ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року Справа № 917/533/17
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Стратієнко Л.В. (доповідач)
суддів Кондратової І.Д., Нєсвєтової Н.М.
за участі представників: позивача: відповідача: не з'явився не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради
на рішення та постановуГосподарського суду Полтавської області від 16 травня 2017 року Харківського апеляційного господарського суду від 27 липня 2017 року
у справі№ 917/533/17
за позовомпублічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Полтавської філії
доУправління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради
про стягнення 222 821,11 грн

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 222 821,11 грн заборгованості з витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах.

Рішенням Господарського суду Полтавської від 16.05.2017 (суддя - Киричук О.А.), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 27.07.2017 (головуючий - Шутенко І.А., судді - Лакіза В.В., Здоровко Л.М.), позов задоволено.

Стягнуто з Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради на користь публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Полтавської філії 222 821,11 грн заборгованості з витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах та судовий збір.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення і неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постановлені у справі судові рішення та у задоволенні позову відмовити.

У відзиві на касаційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а судові рішення - без змін.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарськими судами, впродовж січні - червні 2016 року Полтавська філія ПАТ "Укртелеком" надавала телекомунікаційні послуги на пільгових умовах населенню м. Лубни Полтавської області на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про жертви нацистських переслідувань", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про охорону дитинства" на суму 222 821,11 грн.

На виконання п. 10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 117 від 29.01.2003, позивач подавав відповідачеві на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих населенню м. Лубни, Полтавської області, які відповідач не оплатив.

Листом № 03-60юр від 09.02.2017 позивач звернувся до відповідача з вимогою щодо сплати заборгованості за 2016 рік (а.с. 22, т. 1).

Оскільки відповідач вказані послуги не оплатив, позивач просить стягнути з відповідача 222 821,11 грн заборгованості за надані телекомунікаційні послуги за спірний період.

Пунктами 1, 6 ст. 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; основи соціального захисту тощо.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

Статтею 19 вказаного Закону визначено, що виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Соціальні пільги на отримання телекомунікаційних послуг для ряду категорій громадян встановлено такими Законами України: "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про жертви нацистських переслідувань", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Норми вказаних Законів, зокрема, закріплюють реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовний обов'язок оператора телекомунікація надавати пільги визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обов'язок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

Статтями 89, 102 Бюджетного кодексу України (у редакції, чинній на час спірних правовідносин) визначено, що видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг з послуг зв'язку за рахунок субвенцій з державного бюджету визначено постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету".

Відповідно до п. 3 Порядку головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів).

Отже, розпорядником коштів бюджетного фінансування вказаних соціальних пільг у м. Лубни, Полтавської області є Управління соціального захисту населення Лубенської міської ради, а відшкодування витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг, здійснюється відповідачем за рахунок державних субвенцій.

Згідно з ч. 6 ст. 48 БК України зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Відповідно до ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Згідно з ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Аналогічні приписи містить і ст. 193 ГК України.

Оскільки відповідач не оплатив телекомунікаційні послуги, які надавались позивачем на пільгових умовах громадянам м. Лубни, Полтавської обл., то господарські суди, здійснивши перерахунок, прийшли до правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 222 821,11 грн основного боргу за спірний період.

Посилання відповідача в касаційній скарзі на відсутність субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з послуг зв'язку на 2016 рік не є підставою для відмови в позові, оскільки з аналізу вимог ст. ст. 525, 526, 617 ЦК України, ст. 193 ГК України відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов'язання (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 у справі № 905/2358/16). При цьому, зобов'язання сторін у даній справі виникають безпосередньо із Законів України і не залежать від бажання сторін.

Інші доводи касаційної скарги повторюють доводи апеляційної скарги, які були предметом розгляду суду апеляційної інстанції, та спростовані висновками суду, викладеними в постанові апеляційного господарського суду.

Враховуючи викладене, підстав для скасування судових рішень, постановлених відповідно до вимог закону та встановлених у справі обставин, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1115, 1117, 1119- 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

касаційну скаргу Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Полтавської області від 16 травня 2017 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 27 липня 2017 року у справі за № 917/533/17 - без змін.

Головуючий, суддя Л. Стратієнко
Суддя І. Кондратова
Суддя Н. Нєсвєтова