ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року Справа № 921/107/17-г/17
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя: судді:Алєєва І.В. (доповідач), Дроботова Т.Б., Рогач Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Заступника військового прокурора Тернопільського гарнізону
на постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 07.08.2017
у справі№921/107/17-г/17 Господарського суду Тернопільської області
за позовомЗаступника військового прокурора Тернопільського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м.Тернопіль
до Державного підприємства "Чортківське лісове господарство"
проусунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та передачі її належному землекористувачу,
за участю представників сторін:
від прокуратури:Грищенко М.А.,
від позивача 1:Тєплов Є.О.,
від позивача 2:Довгацький А.І.,
від відповідача:не з'явився
В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 13.04.2017 у справі №921/107/17-г/17 позовні вимоги задоволено частково. Зобов'язано Державне підприємство "Чортківське лісове господарство" усунути перешкоди в користуванні Квартирно-експлуатаційним відділом м.Тернопіль земельною ділянкою, загальною площею 130,0007га, що знаходиться в с.Панівці Борщівського району Тернопільської області шляхом припинення на майбутнє рубки лісу на цій земельній ділянці (кадастровий номер :01:001:0734). В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 07.08.2017 у справі №921/107/17-г/17 вищезазначене судове рішення місцевого господарського суду скасовано. Справу направлено до господарського суду Тернопільської області для виконання вимог статті 17 ГПК України.

Заступник військового прокурора Тернопільського гарнізону з прийнятою постановою апеляційної інстанції не погодився та звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати та залишити без змін судове рішення місцевого господарського суду.

Обґрунтовуючи підстави звернення до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, скаржник посилається на порушення господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 25.10.2017 зазначена касаційна скарга прийнята до провадження та призначена до розгляду.

В призначеному судовому засіданні касаційної інстанції 07.11.2017 прокурор та представники позивача підтримали вимоги касаційної скарги. Відповідач уповноваженого представника не направив. Явка не визнавалась обов'язковою.

Перевіривши правильність застосування господарським судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, проаналізувавши доводи касаційної скарги, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги Заступника військового прокурора Тернопільського гарнізону.

Підсудність визначається колом справ у спорах, вирішення яких віднесено до підвідомчості певного господарського суду (статті 13, 15 і 16 ГПК України).

Статтею 16 ГПК України встановлено виключну підсудність справ. Відповідно до частини п'ятої цієї статті справи у спорах, у яких відповідачем є вищий чи центральний орган виконавчої влади, Національний банк України, Рахункова палата, Верховна Рада Автономної Республіки Крим або Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, а також справи, матеріали яких містять державну таємницю, розглядаються господарським судом міста Києва.

Предметом у даній справі є усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та передачі її належному землекористувачу.

Як встановлено господарським судом апеляційної інстанції, належний доказ, який би свідчив про віднесення спірної земельної ділянки до земель оборони, яку закріплено за Кам'янець-Подільською КЕЧ (району) згідно розпорядження Ради Міністрів УРСР №1390-00167РС від 04.11.1961 відсутній в матеріалах справи, оскільки містить гриф секретності та знаходиться на секретному зберіганні Центрального державного архіву вищих органів влади та управління України (лист №285 від 30.03.2017), що унеможливлює встановити обставини, які відносяться до предмета доказування у даній справі.

За таких обставин, виходячи з наведених положень ГПК України колегія суддів Вищого господарського суду України вважає правомірним та обґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції про те, що спір у даній справі підсудний господарському суду міста Києва.

Доводи касаційної скарги даних висновків не спростовують та не впливають на них.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 ГПК України якщо справа не підсудна даному господарському суду, матеріали справи надсилаються господарським судом за встановленою підсудністю не пізніше п'яти днів з дня надходження позовної заяви або винесення ухвали про передачу справи.

В силу положень п. 7 ч. 3 ст. 104 ГПК України порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо рішення прийнято господарським судом з порушенням правил виключної підсудності.

У разі коли непідсудність справи даному місцевому господарському суду виявлено під час апеляційного чи касаційного перегляду судового рішення і останнє в зв'язку з цим скасовується, то матеріали справи підлягають поверненню до місцевого господарського суду, який прийняв рішення, для виконання ним вимог ч. 1 ст. 17 ГПК України, про що зазначається в резолютивній частині постанови апеляційної чи касаційної інстанції (п. 20.8 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 №10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам").

Беручи до уваги вищевикладене, судова колегія касаційної інстанції дійшла висновку, що скасування апеляційним господарським судом рішення господарського суду Тернопільської області від 13.04.2017 у справі №921/107/17-г/17 є законним, а направлення матеріалів справи до місцевого господарського суду для виконання вимог ст. 17 ГПК України таким, що відповідає положенням чинного процесуального законодавства України.

В силу приписів ст. 1117 ГПК України, касаційна інстанція не має права сама встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові місцевого чи апеляційного господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Таким чином, у касаційної інстанції відсутні процесуальні повноваження щодо переоцінки фактичних обставин справи, встановлених під час розгляду справи місцевим господарським судом та під час здійснення апеляційного провадження.

Щодо викладених в касаційній скарзі інших доводів, то вони вже були обґрунтовано спростовані судом апеляційної інстанції, і колегія суддів касаційної інстанції погоджується з викладеними в оскаржуваній постанові мотивами відхилення доводів скаржника, у зв'язку з чим підстави для скасування постанови Львівського апеляційного господарського суду від 07.08.2017 у справі №921/107/17-г/17 відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 07.08.2017 у справі №921/107/17-г/17 - залишити без змін, а касаційну скаргу Заступника військового прокурора Тернопільського гарнізону - без задоволення.

Головуючий суддя (доповідач) І.В. Алєєва
Суддя Т.Б. Дроботова
Суддя Л.І. Рогач