ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2017 року Справа № 910/25488/15

Вищий господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого суддіЄвсікова О.О.,
суддівКролевець О.А.,
Попікової О.В.,
розглянувши касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"
на ухвалуКиївського апеляційного господарського суду від 18.07.2017 (головуючий суддя Андрієнко В.В., судді Власов Ю.Л., Буравльов С.І.)
за заявоюПублічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про перегляд постанови Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2016 за нововиявленими обставинами
у справі№ 910/25488/15 Господарського суду міста Києва
за позовомДержавної іпотечної установи
до1. Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий Дар",
третя особа-1Кабінет Міністрів України,
третя особа-2Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,
за участю Прокуратури міста Києва,
про визнання зарахування однорідних зустрічних вимог недійсним,
за участю представників
позивачаМезецький М.С., Подольський А.Ю.,
відповідача-1Мостепанюк В.І., Таблін О.С.,
відповідача-2Дудяк Р.А.,
третьої особи-1не з'явились,
третьої особи-2не з'явились,
прокуратурине з'явились,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.10.2015 у справі № 910/25488/15 позов задоволено повністю: визнано недійсним зарахування вимог, здійснене на підставі заяви ТОВ "Яблуневий Дар" про зарахування зустрічних однорідних вимог від 02.12.2014 №1142, а саме: вимог ПАТ "Дельта Банк" до ТОВ "Яблуневий Дар" за договором мультивалютної кредитної лінії № НКЛ-2005469/2 від 19.07.2012 та вимог ТОВ "Яблуневий Дар" до ПАТ "Дельта Банк" за договором банківського вкладу (депозиту) "Найкращій" (для Друга) у гривнях № 002-09509-040814 від 04.08.2014.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2016 у справі №910/25488/15, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 13.07.2016, рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2015 у справі № 910/25488/15 скасовано, в позові відмовлено.

В подальшому на адресу Київського апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" надійшла заява про перегляд постанови Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2016 у справі № 910/25488/15 за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.07.2017 у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про перегляд постанови Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2016 у справі № 910/25488/15 за нововиявленими обставинами відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить ухвалу апеляційного суду скасувати і прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про перегляд постанови Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2016 за нововиявленими обставинами.

Вимоги та доводи касаційної скарги мотивовані тим, що суд апеляційної інстанцій неповно з'ясовував обставини, які мають значення для справи, а також порушив норми процесуального права, зокрема, ст.ст. 112, 113 ГПК України.

Усіх учасників судового процесу відповідно до статті 111-4 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги, проте в судове засідання представники третіх осіб та прокуратури не з'явились. Зважаючи на те, що явку представників сторін не було визнано обов'язковою, а також на достатність матеріалів справи для прийняття рішення, колегія суддів, беручи до уваги встановлені ст. 111-8 ГПК України строки розгляду касаційних скарг, дійшла висновку про можливість розглянути справу за відсутності вказаних представників.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено апеляційним судом, 27.02.2013 між Державною іпотечною установою (установа, заставодержатель) та ПАТ "Дельта Банк" (заставодавець, банк) укладений договір банківського рахунку № 26/995-070, в забезпечення виконання зобов'язань банку за яким 04.09.2014 сторонами укладений договір застави майнових прав №Д-1.1/2014 (далі - Договір застави майнових прав).

04.09.2014 між Державною іпотечною установою та ПАТ "Дельта Банк" укладений договір відступлення права вимоги (з відкладальними умовами) № Д-1.2/2014 (далі - Договір відступлення права вимоги), за п. 1.2 якого первісний кредитор (відповідач-1) відступає, а новий кредитор (позивач) набуває всі права вимоги за договорами, вказаними у додатках до цього договору.

Відповідно до додатку № 1 до договору відступлення права вимоги первісний кредитор відступив, а новий кредитор набув права вимоги, зокрема, за договором мультивалютної кредитної лінії № НКЛ-2005469/2, укладеним між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Яблуневий Дар" 19.07.2012.

На підставі постанови Правління Національного банку України № 150 від 02.03.2015 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 51 від 02.03.2015 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк", згідно якого з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк".

Між ТОВ "Яблуневий дар" та ПАТ "Дельта Банк" виникли зобов'язання за договором мультивалютної кредитної лінії № НКЛ-2005469/2 від 19.07.2012, згідно з умовами якого товариство "Яблуневий дар" зобов'язалось повернути на користь банку надані грошові кошти в іноземній валюті, сплатити відсотки та інші платежі за договором, тобто, було боржником за кредитним договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В той же час між ПАТ "Дельта Банк" та Сергійчуком Є.В. виникли зобов'язання за договором банківського вкладу (депозиту) "Найкращий" (для Друга) № 002-09509-040814 від 04.08.2014, відповідно до якого банк є боржником щодо повернення грошових коштів з депозитного рахунка та сплати процентів на користь вкладника.

Таким чином, за вказаним договором банк виступає боржником, а Сергійчук Є.В. - кредитором за майновою вимогою з виплати депозитного вкладу та процентів, а зобов'язальні правовідносини, що склалися між сторонами на підставі договору банківського вкладу, мають майново-грошовий характер.

05.08.2014 між ТОВ "Яблуневий дар" (товариство) та Сергійчуком Є.В. укладений договір відступлення права вимоги, згідно з умовами якого товариство набуло права вимоги Сергійчука Є.В. до банку за договором банківського вкладу (депозиту) "Найкращий" (для Друга) у гривнях № 002-09509-040814 від 04.08.2014 у розмірі 88.570.939,47 грн.

Статтею 514 Цивільного кодексу України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, враховуючи наведені норми закону та умови договору відступлення права вимоги від 05.08.2014, ТОВ "Яблуневий дар" отримало право вимагати від банку виплати депозитного вкладу та процентів за ним за договором банківського вкладу (депозиту) "Найкращий" (для Друга) від 04.08.2014.

02.12.2014 на підставі вказаного договору ТОВ "Яблуневий дар" здійснило зарахування зустрічних однорідних вимог за кредитним договором в порядку ст. 601 Цивільного кодексу України, направивши банку заяву № 1142 від 02.12.2014 про припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог, у якій зазначило, зокрема, про припинення внаслідок зарахування зобов'язань товариства перед банком за кредитним договором у розмірі 4.599.700,59 євро, а також про припинення зобов'язання банку на користь товариства щодо сплати боргу за договором банківського вкладу (депозиту) "Найкращий" (для Друга) у гривнях № 002-09509-040814 від 04.08.2014, укладеним між банком та Сергійчуком Є.В., в частині вимог на суму 86.450.912,53 грн.

Предметом спору у даній справі була вимога про визнання недійсним вказаного зарахування зустрічних однорідних вимог відповідачів з підстав невідповідності приписам ст. 601 Цивільного кодексу України та ст. 203 Господарського кодексу України, що порушує права та інтереси позивача як нового кредитора за договором про відступлення права № Д-1.2/2014 від 04.09.2014 та заставодержателя майнових прав.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2016 у справі №910/25488/15, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 13.07.2016, в позові відмовлено.

ПАТ "Дельта Банк" звернулось до Київського апеляційного господарського суду із заявою про перегляд вказаної постанови за нововиявленими обставинами.

Згідно зі ст. 112 ГПК України господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами. Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи прокурором; також не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої з інстанцій, або які могли бути встановлені судом в разі виконання вимог процесуального закону (п.п. 2, 5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №17).

Звертаючись з вказаною вище заявою, ПАТ "Дельта Банк" послалось на те, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 у справі №910/6052/16, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 13.02.2017, визнано недійсним Договір застави майнових прав та Договір відступлення права вимоги.

За доводами заявника, у зв'язку з прийняттям вказаного судового рішення йому стало відомо про нові, істотні та важливі обставини, які існували на момент розгляду даної справи та врахування яких мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, а тому ПАТ "Дельта Банк" заявило наступні вимоги: змінити мотивувальну частину постанови Київського апеляційного господарського суду та відмовити Державній іпотечній установі в задоволенні позову з підстав відсутності в останньої будь-яких порушень, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; зазначити у мотивувальній частині постанови в даній справі: "в зв'язку з недійсністю нікчемного Договору застави майнових прав від 04.09.2014 №Д-1.1/2014, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та Державною іпотечною установою, спірний односторонній правочин ТОВ "Яблуневий дар" про зарахування зустрічних однорідних вимог від 02.12.2014 № 1142 жодним чином не порушує права, свободи чи інтереси Установи, що є єдиною необхідністю та достатньою підставою для відмови останній у задоволенні позову".

Відмовляючи в задоволенні вказаної заяви, суд апеляційної інстанцій зазначив, що постанову Київського апеляційного господарського суду у справі № 910/6052/16 не слід вважати нововиявленою обставиною, оскільки вона була прийнята та набула законної сили 15.11.2016, а відтак не існувала на момент винесення судового рішення у даній справі.

Однак зі змісту заяви ПАТ "Дельта Банк" вбачається, що в якості нововиявленої обставини як матеріально-правового факту заявником визначено не постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2016, а саме недійсність Договору застави майнових прав та Договору відступлення права вимоги, встановлену цим судовим рішенням.

Зважаючи на положення ч. 1 ст. 236 Цивільного кодексу України, в силу якої нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення, висновок апеляційного суду про те, що обставина недійсності договорів забезпечення не існувала на момент прийняття рішення у даній справі, є безпідставним.

Втім, наведений висновок, викладений в мотивувальній частині ухвали суду апеляційної інстанцій, не вплинув на правильність її резолютивної частини з огляду на таке.

Київський апеляційний господарський суд, відмовляючи в позові у даній справі, виходив з того, що підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

При цьому апеляційний суд, з яким погодився суд касаційної інстанції, відмовив у задоволенні позову у справі з підстав відсутності порушень прав, свобод та інтересів Державної іпотечної установи спірним правочином ТОВ "Яблуневий дар" про зарахування зустрічних однорідних вимог, адже права позивача об'єктивно не могли бути порушені на момент вчинення правочину зарахування зустрічних однорідних вимог від 02.12.2014.

Тобто, наведені ПАТ "Дельта Банк" обставини, які за його доводами свідчать про відсутність у Державної іпотечної установи будь-яких порушених, невизнаних або оспорюваних прав чи інтересів, не можна визнати істотними для розгляду даної справи, адже їх врахування судом не мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке прийнято - відмова в позові з підстав відсутності порушеного права позивача.

Колегія суддів також відзначає, що в ході розгляду даного спору по суті банк посилався на нікчемність, та, відповідно, недійсність Договору застави майнових прав та Договору відступлення права вимоги, зокрема в апеляційній та касаційних скаргах.

Відмовляючи в позові, апеляційний суд у тексті постанови від 14.04.2016 надав оцінку таким доводам банку, в т. ч. з урахуванням наявних у справі доказів та встановлених обставин (т. 3, а.с. 225 - 226, а.с. 227, абз. 2).

Переглядаючи в касаційному порядку прийняті господарськими судами рішення у справі № 910/25488/15, Вищий господарський суд, підтверджуючи правильність висновків апеляційного суду, зокрема, зазначив, що позивачем не доведено наявності підстав для визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування вимог, здійсненого на підставі заяви ТОВ "Яблуневий дар" про припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 2 грудня 2014 року." (т. 4, а.с. 119 - 120).

Відтак, твердження скаржника про те, що апеляційним судом не було надано оцінки доводам банку щодо нікчемності та, відповідно, недійсності вказаних договорів, яка була надана лише в постанові Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 у справі № 910/6052/16, є безпідставними. При цьому колегія суддів відзначає, що Київський апеляційний господарський суд постановою від 15.11.2016 у справі № 910/6052/16 визнав недійсним Договір застави майнових прав та Договір відступлення права вимоги саме з підстав їх нікчемності, що було предметом дослідження і в даній справі.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з абз. 2 п. 5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 17 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої з інстанцій, або які могли бути встановлені судом в разі виконання вимог процесуального закону, зокрема, ст. 38 ГПК України.

Оскільки банк посилався на нікчемність, та, відповідно, недійсність Договору застави та Договору відступлення права вимоги в апеляційній та касаційних скаргах, суди давали оцінку цим обставинам в ході розгляду даної справи в двох інстанціях, то дана обставина встановлена при розгляді справи № 910/6052/16 не може вважатись нововиявленою як з наведених вище підстав, так і через те, що вона не призвела б до прийняття іншого рішення.

Відповідно до ст. 111-5 ГПК України касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

Згідно зі ст. 111-7 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на обмеженість процесуальних дій касаційної інстанції, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням, колегія суддів відхиляє всі інші доводи скаржника, які фактично зводяться до переоцінки доказів та необхідності додаткового встановлення обставин справи, а також ґрунтуються на довільному тлумаченні чинного законодавства.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування прийнятої у справі ухвали суду апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 85, 111-5, 111-7, 111-9, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" залишити без задоволення, а ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 18.07.2017 у справі № 910/25488/15 - без змін.

Головуючий суддя О.О. Євсіков
суддіО.А. Кролевець
О.В. Попікова