період листопад 2016 року-березень 2017 року були надані відповідачу послуги з теплопостачання на загальну суму 10050,10 грн., в оплату яких позивачем були виставлені наступні рахунки: рахунок-фактура № 152/1133 від 30.11.2016 на суму 1508,06 грн.; рахунок-фактура № 152/1302 від 31.12.2016 на суму 2220,20 грн.; рахунок-фактура № 152/250 від 31.01.2017 на суму 2904,06 грн.; рахунок-фактура № 152/512 від 28.02.2017 на суму 1885,56 грн.; рахунок-фактура № 152/684 від 28.02.2017 на суму 307,73 грн.; рахунок-фактура № 152/812 від 31.03.2017 на суму 651,66 грн.

Відповідно до умов Договору № 266 від 01.06.2012 року позивач виконував свої зобов'язання, постійно надавав послугу з теплопостачання відповідачу, виставляв рахунки на оплату, але відповідач сплачував частково за спожиту теплову енергію відповідно до чого за період листопад 2016 року-березень 2017 року виникла дебіторська заборгованість перед позивачем в сумі 6977,59 грн., що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків на кінцеве сальдо від 22.08.2017 року (а.с.28) та довідкою (а.с.26).

Відповідачем вищезазначені рахунки були отримані своєчасно, що підтверджується відмітками про їх отримання у таблицях - Список споживачів про отримання рахунків(а.с.79-88).

При розгляді справи судом було встановлено, що відповідачем заборгованість по договору № 266 від 01.06.2012 року була повністю сплачена в розмірі 6977,59 грн., що підтверджується прибутковими касовими ордерами: №688 від 09.10.2017 року на суму 1977 грн., № 644 від 18.09.2017 року на суму 2500,59 грн., № 645 від 18.09.2017 року на суму 2500 грн. Отже, суд вважає за необхідне в даній частині припинити провадження у справі із-за відсутності предмету спору.

В результаті чого лишилась заборгованість по договору №15 від 12.03.2012 року на суму 50 868,17 грн. та по договору № 47 від 21.10.2013 року на суму 49236,57 грн.

Отже, загальна сума заборгованості у відповідача перед позивачем складає 100 104,74 грн., яка підтверджується матеріалами справи та підлягає до стягнення.

Згідно зі статтею 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Також, законом визначений обов'язок споживача сплачувати за отриману теплову енергію саме теплопостачальній організації.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами згідно зі ст. 629 ЦК України.

Згідно з нормами статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 6 статті 25 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що в разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Керуючись ст.ст. 44, 49, ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В стягненні суми основного боргу в розмірі 6977,59 грн. припинити провадження у справі із-за відсутності предмету спору.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (51200, АДРЕСА_3, ІПН НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства "Новомосковськтеплоенерго" (51200, м. Новомосковськ, вул. Микити Головка 17, ) борг за спожиту теплову енергію в сумі 100 104 (сто тисяч сто чотири) грн. 74 коп., судовий збір у розмірі 1606 (одна тисяч шістсот шість) грн. 25 коп., про що видати наказ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 30.10.2017

Суддя С.П. Панна