ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року Справа № 924/353/17
Вищий господарський суд України у складі колегії:

Головуючого:Студенця В.І.,
суддів:Могил С.К. , Палія В.В.,
за участю представників сторін позивача - Прохоров Є.І.; відповідача - Богуш І.А.;
розглянувши касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод"
на постановуРівненського апеляційного господарського суду
від03.08.2017
та на рішенняГосподарського суду Хмельницької області
від22.05.2017
у справі№ 924/353/17
за позовомАнтимонопольного комітету України
доДочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод"
простягнення 790 311, 00 грн штрафу та 790 311, 00 грн пені

В С Т А Н О В И В:

Антимонопольний комітет України звернувся до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" (далі - ДП "Старокостянтинівський молочний завод" про стягнення штрафу у розмірі 790 311, 00 грн та пені у розмірі 790 311, 00 грн.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 20.04.2017 порушено провадження у справі № 924/353/17 за позовом Антимонопольного комітету України до ДП "Старокостянтинівський молочний завод" про стягнення 790 311, 00 грн штрафу та 790 311, 00 грн пені.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області (суддя Виноградова В.В.) від 22.05.2017 позов Антимонопольного комітету України до ДП "Старокостянтинівський молочний завод" про стягнення 790 311, 00 грн штрафу та 790 311, 00 грн пені задоволено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: головуючий суддя Грязнов В.В., судді Гулова А.Г., Філіпова Т.Л.) від 03.08.2017 рішення Господарського суду Хмельницької області від 22.05.2017 залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Хмельницької області від 22.05.2017 та постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 03.08.2017, ДП "Старокостянтинівський молочний завод" подало касаційну скаргу, в якій просить змінити оскаржувані судові рішення в частині порядку та способу виконання шляхом розстрочення заборгованості згідно з графіком, запропонованим скаржником.

Касаційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом порушено норми процесуального права, а саме ст. 77 ГПК України, оскільки відмовлено ДП "Старокостянтинівський молочний завод" у задоволенні його клопотання про відкладення розгляду справи для можливості врегулювання спору з позивачем.

Також ДП "Старокостянтинівський молочний завод" посилається на порушення судами попередніх інстанцій ст.ст. 42, 43, 22, 32, 36, 43, 82, п. 6 ч. 1 ст. 83 ГПК України, а судом апеляційної інстанції також - ст.ст. 101, 103 ГПК України.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 11.10.2017 касаційну скаргу ДП "Старокостянтинівський молочний завод" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 08.11.2017.

На адресу суду 07.11.2017 від Антимонопольного комітету України надійшов відзив на касаційну скаргу ДП "Старокостянтинівський молочний завод", в якому позивач просив відмовити в її задоволенні, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування норм матеріального і процесуального права вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено господарськими судами, Антимонопольним комітетом України 16.02.2016 прийнято рішення №68-р у справі №227-26.4/219-12 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу", яким визнано, що ДП "Старокостянтинівський молочний завод" вчинило порушення, передбачене статтею 151 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", у вигляді поширення інформації, що вводить в оману, шляхом повідомлення невизначеному колу осіб неправдивих відомостей на упаковці виробленого ним продукту "масло солодковершкове селянське" щодо його назви та характеристик, які можуть вплинути на наміри невизначеного кола осіб щодо придбання цього продукту.

За вчинення порушення на підприємство накладено штраф в розмірі 790 311, 00 грн.

Копія рішення від 16.02.2016 №68-р, як встановлено господарськими судами, була надіслана на адресу ДП "Старокостянтинівський молочний завод" 23.03.2016 та отримана останнім 28.03.2016.

Не погоджуючись із рішенням Антимонопольного комітету України від 16.02.2016 №68-р ДП "Старокостянтинівський молочний завод" оскаржило його в судовому порядку, звернувшись із позовною заявою до Господарського суду міста Києва, за наслідками розгляду якої рішенням у справі №910/9776/16 від 10.08.2016, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.11.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 10.01.2017, рішення АМК залишено в силі, а у позові відмовлено в повному обсязі.

Предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога Антимонопольного комітету України до ДП "Старокостянтинівський молочний завод" про стягнення штрафу у розмірі 790 311, 00 грн та пені у розмірі 790 311, 00 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання.

Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу (ч. 3 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції").

Частиною 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Відповідно до ч. 7 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

З врахуванням викладеного та встановлених господарськими судами фактичних обставин справи, колегія суддів погоджується з їх висновками щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення штрафу у розмірі 790 311, 00 грн та пені у розмірі 790 311, 00 грн.

Рішення та постанова судів попередніх інстанцій в цій частині ДП "Старокостянтинівський молочний завод" не оскаржуються.

Скаржник посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права.

Зокрема в суді апеляційної інстанції, а саме в апеляційній скарзі, ДП "Старокостянтинівський молочний завод" було заявлено клопотання про розстрочення виконання судового рішення відповідно до графіка.

Суд апеляційної інстанції, розглянувши згадане клопотання, зазначив, що відповідно до ст. 121 ГПК України, лише за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови. При цьому суд апеляційної інстанції вказав, що він не наділений правом видавати виконавчі документи, а тому заява про розстрочку може бути подана до суду першої інстанції.

Разом з тим колегія суддів вважає такий висновок суду апеляційної інстанції необґрунтованим з огляду на таке.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно із ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

У п. 8 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що згідно з ч. 1 ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених розділом XII ГПК України.

Отже, правила, які встановлено тільки для розгляду справ у першій інстанції, застосуванню апеляційним судом не підлягають. Зокрема, не повинні застосовуватись апеляційним судом правила про об'єднання позовних вимог (стаття 58 ГПК України), про подання зустрічного позову (стаття 60 ГПК України) та про видачу наказу (стаття 116 ГПК України).

Положення розділів I - XI ГПК України мають загальний характер і можуть застосовуватись апеляційним судом з урахуванням конкретних обставин, оскільки під час розгляду справи в апеляційній інстанції суд відповідно до частини першої статті 101 ГПК України повторно розглядає справу та згідно із статтею 103 ГПК України має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

Норми ГПК України щодо вчинення господарським судом першої інстанції певних процесуальних дій не застосовуються судом апеляційної інстанції у випадках, коли відповідною нормою ГПК України прямо передбачено, що процесуальна дія вчиняється лише до прийняття рішення судом першої інстанції, крім передбаченого статтею 24 ГПК України права залучати до участі у справі іншого відповідача, здійснити за згодою позивача заміну первісного відповідача належним відповідачем та зазначеного у статті 27 ГПК України права залучити до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. Апеляційна інстанція не застосовує положення ГПК України щодо затвердження господарським судом мирової угоди та відмови позивача від позову.

У п. 13 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що питання про відстрочку або розстрочку виконання постанови апеляційного суду та порядку її виконання вирішується апеляційним судом одночасно з прийняттям постанови за результатами перегляду судового рішення, про що зазначається у постанові.

В інших випадках, тобто коли відповідну заяву подано після прийняття постанови апеляційним судом, зазначені питання вирішуються господарським судом, який розглянув справу у першій інстанції, з винесенням ухвали на підставі статті 121 ГПК України.

Згідно з п. 6 ст. 83, яка вміщена у розділі ХІ ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає помилковим посилання суду апеляційної інстанції на ст. 121 ГПК України як на підставу для відмови в задоволенні клопотання про розстрочку виконання судового рішення.

Відповідно до п. 3 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд, якщо суд припустився порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За загальними вимогами норм процесуального права, передбаченими статтями 32- 34, 43, 82, 84 ГПК України, обов'язковим є встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З врахуванням викладеного, з огляду на те, що клопотання ДП "Старокостянтинівський молочний завод" не було розглянуте судом апеляційної інстанції по суті, у зв'язку з чим суд апеляційної інстанції припустився неправильного застосування приписів ч. 1 ст. 47 ГПК України щодо прийняття судового рішення суддею за результатами обговорення усіх обставин справи та ч. 1 ст. 43 цього Кодексу стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, а у Вищого господарського суду України відсутня процесуальна можливість з'ясувати дійсні обставини справи, то це відповідно є підставою для скасування постанови суду апеляційної інстанції та передання справи на новий розгляд до Рівнеського апеляційного господарського суду.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" задовольнити частково.

Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 03.08.2017 у справі № 924/353/17 скасувати, а справу передати на новий розгляд до Рівненського апеляційного господарського суду.

Головуючий - суддя Студенець В.І.

Судді: Могил С.К.

Палій В.В.