ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2017 р. Справа № 922/1574/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя

Крестьянінов О.О., суддя Тарасова І. В.

за участі секретаря судового засідання Марченко В.О.

за участі представників:

позивача - Мирошніка В.С. (довіреність №1 від 03.01.2017),

відповідача - Куц К.К. (довіреність б/н від 08.06.2017),

третіх осіб - не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. №2542 Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 24.07.2017 у справі №922/1574/17

за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства "Барвінок", с.Колонтаїв, Харківська обл.,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1) ОСОБА_4, с.Любівка, Харківська область,

2) ОСОБА_5, с.Любівка, Харківська область,

до Любівської сільської ради Краснокутського району Харківської області,

про визнання права власності,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 24.07.2017 (суддя Байбак О.І.) позов задоволено.

Визнано за Приватним сільськогосподарським підприємством "Барвінок" (адреса: 62030, Харківська обл., Краснокутський район, с. Колонтаїв, вул. Центральна, 107; ) право власності на нежитлові будівлі, а саме, на:

- складське приміщення (кладова) літ. "Б-1" площею 105,0 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1-б село Любівка, Краснокутського району, Харківської області;

- складське приміщення (тік-комбікормовий склад) літ. "Б-1" площею 526,2 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1-є село Любівка, Краснокутського району, Харківської області;

- ферма (свинарник) літ. "Б-1" площею 498,2 кв. м. за адресою: АДРЕСА_2

- складське приміщення (зерносушарка) літ. "Б-1" площею 262,3 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1-в село Любівка Краснокутського району Харківської області;

- складське приміщення (зерносховище) літ. "Б-1" площею 361,0 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1-г село Любівка, Краснокутського району, Харківської області;

- критий тік літ. "В-1" площею 1002,4 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1-є село Любівка, Краснокутського району, Харківської області;

- складське приміщення (продовольчий склад) літ. "Б-1" площею 163,1 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1-ж село Любівка, Краснокутського району, Харківської області;

- ферма (свинарник) літ. "Б-1" площею 831,9 кв. м. за адресою: АДРЕСА_2-в село Любівка, Краснокутського району, Харківської області;

- нежитлова будівля (будинок тваринників) літ. "Б-1" площею 96,5 кв. м. за адресою: АДРЕСА_2-б село Любівка, Краснокутського району, Харківської області.

Відповідач з рішенням місцевого господарського суду не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що майно до позивача перейшло на підставі цивільно-правових угод, в зв'язку з чим визнання на нього права власності за набувальною давністю можливо лише в порядку, передбаченому ч.3 ст.344 ЦК України. Тобто, як зазначає відповідач, в даному випадку, вище наведена норма закону, передбачає особливі підстави для набуття права власності в порядку набувальної давності, зокрема, термін володіння таким майном повинен бути не 10, а 15 років, і такий строк розпочинається не з дня передачі майна, а з дня закінчення строку договірних правовідносин.

Таким чином, як зазначає скаржник, суд дійшовши до висновку про те, що позивач по справі є добросовісним набувачем вказаного майна, оскільки набув його на підставі цивільно-правової угоди - правочину, невірно застосував положення ст.344 ЦК України, визнавши за позивачем право власності в порядку набувальної давності. В даному випадку через те, що відповідне майно вибуло від осіб, які фактично його утримували - ОСОБА_5 та ПСП «Долина» добровільно, за наявністю їхньої згоди, що підтверджено протоколом загальних зборів та актом прийому-передачі, і це майно в подальшому було поставлено на баланс позивача, то таке майно за своєю правовою природою не є безтитульним. Визнання на нього права власності в порядку набувальної давності можливо лише за наявністю підстав, передбачених ч.3 ст.344 ЦК України, яких при розгляді справи в суді не було встановлено і про які позивач не заявляв.

Крім того, як зазначає відповідач, позивач по справі не є добросовісним набувачем спірного майна. На момент заволодіння ним, позивачу достовірно було відомо, що ні ОСОБА_5, ні ПСП «Долина» не є фактичними власниками вказаного майна, і не мають будь-яких законних повноважень щодо розпорядження вказаним майном.

Треті особи у судове засідання не з'явились, про причини не з'явлення суд не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи ухвалою суду від 03.10.2017.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні та у відзиві на апеляційну скаргу (вх.№9263 від 05.09.2017) проти апеляційної скарги заперечував. Просив рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні докази по справі, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила.

В травні 2017 року Приватне сільськогосподарське підприємство "Барвінок" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Любівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, в якій просило визнати за ПСП "Барвінок" право власності на нежитлові будівлі, а саме на:

- складське приміщення (кладова) літ. "Б-1" площею 105,0 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1-б село Любівка, Краснокутського району, Харківської області;

- складське приміщення (тік-комбікормовий склад) літ. "Б-1" площею 526,2 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1-є село Любівка, Краснокутського району, Харківської області;

- ферма (свинарник) літ. "Б-1" площею 498,2 кв. м. за адресою: АДРЕСА_2

- складське приміщення (зерносушарка) літ. "Б-1" площею 262,3 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1-в село Любівка Краснокутського району Харківської області;

- складське приміщення (зерносховище) літ. "Б-1" площею 361,0 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1-г село Любівка, Краснокутського району, Харківської області;

- критий тік літ. "В-1" площею 1002,4 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1-є село Любівка, Краснокутського району, Харківської області;

- складське приміщення (продовольчий склад) літ. "Б-1" площею 163,1 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1-ж село Любівка, Краснокутського району, Харківської області;

- ферма (свинарник) літ. "Б-1" площею 831,9 кв. м. за адресою: АДРЕСА_2-в село Любівка, Краснокутського району, Харківської області;

- нежитлова будівля (будинок тваринників) літ. "Б-1" площею 96,5 кв. м. за адресою: АДРЕСА_2-б село Любівка, Краснокутського району, Харківської області.

Позов обґрунтовано тим, що Приватне сільськогосподарське підприємство "Барвінок" зареєстровано 02.04.2001 року, номер запису: 1 000105. Єдиним засновником та кінцевим бенефіціарним власником підприємства є громадянин України ОСОБА_5.

ПСП "Барвінок" здійснює сільськогосподарську діяльність, а саме, підприємство займається вирощуванням зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний вид діяльності); розведенням овець і кіз; розведенням свиней; розведенням інших тварин та іншими, що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Як зазначає позивач, починаючи з 2001 року та 2004 року ПСП «Барвінок» добросовісно заволодів та по цей час безперервно та відкрито, з відома Любівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, володіє та користується вищенаведеними нежитловими будівлями сільськогосподарського призначення, які розташовані в селі Любівка, Краснокутського району Харківської області.

Зазначене нерухоме майно - це колишнє майно колгоспу ім.Кірова, який у 1993 році був перейменований у Любівську спілку пайовиків, саме остання була фактичним власником цього нерухомого майна до своєї ліквідації 26.05.2008.

Перелічені нежитлові будівлі були передані ОСОБА_5, єдиному засновнику ПСП «Барвінок», за актами приймання-передачі, а саме, за актом прийому-передачі від 20.06.2000 передано: критий тік 1974 р., тік (комбікормовий склад) 1972 р., продовольчий склад 1981 р., благоустрій току 1975 р., огорожу току 1991 р., готель 1985 р., розвантажувальну площадку 1980 р., свинарник 1965 р., свинарник 1983 р.; за актом прийому-передачі від 14.08.2000 передано: будинок тваринників 1985 року (а.с.30-31 т.1).

Відповідно до протоколу №3 загальних зборів засновників ПСП "Барвінок" від 03.04.2001 зазначене вище майно передано ОСОБА_5 на баланс створеного ним ПСП "Барвінок (а.с.153-154 т.1).

Крім того, згідно з актом прийому-передачі основних засобів від 10.06.2004 ПСП "Барвінок" прийнято майно, яке знаходилося в оренді у ПСП АФ "Долина", а саме: зерносховище 1969 року , кладову 1964 року, благоустрій току 1975 р., огорожу току 1991 р., автоваги 1979 р., їдальню 1978 р. (а.с.32 т.1). ПСП «Долина» також ліквідовано 17.01.2007.

Нежитлові будівлі, які є предметом судового спору, перебуваючи у власності колгоспу ім.Кірова, який у 1993 р. був перейменований у Любівську спілку пайовиків, що підтверджується архівною довідкою Архівного відділу Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області №01-38/30 від 11.07.2017, не мали адреси, тому ідентифікація цих будівель проводилася за їх функціональним призначенням та роком побудови. Адреса нежитловим будівлям присвоєна рішенням виконавчого комітету Любівської сільської ради Краснокутського району Харківської області від 14.06.2016 №22 (а.с.34 т.1)

Після присвоєння адрес, на замовлення ПСП «Барвінок», у жовтні 2016 року районне комунальне підприємство «Краснокутське бюро технічної інвентаризації» провело технічну інвентаризацію та виготовило технічні паспорти на нежитлові будівлі, які є предметом спору.

Комунальним підприємством «Краснокутське бюро технічної інвентаризації», на замовлення ПСП «Барвінок», на кожний об'єкт вищенаведеного нерухомого майна були видані довідки про те, що на зазначені об'єкти право власності не зареєстровано (а.с.80-86 т.1).

Комунальним підприємством «Краснокутське бюро технічної інвентаризації» 06.10.2016 виготовлено технічні висновки щодо кожного об'єкта нерухомого майна. Технічний стан об'єктів визначено як задовільний.

Таким чином, з моменту передання ОСОБА_5 нежитлових будівель на баланс створеного ним ПСП "Барвінок" всі зазначені нежитлові будівлі рахуються на бухгалтерському обліку ПСП "Барвінок", що підтверджується довідкою від 11.05.2017 № 187 (а.с. 33 т.1).

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань щодо Любівської спілки пайовиків державним реєстратором 26.05.2008 за № 3000403 внесено запис про припинення даного суб'єкта господарювання; щодо ПСП АФ "Долина" державним реєстратором 17.01.2007 за № 4000422 внесено запис про припинення даного суб'єкта господарювання (а.с.27 т.1).

Як зазначено в позові, підтвердженням того, що ПСП «Барвінок» відкрито та безперервно володіє цими нежитловими будівлями та використовує їх у своїй господарській діяльності є також той факт, що ПСП «Барвінок» увесь цій час сплачувало податок на землю під цими нежитловими будівлями. Відповідач був обізнаний про те, що ПСП «Барвінок» володіє та користується зазначеними нежитловими будівлями на протязі більш ніж 10 років та не мала жодних питань та претензій щодо цього факту.

Крім того, ПСП «Барвінок» починаючи з 2001 року сплачувало рахунки за електроенергію, яка використовувалась під час експлуатації нежитлових будівель.

Тобто, ПСП «Барвінок» відкрито та безперервно володіє нежитловими будівлями, за власні кошти утримує їх та використовує їх у своїй господарській діяльності.

ПСП «Барвінок» листом від 05.10.2009 №51 зверталось до Любівської сільської ради з пропозицією щодо видання майнових сертифікатів власникам майнових паїв (будівель, споруд, дворів, що знаходяться в користуванні ПСП «Барвінок») Любівської спілки пайовиків для оформлення права власності на майно та подальшого виготовлення технічної документації на майно та земельні ділянки під господарськими будівлями та дворами (а.с.187 т.1).

У відповідь Любівська сільська рада листом від 06.10.2009 №296/02-20 довела до відома позивача, що станом на 01.10.2009 питання майнових відносин, що виникли в результаті реформування Любівської СП не врегульовано, внаслідок чого вже майже вісім років не розділене майно бувшої Любівської СП між власниками майнових паїв. Як зазначено в листі, на сьогоднішній день немає жодних документів для того, щоб власникам майнових паїв видати свідоцтво на право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат). Ліквідаційна комісія Любівської СП не надала необхідних для цього документів. У зв'язку з ліквідацією у 2007 році Любівської спілки пайовиків вказане питання залишилось неврегульованим (а.с.188 т.1).

Також, ПСП «Барвінок» листом №8 від 17.03.2016 просило відповідача надати дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки під господарськими будівлями і дворами для надання в оренду з метою використання в господарській діяльності (а.с.189 т.1), але рішенням V сесії VII скликання Любівської сільської ради від 30.03.2016 рекомендовано ПСП «Барвінок» надати технічну документацію та право власності на будівлі, які розташовані на земельній ділянці (а.с.191 т.1).

Всі об'єкти нерухомого майна, що є предметом спору, зареєстровані в реєстрі речових прав на нерухоме майно, як безхазяйні. Процедура визнання цього нерухомого майна безхазяйним була розпочата рішенням Любівської сільської ради Краснокутського району Харківської області від 05.07.2016.

Як зазначає позивач, ПСП «Барвінок» безперервно та відкрито володіло зазначеним майном більш ніж 10 років, тобто єдиним користувачем майна з 2001 року по сьогоднішній день є ПСП «Барвінок».

Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Крім того, як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, розпорядженням № 27 від 01.07.2005 ПСП " Барвінок" передало ОСОБА_4 наступне майно: критий тік 1974р., тік (комбікормовий склад) 1972р., продовольчий склад 1981р., зерносушарку 1992р., зерносховище 1974р., кладову 1964р., будинок тваринників 1985р., розвантажувальну площадку 1980р., 2 свинарники 1963р. та 1965р. (а.с.7 т.3).

Відповідно до акту приймання-передачі від 01.07.2005 ПСП "Барвінок" передав, а ОСОБА_4 прийняв вищевказане нерухоме майно (а.с.8 т.3).

За замовленням ОСОБА_4 ТОВ "Будівельно технічна інвентаризація" виготовило технічні паспорти на зазначені приміщення. Крім того, ОСОБА_4 замовив звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж.

03.06.2015 відповідно до рішення ХХХV сесії V1 скликання Любівської сільської ради Краснокутського району Харківської області ОСОБА_4 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_3

З посиланням на зазначені обставини, та на факт володіння зазначеними нежитловими приміщеннями, ОСОБА_4 звернувся до Краснокутського районного суду Харківської області з позовною заявою до Любівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, в якій просив суд визнати за ним за набувальною давністю право власності на зазначені вище приміщення (а.с.24 т.3).

ПСП "Барвінок" також звернувся до Краснокутського районного суду Харківської області з позовом, в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, в якому просило суд визнати за ним право власності на ці нежитлові приміщення, що підтверджується рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 01.03.2017 по справі № 627/938/16-ц (а.с.51-55 т.2) .

Зазначеним рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 01.03.2017 по справі № 627/938/16-ц в позові ОСОБА_4 до Любівської сільської ради Краснокутського району Харківської області про визнання права власності на нежитлові будівлі за набувальною давністю, третя особа - ПСП "Барвінок", та в позові ПСП "Барвінок" до Любівської сільської ради, ОСОБА_4 про визнання права власності на нежитлові будівлі за набувальною давністю- відмовлено.

Відмовляючи ОСОБА_4 в задоволенні позову, Краснокутський районний суд Харківської області виходив з того, що ОСОБА_4 не був доведений, ні факт передання майна, ні його законність, ні безперервне та добросовісне володіння цим майном протягом строків набувальної давності, як це вимагає ч.1 ст. 344 ЦК України. При цьому, Краснокутський районний суд Харківської області зазначив, що в ході розгляду справи ОСОБА_4 не надав суду жодного доказу того, що він протягом десяти років, починаючи з 2005 року, безперервно володіє предметом спору (спірними нежитловими приміщеннями). Будь-яких доказів того, що ОСОБА_4 виконує обов'язки власника щодо спірного нерухомого майна суду надано не було; доказів того, що зазначені в позовній заяві приміщення використовуються ОСОБА_4 для задоволення власних потреб не надано; в матеріалах цивільної справи відсутні квитанції про сплату електроенергії, комунальних платежів, чи будь-яких інших платежів, які б могли свідчити про володіння позивачем ОСОБА_4 спірним майном. Також в рішенні встановлено, що станом на 01.07.2005 ОСОБА_4 виповнилось лише 16 років, про що свідчить копія паспорту громадянина України. Оскільки повна дієздатність особи виникає з 18 років, то як зазначив суд, в нього є сумніви щодо можливості набуття ОСОБА_4 на законних підставах спірного нерухомого майна, та здійснювати управління всіма нежитловими спорудами. В ході розгляду цивільної справи ОСОБА_4 не довів законність переходу до нього нежитлових споруд.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 26.04.2017 у справі № 627/938/16-ц рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 01.03.2017 скасовано в частині заявленого Приватним сільськогоподарським підприємством "Барвінок" позову про визнання права власності на нежитлові будівлі за набувальною давністю, які були заявлені до Любівської сільської ради Краснокутського району Харківської області і провадження у справі в цій частині закрито. Роз'яснено Приватному сільськогоподарському підприємству "Барвінок", що позов в цій частині підлягає розгляду в порядку господарського судочинства (а.с.56-58 т.2).

Рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 01.03.2017 по справі № 627/938/16-ц в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_4 до Любівської сільської ради Краснокутського району Харківської області про визнання права власності на нежитлові будівлі за набувальною давністю до суду апеляційної інстанції не оскаржувалося, в зв'язку з чим, в передбаченому законом порядку набрало законної сили.

Відповідач у запереченні на позовну заяву (вх. № 21177 від 27.06.2017) проти позову заперечував, просив суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що позивач не надав суду доказів законності та добросовісності отримання спірних нежитлових будівель у власне користування в 2001-2004 р.р. за відповідними актами приймання-передачі, оскільки ці будівлі фактично було передано йому не його власниками, і наявності законних підстав для його передачі позивач суду не навів. Крім того, відповідач вказує на те, що позивач не довів факту безперервності володіння спірними будівлями, оскільки в липні 2005 р. вони були передані позивачем на користь ОСОБА_4 згідно з актом приймання-передачі, та позивачу не поверталися.

Позивач у письмових поясненнях на заперечення відповідача (вх. № 22468 від 11.07.2017) зазначив, що на спірні приміщення ніколи не існувало правовстановлюючих документів, воно є безхазяйним, його фактичним власником станом на час їх передачі були Любівська спілка пайовиків, яка цілком правомірно передала їх позивачу. Крім того, позивач безперервно володіє спірними приміщеннями, оскільки ОСОБА_4, підписавши акт приймання передачі цього майна в липні 2005 року, фактично його не приймав та ним ніколи не користувався.

ОСОБА_4 у письмових поясненнях (Вх.№20618 від 23.06.2017) зазначив, що у липні 2005 р. між ним та ПСП "Барвінок" було складено акт прийому-передачі нежитлових будівель за адресою: Харківська область, Краснокутський район, с. Любівка, на території Любівської сільської ради. Фактично він не прийняв у користування та не набував права власності на ці нежитлові будівлі, бо не користувався ними. Складаючи акти прийому-передачі на ці нежитлові будівлі він мав на меті володіти та користуватися ними, але оскільки після цього він став інвалідом 2-ої групи, він так і не приступав до володіння та користування вказаними будівлями, оскільки не мав ні фінансової, ні фізичної можливості їх утримувати. Незважаючи на укладання актів прийому-передачі нежитлових будівель від 01.07.2005, вказаним майном продовжувало та продовжує на цей час володіти та користуватись ПСП "Барвінок".

24.07.2017 Господарським судом Харківської області прийнято оскаржуване рішення.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 316-317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно з п. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 325 ЦК України суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Тобто, при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, повинно бути враховано, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об'єкт третіми особами за набувальною давністю.

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, ПСП "Барвінок" протягом 2001-2004 років добросовісно заволодів спірними нежитловими приміщеннями, отримавши їх від свого засновника - ОСОБА_5 відповідно до протоколу загальних зборів засновників ПСП "Барвінок" від 03.04.2001 № 3, а також прийнявши їх від ПСП АФ "Долина" за актом прийому передачі основних засобів від 10.06.2004.

З моменту передачі спірного майна жодна особа, в т.ч. Любівська спілка пайовиків, ПСП АФ "Долина", Любівська сільська рада не заявляли про незаконність дій ОСОБА_5 щодо прийняття майна, та передачу його до ПСП "Барвінок", а також дій про прийняття майна від ПСП АФ "Долина" до ПСП "Барвінок", не оскаржували таких дій, не ініціювали питання щодо визнання недійсним таких правочинів. Крім того, протоколом ліквідаційної комісії Любівської спілки пайовиків № 5 від 19.05.2000 ОСОБА_5 було призначено уповноваженою особою власників майнових паїв, з метою зберігання цього майна та подальшого використання за с/г призначенням.

На спірні приміщення, що були передані ОСОБА_5 згідно з актами прийому-передачі від 20.06.2000 та від 14.08.2000, та в подальшому передані останнім до ПСП "Барвінок", а також на спірні приміщення, прийняті ПСП "Барвінок" від ПСП АФ "Долина", ніколи не існувало правовстановлюючих документів, що підтверджується довідкою РКП "Краснокутське бюро технічної інвентаризації" від 06.10.2016. Фактичним власником цих приміщень була Любівська спілка пайовиків, яка отримала їх від колгоспу ім. Кірова в результаті реорганізації останнього. Всі об'єкти нерухомого майна, на які ПСП "Барвінок" просить визнати за ним право власності, зареєстровані в реєстрі речових прав на нерухоме майно як безхазяйні.

Відповідно до п.3 ст. 397 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача на те, що спірне майно не має безтитульного статусу, оскільки воно перебуває на балансі ПСП "Барвінок" та передавалося на підставі певних домовленостей, з огляду на наступне.

В силу положень Цивільного кодексу України титульне володіння характеризується наявністю правової підстави - певного юридичного факту, який визнається достатнім для набуття права володіння.

Однак, як вірно зазначено судом першої інстанції, матеріали справи не містять та Любівською сільською радою не надано суду жодного доказу наявності між Любівською спілкою пайовиків та ПСП "Барвінок", а так само між ПСП АФ "Долина" та ПСП "Барвінок" будь-яких договірних відносин або інших домовленостей в рамках яких і відбувалася передача майна до ПСП "Барвінок", та про умови передачі та повернення такого майна.

Навпаки, Любівська спілка пайовиків та ПСП АФ "Долина" (яка за твердженнями представника ПСП "Барвінок" та ОСОБА_5 орендувала майно Любівської спілки пайовиків, яке в 2004 р. передала до ПСП "Барвінок") в 2007 - 2008 роках були припинені. При цьому, в процесі припинення останніх, будь-яких вимог щодо повернення ПСП "Барвінок" приміщень, отриманих в 2001-2004 роках не заявлялось.

Перебування спірних приміщень на балансі ПСП "Барвінок" в силу положень ст. 34 ГПК України не засвідчують факт, що спірне майно не має безтитульного статусу, як про це зазначає Любівська сільська рада.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про добросовісність набуття та правомірність володіння ПСП "Барвінок" спірними нежитловими приміщеннями.

При цьому, ПСП "Барвінок" володіло спірними нежитловими приміщеннями відкрито, та не приховувала зазначеного факту, сплачувало податок на землю. Про зазначені обставини також була обізнана Любівська сільська рада.

Відповідно до ч.4 ст.319 ЦК України власність зобов'язує.

Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

З метою електрифікації зазначених будівель, ПСП "Барвінок" уклало з АК "Харківобленерго" договір на постачання електроенергії № 57230 від 16.07.2004 та в подальшому додаткову угоду про внесення змін до договору про постачання електричної енергії від 30.03.2012. Таким чином, зазначені обставини також засвідчують той факт, що ПСП "Барвінок" безперервно володіє спірним нерухомим майном протягом 13 останніх років.

Матеріали справи містять докази вжиття ПСП "Барвінок" щодо утримання спірних нежитлових будівель та їх поліпшення, а саме чеки, накладні, видаткові накладні, інші документи, згідно з якими ПСП "Барвінок" купував будівельні матеріали з вищезазначеною метою в період з 2003 по 2016 роки (а.с.23-49 т.2). За твердженням ПСП "Барвінок", загальна вартість витрат на утримання та поліпшення приміщень за весь час користування склала 523112,52 грн, що складає 27% від загальної вартості цього майна.

Крім того, як свідчать матеріали справи, нежитлові будівлі ферма (свинарник) літ. "Б-1" площею 498,2 кв.м. та ферм; (свинарник) літ. "Б-1" площею 831,9 кв.м. використовуються ПСП "Барвінок" для утримання та розведення худоби (вівці та свині), що є видом діяльності підприємства. У зв'язку з цим, ПСП "Барвінок" отримано в Департаменті екології та природних ресурсів Харківської обласної адміністрації дозволи на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, отримано Висновки державної санітарно-епідеміологічної експертизи в державній санітарно-епідеміологічній службі щодо відповідності ферм санітарно-епідеміологічним нормам та на протязі більш ніж 10 років ПСП "Барвінок" сплачує екологічний податок (а.с.182-185 т.1).

Таким чином, з моменту передання ОСОБА_5 нежитлових будівель на баланс створеного ним ПСП "Барвінок", а також прийняття від ПСП АФ "Долина" нежитлових будівель за актом прийому передачі основних засобів від 10.06.2004, ПСП "Барвінок" добросовісно заволодів вищезазначеними нежитловими будівлями та до цього часу відкрито та безперервно використовує їх в своїй господарській діяльності більше ніж 13 років.

Колегія суддів також не приймає до уваги посилання відповідача на те, що право користування спірними приміщеннями у ПСП "Барвінок" було припинено у 2005 році, оскільки останні були передані ОСОБА_4 розпорядженням № 27 від 01.01.2005 та актом приймання-передачі від 01.07.2005, з огляду на те, відповідачем до матеріалів справи не надано жодного доказу на підтвердження зазначених посилань. Крім того, відповідач надсилав листи про сплату земельного податку саме ПСП "Барвінок", тобто користувачу спірних приміщень.

Відповідно до ч.2 ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Крім того, матеріали справи містять лист ОСОБА_4 до ПСП "Барвінок" від 07.07.2005, в якому ОСОБА_4 зазначає, що у зв'язку з неможливістю утримувати майно, прийняте за актом прийому-передачі від 01.07.2005, він просить вважати зазначений акт таким, що не набув чинності. З моменту написання листа до моменту звернення ПСП "Барвінок" до суду з позовом по даній справі минуло більше ніж 10 років, що є достатнім для застосування до спірних правовідносин положень ст. 344 ЦК України.

Також, як вже зазначалось, рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 01.03.2017 по справі № 627/938/16-ц встановлено, зокрема, що ОСОБА_4 наполягаючи на визнанні за ним права власності на спірні приміщення не довів ні факт передання майна, ні його законність, ні безперервне та добросовісне володіння цим майном протягом строків набувальної давності, як це вимагає ч.1 ст. 344 ЦК України. Суд зазначив, що будь-яких доказів того, що ОСОБА_4 виконує обов'язки власника щодо спірного нерухомого майна суду надано не було.

Як вже зазначалось, всі об'єкти нерухомого майна, що є предметом спору по даній справі, зареєстровані в реєстрі речових прав на нерухоме майно, як безхазяйні, про що свідчать залучені до матеріалів справи витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про взяття на облік нерухомого майна (а.с.67-77 т.2). Процедуру визнання цього нерухомого майна безхазяйним було розпочато рішенням Любівської сільської ради Краснокутського району Харківської області від 05.07.2016. Згідно з довідкою РКП "Краснокутське бюро технічної інвентаризації" від 11.07.2016 № 374, право власності на зазначені нежитлові будівлі не зареєстровані, архівні справи на них відсутні.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про доведеність ПСП "Барвінок" належними та допустимими доказами фактів наявності обставин з якими закон (ст. 344 ЦК України) пов'язує можливість визнання права власності на майно за набувальною давністю, в т.ч., що спірне майно (нежитлові приміщення) може бути об'єктом набувальної давності; добросовісності набуття та володіння; відкритості володіння; давності володіння та його безперервності; відсутність інших осіб, які претендують на це майно; відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності.

Відповідно до приписів ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Наведена норма зобов'язує суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, які необхідні для правильного вирішення спору, на основі вичерпних та достеменно підтверджених висновків.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою і не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення по даній справі, тому рішення Господарського суду Харківської області від 24.07.2017 у справі №922/1574/17 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 91, 99, 101, 102, п.1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Любівської сільської ради Краснокутського району Харківської області залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 24.07.2017 у справі №922/1574/17 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 07.11.2017

Головуючий суддя Білоусова Я.О.

Суддя Крестьянінов О.О.

Суддя Тарасова І. В.