РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2017Справа №910/16176/17

За позовом Комунального підприємства «Міський магазин» виконавчого органу

Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про стягнення 5.492,24 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Єпішина В.Д., довіреність № б/н від 18.05.2017

від відповідача ОСОБА_1

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Комунального підприємства «Міський магазин» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення 5.492,24 грн., з яких: 3.583,03 грн. основного боргу, 1.231,59 грн. пені, 549,69 грн. збитків від зміни індексу інфляції, 127,93 грн. - 3% річних за неналежне виконання взятих на себе зобов'язань останнім згідно договору щодо розміщення об'єкту сезонної дрібно роздрібної торговельної мережі № ДА-С-00033/0952 від 06.05.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2017 порушено провадження у справі № 910/16176/17 та призначено її до розгляду на 12.10.2017.

Позивачем 11.10.2017 до відділу діловодства суду подано витребувані судом документи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/16176/17 від 12.10.2017, у зв'язку з нез'явленням представника відповідача в судове засідання та невиконанням відповідачем вимог ухвали про порушення провадження у справі від 21.09.2017, розгляд справи відкладено на 24.10.2017.

Позивач в судовому засіданні 24.10.2017 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні 24.10.2017 проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

В судовому засіданні 24.10.2017 відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 07.11.2017.

Позивачем 07.11.2017 до відділу діловодства суду подано пояснення по справі, в яких зазначив, що позивач не є власником об'єкту сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі за адресою: АДРЕСА_2 та відповідач здійснював торгівлю у власному об'єкті сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі, а тому акт прийому-передачі відсутній.

Відповідач письмовий відзив на позовну заяву не подав.

В судовому засіданні 07.11.2017, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

06.05.2016 між Комунальним підприємством «Міський магазин» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - сторона-1, позивач) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (далі - сторона-2, відповідач) було укладено договір щодо розміщення об'єкту сезонної дрібно роздрібної торговельної мережі № ДА-С-00033/0952 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору сторона-2 на підставі протоколу про результати торгів № 06/05/52 від 21.04.2016 отримує можливість провадити підприємницьку діяльність в об'єкті сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі, який розміщується у визначеному згідно з пунктами 1.2 та 1.3 цього договору місці (далі - місце) та отримує послуги з облаштування і - утримання МІСЦЯ, а Сторона 1 надає послуги з облаштування та утримання місця на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п. 1.2 договору місце визначене відповідно до схеми розміщення об'єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі на території міста Києва, затвердженої розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 365 від 14.04.2015.

Відповідно до п. 1.3 договору місце знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно з п. 1.4 договору об'єкт сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі, що зазначений в пункті 1.1 цього договору, має наступні характеристики:

Функціональне призначення: баштанні культури.

Загальна площа: 9

Опис архетипу (типової конструкції): Архітип 4.

Режим роботи: з 8-00 до 21-00.

Спір виник внаслідок того, що відповідачем в порушення умов договору не виконано своїх зобов'язань щодо здійснення сплати коштів за облаштування та утримання місця торгівлі, у зв'язку з чим виникла заборгованість перед позивачем.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Пунктом 3.2.4 договору визначено, що сторона-1 зобов'язана передати стороні-2 протягом двох робочих днів за актом прийому-передачі об'єкт сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі (якщо сторона-1 є власником такого об'єкту) та додаткове обладнання, яке надається разом з ним (урни, контейнери для сміття тощо).

Відповідно до п. 3.4.8 договору сторона-2 зобов'язана повернути протягом двох робочих днів після закінчення строку дії цього договору стороні-1 за актом прийому-передачі об'єкт сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі (якщо сторона-1 є власником такого об'єкту) та додаткове обладнання, яке надається разом з ним (урни, контейнери для сміття тощо) у належному вигляді з урахуванням нормального зносу цього об'єкту.

Відповідно до п. 6 розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 300 від 02.04.2015 «Про затвердження Порядку розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі та об'єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі в місті Києві» (далі - Порядок) Комунальне підприємство «Міський магазин» виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) (далі - КП «Міський магазин») визначено замовником робіт з облаштування та утримання місць для розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі та об'єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі на території міста Києва, організатором торгів на право розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі та об'єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі та уповноважити укладати за результатами зазначених торгів договори із суб'єктами господарювання щодо розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі та об'єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі.

Згідно з п. 1.2 Порядку об'єкти сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі це - намети, палатки, лотки, рундуки, в яких здійснюється сезонний (з 01 квітня до 15 жовтня календарного року) продаж безалкогольних напоїв (крім пива), морозива, продовольчих товарів у герметичній упаковці промислового виробництва, плодоовочевої продукції, фруктів, кісточкових плодів, баштанних культур, меду, дитячих та карнавальних іграшок, повітряних кульок, сувенірної продукції (в тому числі сувенірної продукції національної тематики);

Як встановлено судом, Комунальне підприємство «Міський магазин» не є власником об'єкту сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та договір з відповідачем укладено на право розміщення об'єкту сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі, предметом якого є надання послуг з облаштування та утримання місця, а отже в даному випадку акт прийому-передачі об'єкту сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі між сторонами не підписувався.

Згідно з п. 4.1 договору він набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє з 06.05.2016 до 15.10.2016, а в частині сплати стороною-2 плати за облаштування та утримання місяця - до повного виконання своїх зобов'язань.

Відповідно до п. 2.1 договору плата за облаштування та утримання місця визначена за результатами торгів, затверджених протоколом про результати торгів № 06/05/52 від 21.04.2016 і складає суму в розмірі 6.583,03 грн.

Згідно з п. 2.4. договору плата за облаштування та утримання місця у розмірі, зазначеному у п. 2.1 цього договору сплачується стороною-2 на рахунок сторони-1 повною сумою єдиним платежем протягом 10 (десяти) робочих днів з дня підсипання сторонами цього договору.

Відповідно до п. 2.5 договору гарантійний внесок, який був внесений стороною-2 для участі в торгах, зараховується як частина плати за цим договором та складає суму в розмірі 3.000,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем згідно меморіального ордеру № @2PL967793 від 18.04.2016 сплачено гарантійний платіж в розмірі 3.000,00 грн.

Згідно з п. 3.4.1 договору сторона-2 зобов'язана вносити своєчасно та в повному обсязі плату за облаштування та утримання місця на відповідний рахунок сторони-1 згідно з реквізитами, зазначеними главі 13 цього договору, у розмірі та на умовах, визначених у цьому договорі.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Всупереч вищеназваному договірному зобов'язанню відповідач не виконав своїх обов'язків в частинні внесення платежів, внаслідок чого виникла заборгованість, яка становить 3.583,03 грн. (6.583,03 грн. - 3.000,00 грн.).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3.583,03 грн. основного боргу обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач, в порушення умов договору, у визначені строки оплату платежів не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що за несвоєчасну сплату платежів за облаштування та утримання місця сторона-2 сплачує на користь сторони-1 пеню в розмірі 0,5% від розміру несплачених платежів за облаштування та утримання місця за кожен день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

При укладанні договору сторони визначили відповідальність за порушення зобов'язання щодо внесення платежів та позивачем при зверненні до суду застосовано подвійну облікову ставку НБУ.

Пунктом 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

В зв'язку з тим, що взяті на себе зобов'язання по сплаті платежу відповідач не виконав, він повинен сплатити позивачу, крім суми основного боргу, пеню розмір якої за розрахунками суду становить 572,70 грн. (на суму 3.583,03 грн. за період з 23.05.2016 по 23.11.2016).

Вимоги позивача в частині стягнення пені в сумі 572,70 грн. обґрунтовані і підлягають задоволенню.

В іншій частині нарахованої пені позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки розрахунок здійснений з порушенням чинного законодавства України, а саме перевищено шестимісячний період нарахування пені (нараховано за період з 23.05.2016 по 31.07.2017).

В зв'язку з тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті орендних платежів, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 549,69 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 127,93 грн. - 3% річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 549,69 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 127,93 грн. - 3% річних (за обґрунтованими розрахунками).

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем не надав.

Таким чином, позовні вимоги Комунального підприємства «Міський магазин» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) обґрунтовані та підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (02068, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства «Міський магазин» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01004, м. Київ, вул. Басейна, 1/2А, ) 3.583 (три тисячі п'ятсот вісімдесят три) грн. 03 коп. основного боргу, 572 (п'ятсот сімдесят дві) грн. 70 коп. пені, 549 (п'ятсот сорок дев'ять) грн. 69 коп. збитків від зміни індексу інфляції, 127 (сто двадцять сім) грн. 93 коп. - 3% річних, 1.408 (одна тисяча чотириста вісім) 05 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 08.11.2017.

Суддя В.В.Сівакова