ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

09 листопада 2017 року Справа № 910/25631/13

Вищий господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого суддіЄвсікова О.О.,
суддівКролевець О.А.,
Попікової О.В.,
розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінеф"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 06.09.2017 (головуючий суддя Жук Г.А., судді Дикунська С.Я., Калатай Н.Ф.)
у справі№ 910/25631/13 Господарського суду міста Києва
за позовомПублічного акціонерного товариства "Банк Форум"
до1.Приватного підприємства "Гєлан", 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Стек-Компютер", 3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Прогресив", 4. Приватного підприємства "Ефективні технології продаж", 5. Товариства з обмеженою відповідальністю "ВаРос"
простягнення 19879164,39 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.06.2017 частково задоволено скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінеф" на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби: визнано недійсним пункт 3 постанови про закінчення виконавчого провадження від 12.05.2017 щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 12.05.2017 № 43070013 в окреме провадження. В іншій частині скарги відмовлено. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.07.2017 внесено виправлення до ухвали суду від 30.06.2017, а саме пункт другий резолютивної частини ухвали викладено в редакції: "Визнати недійсним пункт 3 постанови про закінчення виконавчого провадження від 12.05.2017 щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 12.05.2014 № 43070013 в окреме провадження" та внесено виправлення в тексті ухвали суду щодо номеру постанови про стягнення виконавчого збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.09.2017 у даній справі ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.06.2017 у справі №910/25631/13 скасовано частково, резолютивну частину ухвали викладено в наступній редакції:

" 1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінеф" на бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України задовольнити частково.

2. Визнати недійсним п. 3 постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України про закінчення виконавчого провадження від 12.05.2017 щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 12.05.2014 № 43070013 в окреме провадження.

3. Визнати незаконною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України щодо незняття арешту, накладеного на майно боржника.

4. Зобов'язати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України усунути допущені порушення та вчинити дії у відповідності до приписів Закону України "Про виконавче провадження", які передбачені при закінченні виконавчого провадження.

5. В іншій частині скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінеф" відмовити.".

Не погоджуючись з вказаною постановою апеляційного господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сінеф" 26.09.2017 (згідно відмітки поштового штемпеля на конверті, в якому надійшла скарга) звернувся до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції з касаційною скаргою, разом з клопотанням (від 27.09.2017 без номера) про долучення додаткових матеріалів, та уточненням (від 02.10.2017) до касаційної скарги, в якій просить змінити постанову суду апеляційної інстанції, доповнивши її наступним пунктом:"визнати недійсною постанову державного виконавця № 53935150 від 15.05.2017", прийняти судове рішення про зняття арешту з коштів та нерухомого майна боржника, який був накладений постановою № 53935150 від 15.05.2017; прийняти рішення про видалення з Державного реєстру прав на нерухоме майно записів про обтяження №22524416 (відкритий розділ) та № 5444964 (спеціальний розділ).

Колегія суддів Вищого господарського суду України, розглянувши касаційну скаргу та додані до неї документи, встановила наступне.

До касаційної скарги скаржник не додав належних доказів сплати судового збору за касаційне оскарження рішення суду.

Згідно з ч. 4 ст. 111 ГПК України до скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

При цьому порядок і розмір сплати судового збору в Україні встановлено Законом України "Про судовий збір".

Положенням ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (з урахуванням змін та доповнень) визначені ставки судового збору, зокрема, за подання до господарського суду касаційної скарги на ухвалу суду - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно, належний розмір судового збору на момент подання касаційної скарги на ухвалу господарського суду (в 2017 році) становить 1600,00 грн.

Скаржником до касаційної скарги додано платіжне доручення № 1 від 27.09.2017 про сплату 1920,00 грн., яке не може бути належним доказом сплати судового збору та не підтверджує сплату судового збору за подання касаційної скарги на постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.09.2017 до Вищого господарського суду України за визначеними наступними реквізитами:

рахунок отримувача - 0007

банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві

отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м. Києва

код банку отримувача - 820019

код отримувача за ЄДРПОУ - 38004897

код бюджетної класифікації 22030104 (змінено відповідно до наказу Державної казначейської служби України від 14.01.2016 № 13, яким затверджено Зміни до Довідника відповідності символу звітності коду класифікації доходів бюджету, затвердженого наказом Державного казначейства України від 15.01.2007 №5),

символ звітності банку 254 (відповідно до листа Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві № 06-08/512-1512 від 07.02.2012).

Згідно з довідкою Вищого господарського суду України № 09.03-02/3641/17 від 07.11.2017 кошти, сплачені платіжним дорученням № 1 від 27.09.2017, до спеціального фонду Державного бюджету України за кодом класифікації доходів бюджету 22030104 "Судовий збір (Вищий господарський суд України,070)" не зараховано.

Відтак додане до касаційної скарги платіжне доручення від 27.09.2017 № 1 із іншими реквізитами для зарахування коштів, де рахунком отримувача значиться 0007, кодом бюджетної класифікації - 22030103, з призначенням платежу "суд. збір (Вищий спец.суд України з розгл. цивільн. і крим. справ, 065", з символом звітності банку - 253 не можна вважати належним доказом сплати судового збору, який підтверджує сплату судового збору в установленому порядку за подання касаційної скарги у справі до Вищого господарського суду України.

Отже, в порушення частини 4 статті 111 ГПК України, до касаційної скарги не додано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 111-3ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

За таких обставин подана касаційна скарга та додані до неї документи підлягають поверненню заявнику.

Керуючись ст.ст. 86, 111, п. 4 ч.1 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінеф" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.09.2017 у справі № 910/25631/13, разом з клопотанням (від 27.09.2017 без номера) про долучення додаткових матеріалів та уточненням (від 02.10.2017) до касаційної скарги, повернути скаржнику без розгляду.

Головуючий суддя О.О. Євсіков
суддіО.А. Кролевець
О.В. Попікова