ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"30" жовтня 2017 р. Справа № 916/2222/17

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "КАЗУС-ПРО";

до відповідачів: 1.Товариство з обмеженою відповідальністю "СОВАГРО" 2. ОСОБА_1 підприємство "СВІТАНОК"

про стягнення 1035,46 грн.

Суддя Літвінов С.В.

Представники:

Від позивача: -не з'явився;

Від відповідача: -не з'явився;

Від відповідача: - не з'явився;

Суть спору: позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "КАЗУС-ПРО" звернулося до господарського суду Одеської області із позовом про солідарне стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СОВАГРО" та Державного підприємства "СВІТАНОК" 415,57 гривень - 3%річних, 241,38грн. штрафу, 181,47гривень - пені , 197,04 гривень інфляційних втрат згідно договору поруки №10-02-2017 від 10.02.2017 року, угоди №НЮК-207-ТА про заміну кредитора у зобовязання (відступлення права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України) від 26.01.2011 року та згідно договору №02.01.2088/БФ та договору №03.01.2088/БФ купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 21.01.2008 року.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12 вересня 2017 року порушено провадження у справі №916/2222/17 та призначено до розгляду.

До господарського суду надійшло клопотання від Товариства з обмеженою відповідальністю "КАЗУС-ПРО" про розгляд справи в порядку ст.75 ГПК України.

Представник позивача 28.09.2017 року надав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить суд стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "СОВАГРО" та Державного підприємства "СВІТАНОК" 636,66 гривень - 3%річних, 1680грн. штрафу, 4718,53гривень - пені , 3867,66 гривень інфляційних втрат згідно договору поруки №10-02-2017 від 10.02.2017 року, угоди №НЮК-207-ТА про заміну кредитора у зобовязання (відступлення права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України) від 26.01.2011 року та згідно договору №02.01.2088/БФ та договору №03.01.2088/БФ купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 21.01.2008 року., вказану заяву прийнято до розгляду .

Представник позивача в судове засідання не зявився.

Представники відповідачів у судове засідання не зявилися, хоча про розгляд справи були повідомлені вчасно і належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення ухвали суду.

Отже, відповідачі вважається належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, оскільки до повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Така правова позиція Вищого господарського суду України, викладена у п. 32 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-08/530 від 10.12.09.

Таким чином, справа розглядається за наявними в ній матеріалами на підставі ст.75 ГПК України.

В судовому засіданні 30.10.2017 року було оголошено вступну та резолютивну частину рішення відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

21 січня 2008 року між ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО" та Військовий радгосп "СВІТАНОК" був укладений договір №02.01.2088/БФ та договір №03.01.2088/БФ купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу. У зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням Військового радгоспу "СВІТАНОК" взятого на себе грошового зобов'язання щодо оплати вартості отриманого товару згідно договору №02.01.2088/БФ та договору №03.01.2088/БФ купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу від 21 січня 2008 року, 07 вересня 2009 року ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО" звернулося до Господарського суду Харківської області із позовною заявою про стягнення із Військового радгоспу "СВІТАНОК" суми заборгованості, а також нарахованого розміру пені, штрафу, 3%-річних та інфляційних втрат за період із 26.11.2008 року по 07.09.2009 року згідно договору №02.01.2088/БФ та договору №03.01.2088/БФ купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу від 21 січня 2008 року.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 13 квітня 2012 року по справі №38/282-09, позов ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО" задоволено.

Позивач зазначає, що на момент звернення до господарського суду заборгованість згідно рішення господарського суду Харківської області від 13 квітня 2012 року по справі №38/282-09, згідно договору №02.01.2088/БФ та договору №03.01.2088/БФ купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу від 21 січня 2008 року, не погашена.

Згідно п. 8.1. Договору за невиконання або неналежне виконання умов Договору Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України, п. 8.2. Договору, за прострочення виконання зобов'язання покупець зобов'язаний сплатити на користь продавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого Товару за кожен день прострочення.

Відповідно п. 8.3. Договору, Сторони, відповідно до ст. 259 ЦК України, домовились про те, що строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій збільшується до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за даним Договором. Крім цього, сторони, відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України, домовились про те, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань за даним Договором, здійснюється без обмеження

Згідно із п. 11.1. даного Договору, Договір діє з моменту його підписання і скріплення печатками обома Сторонами до повного виконання Сторонами обов'язків по Договору.

Таким чином у ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО" виникло право вимоги щодо нарахування пені, 3% річних, штрафу та інфляційних витрат згідно договору №02.01.2088/БФ та договору №03.01.2088/БФ купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу від 21 січня 2008 року за період існування заборгованості.

26 січня 2011 року між ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО" та ТОВ НЕЗАЛЕЖНА ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ було укладено Угоду №НЮК-207-ТА про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України), Відповідно до умов якої, Первісний кредитор (ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО") відступає Новому кредитору (ТОВ НЕЗАЛЕЖНА ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ) право вимоги виконання ОСОБА_1 підприємством „СВІТАНОК () та отриманням від останнього розміру пені, штрафу, 3%-річних та інфляційних втрат, у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням Боржником грошового зобов'язання згідно договору №02.01.2088/БФ та договору №03.01.2088/БФ купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу від 21 січня 2008 року.

У відповідності до пункту 4.4. договору, сторони погодили те, що сповіщення Боржника про поступку права вимоги за цією Угодою, Первісним кредитором відбувається на власний розсуд та не є обов'язковим, оскільки при дійсності порушеного зобов'язання у розумінні статі 518 Цивільного кодексу України відсутність письмового повідомлення не звільняє боржника від відповідальності за порушене зобов'язання.

Позивач вважає за необхідне звернути увагу суду на те, що 08 листопада 2013 року, відповідно до довідки вих. №23-07/1919 від 04.09.2014 року, було змінено найменування та місцезнаходження ТОВ НЕЗАЛЕЖНА ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ на ТОВ КАЗУС-ПРО, отож, Позивачу передано вищезазначені вимоги у відповідності до норм чинного законодавства України та із дотриманням положень статті 514 ЦК України.

Позивач у своєму позові зазначає, що питання нарахувань пені, 3%-річних та інфляційних втрат за період із 01.02.2008 року по 25.11.2008р., за період із 08.09.2009р. по 29.09.2009р., питання нарахувань штрафу у судовій справі № 38/282-09 не здійснювалось.

Таким чином, у відповідності до норм чинного законодавства України та із дотриманням положень Угоди №НЮК-207-ТА про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України) від 26 січня 2011 року, ТОВ КАЗУ-ПРО є належним кредитором до Відповідача-2 щодо отримання грошових сум у відповідності до договору №02.01.2088/БФ та договору №03.01.2088/БФ купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу від 21 січня 2008 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за Угодою №НЮК-207-ТА про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України) від 26 січня 2011 року, 10 лютого 2017 року між ТОВ КАЗУ-ПРО (Кредитор) та ТОВ СОВАГРО (Поручитель) було укладено Договір поруки №10-02-2017, за умовами якого Поручитель поручається перед Кредитором за виконання обов'язку ОСОБА_1 підприємством „СВІТАНОК () щодо виконання грошового зобов'язання щодо сплати розміру штрафу, пені, 3%-річних та інфляційних втрат у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням Боржником грошового зобов'язання згідно договору купівлі-продажу та Угоди, передбаченою ст. 2 цього Договору (надалі іменується основний договір). - пункт 1.1. Договору.

Відповідно до п. 2.1. Договору поруки, під основним договором в цьому Договорі розуміють Угоду №НЮК-207-ТА про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України) від 26 січня 2011 року, укладену на підставі договору №02.01.2088/БФ та договору №03.01.2088/БФ купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу від 21 січня 2008 року.

У розділах 3 та 4 Договору поруки Поручителем та кредитором погоджено обсяг відповідальності Поручителя та розмір поруки:

Пункт 3.1. - Відповідальність Поручителя перед Кредитором обмежується частковою сплатою штрафу пені, 3%-річних та інфляційних втрат у розмірі 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень, п 4.1. - У разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) Боржником обов'язку за основною угодою, Кредитор вправі звернутися із вимогою про виконання як до Боржника, так і до Поручителя, які несуть солідарну відповідальність перед Кредитором.

Позивач додатково звернувся до Відповідача-1 із вимогою вих. №24-1/02 від 24 лютого 2017 року, котра була одержана Відповідачем-1 01 березня 2017 року, але залишена без виконання.

Враховуючи те, що ні відповідач-2 в повному обсязі, ні відповідач-1, не сплатили заборгованість, що виникла за Угодою №НЮК-207-ТА про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України) від 26 січня 2011 року, укладену на підставі договору №02.01.2088/БФ та договору №03.01.2088/БФ купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу від 21 січня 2008 року, позивач за захистом свого права звернувся до господарського суду з даним позовом, відповідно яких просить суд стягнути солідарно із ОСОБА_1 підприємством „СВІТАНОК та Товариства з обмеженою відповідальністю СОВАГРО на користь Товариства з обмеженою відповідальністю КАЗУС-ПРО 636,66 гривень - 3%річних, 1680грн. штрафу, 4718,53гривень - пені , 3867,66 гривень інфляційних втрат згідно договору поруки №10-02-2017 від 10.02.2017 року, угоди №НЮК-207-ТА про заміну кредитора у зобовязання (відступлення права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України) від 26.01.2011 року та згідно договору №02.01.2088/БФ та договору №03.01.2088/БФ купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 21.01.2008 року.

Відповідач ТОВ СОВАГРО у судові засідання не зявлявся, своїм правом щодо надання заперечень на позов не скористався

Відповідач ОСОБА_1 підприємство „СВІТАНОК у судові засідання не зявлявся, своїм правом щодо надання заперечень на позов не скористався.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Абзац 1 ч.1 ст.193 ГК України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 694 ЦК України встановлює особливості продажу товару в кредит. Договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. Товар продається в кредит за цінами, що діють на день продажу. Зміна ціни на товар, проданий в кредит, не є підставою для проведення перерахунку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так дійсно 21 січня 2008 року між ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО" та Військовий радгосп "СВІТАНОК" був укладений договір №02.01.2088/БФ та договір №03.01.2088/БФ купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 13 квітня 2012 року по справі №38/282-09, позов ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО" задоволено.

Відповідно до змісту ст.115 Господарсько-процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України.

Згідно із ч. 2 ст. 35 Господарсько-процесуального кодексу України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Стаття 610 ЦК України зазначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання)

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно п. 8.1. Договору за невиконання або неналежне виконання умов Договору Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до ч.4 ст.231 Господарського кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до статті 229 ГК України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п. 8.2. Договорів, за прострочення виконання зобов'язання покупець зобов'язаний сплатити на користь продавець пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого Товару за кожен день прострочення.

Відповідно п. 8.3. Договорів, Сторони, відповідно до ст. 259 ЦК України, домовились про те, що строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій збільшується до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за даним Договором.

Крім цього, сторони, відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України, домовились про те, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань за даним Договором, здійснюється без обмеження строку.

Згідно п. 8.4. Договорів, за несплату або несвоєчасну оплату товару покупець повинен сплатити штраф у розмірі 15% від вартості неоплаченого товару.

Відповідно до п.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

Згідно із п. 11.1. даного Договору, Договір діє з моменту його підписання і скріплення печатками обома Сторонами до повного виконання Сторонами обов'язків по Договору.

Згідно ч.1 ст.202 ГК України, ст.599 ЦК України зобов'язання, зокрема, припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Виходячи із цього, у ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО" виникло право вимоги щодо нарахування заборгованості (до оцінка вартості товару, курсова різниця), пені, 3% річних, штрафу та інфляційних витрат згідно договору №02.01.2088/БФ та договору №03.01.2088/БФ купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 21.01.2008 року за період існування заборгованості.

У відповідності до ч. 1 статті 510 Цивільного кодексу України визначено, що сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Пунктом 1 ч. 1 статті 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого старий кредитор передає свої права новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобов'язується або не зобов'язується їх оплатити.

Згідно ч. 1 статті 513 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Приписами статті 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням, (стаття 515 Цивільного кодексу України).

Так, 26 січня 2011 року між ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО" та ТОВ НЕЗАЛЕЖНА ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ було укладено Угоду №НЮК-207-ТА про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України), Відповідно до умов якої, Первісний кредитор (ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО") відступає Новому кредитору (ТОВ НЕЗАЛЕЖНА ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ) право вимоги виконання ОСОБА_1 підприємством „СВІТАНОК () та отриманням від останнього розміру пені, штрафу, 3%-річних та інфляційних втрат, у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням Боржником грошового зобов'язання згідно договору №02.01.2088/БФ та договору №03.01.2088/БФ купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу від 21 січня 2008 року.

У відповідності до пункту 4.4. договору, сторони погодили те, що сповіщення Боржника про поступку права вимоги за цією Угодою, Первісним кредитором відбувається на власний розсуд та не є обов'язковим, оскільки при дійсності порушеного зобов'язання у розумінні статі 518 Цивільного кодексу України відсутність письмового повідомлення не звільняє боржника від відповідальності за порушене зобов'язання.

Позивач вважає за необхідне звернути увагу на те, що 08 листопада 2013 року, відповідно до довідки вих. №23-07/1919 від 04.09.2014 року, було змінено найменування та місцезнаходження ТОВ НЕЗАЛЕЖНА ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ на ТОВ КАЗУС-ПРО.

Таким чином, позивачу передано вищезазначені вимоги у відповідності до норм чинного законодавства України та із дотриманням положень статті 514 ЦК України.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за Угодою №НЮК-207-ТА про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України) від 26 січня 2011 року, 10 лютого 2017 року між ТОВ КАЗУ-ПРО (Кредитор) та ТОВ СОВАГРО (Поручитель) було укладено Договір поруки №10-02-2017, за умовами якого Поручитель поручається перед Кредитором за виконання обов'язку ОСОБА_1 підприємством „СВІТАНОК () щодо виконання грошового зобов'язання щодо сплати розміру штрафу, пені, 3%-річних та інфляційних втрат у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням Боржником грошового зобов'язання згідно договору купівлі-продажу та Угоди, передбаченою ст. 2 цього Договору (надалі іменується основний договір). - пункт 1.1. Договору.

Відповідно до п. 2.1. Договору поруки, під основним договором в цьому Договорі розуміють Угоду №НЮК-207-ТА про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України) від 26 січня 2011 року, укладену на підставі №02.01.2088/БФ та договору №03.01.2088/БФ купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу від 21 січня 2008 року.

У розділах 3 та 4 Договору поруки Поручителем та кредитором погоджено обсяг відповідальності Поручителя та розмір поруки:

Пункт 3.1. - Відповідальність Поручителя перед Кредитором обмежується частковою сплатою пені, 3%-річних та інфляційних втрат у розмірі 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень, п 4.1. - У разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) Боржником обов'язку за основною угодою, Кредитор вправі звернутися із вимогою про виконання як до Боржника, так і до Поручителя, які несуть солідарну відповідальність перед Кредитором.

Позивач додатково звернувся до Відповідача-1 із вимогою вих. №24-1/02 від 24 лютого 2017 року, котра була одержана Відповідачем-1 01 березня 2017 року, але залишена без виконання.

Згідно ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до змісту ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Таким чином, суд приходить висновку про правомірність та законність нарахування 636,66 гривень - 3%річних, 1680грн. штрафу, 4718,53гривень - пені , 3867,66 гривень інфляційних втрат згідно договору поруки №10-02-2017 від 10.02.2017 року, угоди №НЮК-207-ТА про заміну кредитора у зобовязання (відступлення права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України) від 26.01.2011 року та згідно договору №02.01.2088/БФ та договору №03.01.2088/БФ купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 21.01.2008 року., які підлягають стягненню з відповідачів солідарно.

Відповідачі позовні вимоги не спростували, доказів сплати до суду не надали.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі, підтверджуються матеріалами справи та відповідають вимогам чинного законодавства.

На підставі ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідачів.

Керуючись ст. ст. 33,34,35,43,44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Солідарно стягнути із Державного підприємства "СВІТАНОК" (64200 Харківська область, місто Балаклея, вул. Загородня, 7, ) та

Товариства з обмеженою відповідальністю СОВАГРО (65012 місто Одеса вул.. Мала Арнаутська, 2-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю КАЗУС-ПРО (03191 м. Київ а/с №1 ) 636 (шістсот тридцять шість) грн. 66 коп. - 3%річних, 1680 ( одна тисяча шістсот вісімдесят) грн. штрафу, 4718 (чотири тисячі сімсот вісімнадцять) грн. 53коп. - пені , 3867 (три тисячі вісімсот шістдесят сім) грн., 66коп. інфляційних втрат згідно договору поруки №10-02-2017 від 10.02.2017 року, угоди №НЮК-207-ТА про заміну кредитора у зобовязання (відступлення права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України) від 26.01.2011 року та згідно договору №02.01.2088/БФ та договору №03.01.2088/БФ купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 21.01.2008 року..

3. Солідарно стягнути із Державного підприємства "СВІТАНОК" (64200 Харківська область, місто Балаклея, вул. Загородня, 7, ) та

Товариства з обмеженою відповідальністю СОВАГРО (65012 місто Одеса вул.. Мала Арнаутська, 2-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю КАЗУС-ПРО (03191 м. Київ а/с №1 ) витрати, пов'язані з сплатою судового збору в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 03 листопада 2017 р.

Суддя С.В. Літвінов