РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2017Справа №910/11919/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі: Київської міської державної адміністрації та Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до Приватного акціонерного товариства "Київспецтранс" про стягнення 1 183 375,00 грн., за участю представників позивача-1 - Зденика Т.В., довіреність №062/01/10-117 від 06.01.2001 року, позивача-2 - Зденика Т.В., довіреність №001-2316 від 21.08.2017 року, відповідача - Олійника Я.А., довіреність №02 від 03.01.2017 року, Булавіної А.М., довіреність №14-А від 16.01.2017 року, прокурора - Вакулюк Д.С., посвідчення №041070 від 03.02.2016 року,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року до господарського суду міста Києва надійшла позовна заява заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі: Київської міської державної адміністрації та Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до Приватного акціонерного товариства "Київспецтранс" про стягнення 1 183 375,00 грн., у тому числі, основної суми боргу у розмірі 816 700,00 грн., 3 % річних у розмірі 47 490,52 грн., інфляційних витрат у розмірі 305 585,06 грн. та пені у розмірі 13 600,00 грн. у зв'язку із невиконанням відповідачем обов'язку з внесення оплати за угодою на володіння та користування майном територіальної громади міста Києва №14 від 31.05.2012 року, що була укладена між позивачем-1 та відповідачем.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.07.2017 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 09.08.2017 року.

08.09.2017 року відповідачем через канцелярію суду подано заяву про залишення позову без розгляду, оскільки прокурором не обґрунтовано підстав для здійснення представництва інтересів держави при поданні позову.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

Згідно роз'яснень п. 3. постановами пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам" від 23.03.2012 року № 7, якщо прокурор у позовній заяві не вказав обставин, пов'язаних з порушенням інтересів держави або з обґрунтуванням необхідності захисту таких інтересів, то господарський суд повертає позовну заяву без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 63 ГПК. У разі ж коли суд у зазначених випадках помилково порушив провадження у справі за позовом прокурора, відповідний позов залишається без розгляду згідно з пунктом 1 частини першої статті 81 названого Кодексу.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, у позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, прокурор відповідно до положень ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" обґрунтував подання даного позову в інтересах Київської міської державної адміністрації та Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), а тому в задоволенні заяви відповідача про залишення позову без розгляду судом відмовлено.

20.09.2017 року відповідачем в судовому засіданні надано заяву про залишення позову без розгляду, мотивовану тим, що прокурор був відсутній у судових засіданнях, що відбулися 09.08.2017 року та 13.09.2017 року, в задоволенні якої судом відмовлено за безпідставністю.

20.09.2017 року в судовому засіданні оголошено перерву на 25.09.2017 року.

21.09.2017 року відповідачем через канцелярію суду подано клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Господарським судом міста Києва справи №910/3533/17.

Відповідно до частини першої статті 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК).

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Враховуючи викладене, вирішення спору у справі №910/3533/17 не є перешкодою для встановлення всіх істотних обставин у даній справі у відповідності з вимогами ст. 43 ГПК України, тому в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі судом відмовлено.

25.09.2017 року відповідачем в судовому засіданні подано відзив на позовну заяву, в якому він просив суд застосувати наслідки спливу строків позовної давності за всіма позовними вимогами.

25.09.2017 року в судовому засіданні оголошено перерву на 29.09.2017 року.

29.09.2017 року відповідачем через канцелярію суду подано клопотання про колегіальний розгляд справи, в задоволенні якого судом відмовлено за безпідставністю.

29.09.2017 року відповідачем через канцелярію суду подано заяву про сплив позовної давності.

29.09.2017 року в судовому засіданні оголошено перерву на 19.10.2017 року.

19.10.2017 року в судовому засіданні оголошено перерву на 25.10.2017 року.

Заслухавши пояснення прокурора, представників позивачів та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31.05.2012 року між виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) (уповноважений) та Відкритим акціонерним товариством "Київспецтранс", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Київспецтранс" (користувач) укладено угоду № 14 на володіння та користування майном територіальної громади м. Києва (далі - угода), відповідно до умов якої уповноважений передав, а користувач прийняв у володіння та користування майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, згідно з додатками до цієї угоди, а також майно, що у подальшому буде передаватись у володіння та користування користувачу згідно з рішеннями Київської міської ради та розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), у разі делегування виконавчому органу Київської міської ради (КМДА) відповідних повноважень, з обмеженням правомочності розпорядження майном (п. 1.1. угоди).

Підпунктом 2.1.8 угоди передбачено, що при здійсненні функцій по управлінню майном користувач зобов'язаний керуватись усіма нормативними актами, що регулюють питання використання об'єктів права комунальної власності територіальної громади міста Києва.

Згідно з п. п. 2.1.14 угоди за користування майном за цією угодою користувач зобов'язується здійснювати на користь територіальної громади міста Києва щороку платіж, в розмірі, який дорівнює 10 відсоткам від чистого прибутку користувача, отриманого ним за попередній бюджетний рік, але не менше ніж 200 000,00 грн. за рік. Цей платіж користувач сплачує протягом поточного року рівними частинами щокварталу.

Пунктом 4.1. визначено, що ця угода вважається укладеною та набирає чинності з дня її підписання повноважними представниками обох сторін та скріплення її печатками і діє до 01.11.2016 року.

Відповідно до ст. 2, 3 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» правовою підставою зайняття комунального майна є договір оренди.

Статтею 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Поясненнями прокурора, позивача-1, позивача-2 та частково - відповідача, а також розрахунком прокурора, що доданий до позовної заяви, підтверджується заборгованість відповідача за фактичне користування майном комунальної власності територіальної громади міста Києва перед позивачем-1 за період з 2014 року по 2016 рік на загальну суму 600 000,00 грн. (по 200 000,00 грн. за кожний рік).

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позивачі виконали свої зобов'язання за угодою на володіння та користування майном територіальної громади міста Києва №14 від 31.05.2012 року, водночас відповідач не виконав покладені на себе зобов'язання з внесення платежів за користування майном, в результаті чого за ним утворилась заборгованість за період з 2014 року по 2016 рік у розмірі 600 000,00 грн.

Доказів оплати вказаної заборгованості відповідачем суду не надано.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, суд вважає, що вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача-1 основного боргу за угодою на володіння та користування майном територіальної громади міста Києва №14 від 31.05.2012 року в розмірі 600 000,00 грн., за період з липня 2014 року по липень 2017 рік є обґрунтованими та позов в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідачем 29.09.2017 року через канцелярію суду подано заяву про застосування до позовних вимог позовної давності.

Згідно зі статтями 256, 257, 261 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до положень статті 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Так, позивач-2 вказує на те, що ним було направлено відповідачеві листа від 10.04.2015 № 062/12/90-4012, листа від 18.05.2016 № 62/06/90-4994 та від 30.08.2016 № 062/06/90-8797, в яких йшлося про необхідність виконання умов угоди та сплати наявної суми заборгованості, на які відповідачем надано відповідь від 28.09.2016 № 778/06 та позивач-2 вказує, що у вищезазначеному листі відповідач фактично визнав свої зобов'язання щодо сплати коштів відповідно до умов угоди, що свідчить про переривання перебігу строку позовної давності.

Між тим, як вбачається зі змісту зазначеного вище листа відповідача від 28.09.2016 № 778/06, відповідач зазначає, що в разі перегляду тарифів на надання послуг з захоронення побутових відходів та отримання компенсації втрат, яка виникла за період з 2012 -2012 років та І півріччя 2015 року, ПрАТ «Київспецтранс» буде виконувати зобов'язання угоди № 14 від 31.05.2012 року щодо перерахувань до міського бюджету коштів за користування комунальним майном в повному обсязі.

Таким чином, у зазначеному листі не зазначено про визнання спірної заборгованості, а отже не відбулося переривання перебігу строку позовної давності.

Враховуючи, що даний позов подано прокурором 20.07 2017 року в позові в частині стягнення основного боргу за період з 2013 року по липень 2014 року в розмірі 216 700,00 грн. слід відмовити у зв'язку із пропуском строку позовної давності.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано 47 490,52 грн. 3% річних та 305 585,06 грн. інфляційних втрат у зв'язку з простроченням відповідачем виконання забов'язань за угодою на володіння та користування майном територіальної громади міста Києва №14 від 31.05.2012 року.

Позов в частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат підлягає задоволенню частково, а саме: 3 % річних у розмірі 29 247,96 грн. та інфляційних втрат у розмірі 297 239,37 грн., за перерахунком суду здійсненим на суму основного боргу у розмірі 600 000,00 грн. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат слід відмовити.

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Згідно п. 5.1 угоди у випадку порушення користувачем положень п. 2.1.14 угоди, користувач сплачує на користь уповноваженого пеню у розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

До стягнення прокурором заявлено пеню за неналежне виконання відповідачем умов угоди на володіння та користування майном територіальної громади міста Києва №14 від 31.05.2012 року за період з 01.01.2017 року по 01.07.2017 року в розмірі 13 600,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, який міститься в матеріалах справи.

Водночас, строк дії угоди закінчився 01.11.2016 року, а тому нарахування пені за даний період є безпідставними, а тому у позові в частині стягнення з відповідача на користь позивача-1 пені в розмірі 13 600,00 грн. за період з 01.01.2017 року по 01.07.2017 року за неналежне виконання відповідачем умов угоди на володіння та користування майном територіальної громади міста Києва №14 від 31.05.2012 року слід відмовити.

Судом було надано належну оцінку доводам викладеним у відзиві відповідача на позовну заяву, водночас посилання відповідача, що позивачі у справі є неналежними кредиторами за угодою №14 від 31.05.2012 року спростовуються положенням про Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу КМР (КМДА) від 29.12.2012 року №2383, згідно якого основними завданнями Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу КМР (КМДА) є, зокрема, забезпечення реалізації державної та регіональної політики у сфері приватизації, оренди, використання, здійснення в межах своїх повноважень функцій щодо управління майном комунальної власності територіальної громади м. Києва, а також здійснення повноважень орендодавця об'єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва, здійснення захисту майнових прав територіальної громади м. Києва.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судові витрати відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Київспецтранс" (04208, м. Київ, пр-т Правди, 85; код 02772037) на користь Київської міської державної адміністрації (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36; код 00022527) 600 000 (шістсот тисяч) грн. 00 коп. основного боргу, 29 247 (двадцять дев'ять тисяч двісті сорок сім) грн. 96 коп. 3% річних, 297 239 (двісті дев'яносто сім тисяч двісті тридцять дев'ять) грн. 37 коп. інфляційних втрат.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Київспецтранс" (04208, м. Київ, пр-т Правди, 85; код 02772037) на користь Прокуратури міста Києва (03150, м. Київ, вул. Предславинська, 45/9, ) та 13 829 (тринадцять тисяч вісімсот двадцять дев'ять) грн. 81 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 30.10.2017р.

Суддя С.О. Чебикіна