30 жовтня 2017 року Справа № 17/5014/832/2012

Суддя Фонова О.С., розглянувши матеріали скарги Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ від 30.08.2017 31/13-3471 на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі
за позовом Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ,
до Луганського міського комунального підприємства «Теплокомуненерго», м. Луганськ,
про стягнення 28594765 грн 20 коп.,
орган виконання судових рішень відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ,
без виклику представників сторін,
Рішенням Господарського суду Луганської області від 07.06.2012 у справі № 17/5014/832/2012 позов задоволено повністю, стягнуто з Луганського міського комунального підприємства «Теплокомуненерго» на користь Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» заборгованість у сумі 24425158,43 грн, пені у сумі 1993170,87 грн, інфляційних нарахувань у сумі 1182420,32 грн, 3% річних у сумі 994015,58 грн, судовий збір в сумі 64380,00 грн.

Рішення суду набрало законної сили, на його виконання позивачу був виданий наказ №17/5014/832/2012 від 22.06.2012.

07.08.2017 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було винесено постанову ВП №52604338 про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 2, 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказана постанова мотивована наступним.

Так, постановою ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду Луганської області №17/5014/832/2012 від 22.06.2012, боржнику встановлено строк на самостійне виконання. Копію постанови направлено сторонам. Рішення суду боржником у самостійному порядку не виконано.

З метою забезпечення виконання рішення суду державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та внесено відповідні обтяження до державних реєстрів. На запити державного виконавця реєстраційними органами повідомлено про відсутність майна боржника та коштів на рахунках.

У звязку з проведенням антитерористичної операції на території Луганської та Донецької області та відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей», постанови Верховної Ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 №252-VIII, здійснення перевірки майнового стану боржника за адресою його реєстрації (вул. Куракіна, буд.23А, м. Донецьк) та здійснення заходів примусового виконання щодо арешту та опису виявленого та зареєстрованого майна боржника на даний час є неможливим.

У звязку з чим, керуючись пунктами 2, 9 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ було повернуто стягувачу без виконання.

05.09.2017 стягувач - Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», звернувся до Господарського суду Луганської області зі скаргою 30.08.2017 31/13-3471 на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Ухвалою від 24.10.2017 Господарський суд Луганської області скаргу стягувача Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» від 30.08.2017 31/13-3471 на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі №17/5014/832/2012 задовольнив. Визнав незаконними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 07.08.2017 ВП №52604338. Визнав недійсною постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 07.08.2017 ВП №52604338.

Під час розгляду скарги судом були досліджені надані ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України на вимогу суду копії виконавчого провадження №52604338 та встановлено, що до копій матеріалів виконавчого провадження №52604338 додані копії запиту державного виконавця та відповіді на запити державного виконавця з матеріалів інших виконавчих проваджень.

Так, надано копію запиту державного виконавця від 13.01.2016 №49735858/21, в якому зазначено, що: «З метою повного, своєчасного виконання наказу №913/170/15 від 20.10.2015, що видав Господарський суд Луганської області, про стягнення з Луганського міського комунального підприємства «Теплокомуненерго», м. Луганськ, вул. Куракіна, 23, «А», , на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ, вул. Б.Хмельницького, б.6, код за , заборгованість за договором купівлі продажу від 20.09.2011 №14/2477/11 …».

Відповідно до листа Національної поліції України від 20.10.2016 №5654/10-2013 відповідь була дана за запити державного виконавця за №52568527/21 та за №52571887/21 від 07.10.2016.

За листом Держгеокадастру від 03.11.2016 №5.28.021-17157/2016 відповідь була дана на запити державного виконавця за №52568527/21 від 07.10.2016.

У листі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 21.10.2016 зазначено, що надається інформація на запит державного виконавця від 07.10.2016 за №52568527/21.

Згідно з листом Головного управління Держпраці у Харківській області від 05.02.2016 №0749/05-18/0775 відповідь дана на запит державного виконавця за №49735858/21 від 13.01.2016.

Відповідно до листа Головного управління Держпраці у Київській області від 10.02.2012 №11/1284 відповідь була дана на запит державного виконавця за №49735858/21 від 13.01.2016.

У листі Головного управління Держпраці у Донецькій області від 04.02.2016 №11/04.02-195 відповідь була дана на запит державного виконавця за №49735858/21 від 13.01.2016.

За листом Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 29.01.2016 №09/04-2012 відповідь була дана на запит державного виконавця за №49735858/21 від 13.01.2016.

Згідно з листами Управління Держпраці у Черкаській області від 05.02.2016 №4198 та Управління Держпраці у Миколаївській області від 15.02.2016 №01-08.02/546 відповідь була дана на запит державного виконавця за №49735858/21 від 13.01.2016.

Відповідно до листа Управління Держпраці у Сумській області від 18.02.2016 №579/1525/05/658 відповідь була дана на запити державного виконавця №49735918/з/21 від 28.12.2015 та за №49735858/21 від 13.01.2016.

У листі Управління Держпраці у Волинській області від 18.03.2016 №325/01-06 відповідь була дана на запити державного виконавця №49780963/3/21 від 12.01.2016 та за №49735858/21 від 13.01.2016.

Крім того, до матеріалів виконавчого провадження №52604338 надані відповіді з банківських установ: лист АТ «ОСОБА_1 Аваль від 01.08.2016 №81-15-8/30777, лист ПАТ «СБЄРБАНК» від 02.08.2016 №8584/4/07-2-6-5т, лист ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» від 05.08.2016 №6099/12-01-5Бт, в яких повідомляється про арешт коштів боржника в рамках виконавчого провадження №49735858.

Водночас, виконавче провадження за наказом суду у даній справі було відкрито 11.10.2016, а тому запитів від 13.01.2016 та 07.10.2016 та відповідей на них в межах цього виконавчого провадження фізично не могло бути.

Отже, будь-яких запитів в межах виконавчого провадження №52604338 здійснено не було.

З наведеного вбачається, що ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України було надано запит державного виконавця та відповіді на запити державного виконавця з інших виконавчих проваджень, що суд розцінює як надання недостовірної інформації та введення суду в оману.

З наданих ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України на вимогу суду матеріалів виконавчого провадження №52604338 до цього провадження відноситься тільки постанова про відкриття виконавчого провадження від 11.10.2016 та постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 07.08.2017.

Отже, суд зауважує, що жодного належного доказу (з матеріалів виконавчого провадження №52604338), на підтвердження наведеного в описовій частині постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 07.08.2017 ВП №52604338 та пояснень на скаргу, ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України до судової справи надано не було.

В запереченнях на скаргу ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України зазначає про вихід державного виконавця за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника, що є недостовірною інформацією, так як сам наказ суду було повернуто у звязку із знаходженням боржника на території, непідконтрольній український владі.

Крім того, в означених запереченнях орган примусового виконання зазначив, що відповідно до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, було накладено арешт на майно боржника - Луганське МКП «Теплокомуненерго» та внесено відповідні обтяження до державних реєстрів. Також в поясненнях зазначено, що на запити державного виконавця реєстраційними органами повідомлено про відсутність майна боржника та коштів на рахунках.

Водночас, така інформація також не відповідає дійсності, оскільки жодного арешту в межах виконавчого провадження № 52604338 на майно боржника не накладалось. Жодного запиту та відповідей на нього також здійснено не було.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення (ч.5 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з ч.1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 2 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Водночас, після відкриття виконавчого провадження 11.10.2016, старшим державним виконавцем Башіловим Валентином Олександровичем ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України не вчинялось жодних виконавчих дій передбачених Законом України «Про виконавче провадження», в його межах.

Акту про неможливість виходу за місцезнаходженням майна боржника, рівно як і запитів щодо його наявності, суду не надано та матеріали виконавчого провадження не містять.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

Відповідно до ч.2 ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів, судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Обовязковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Частиною 3 ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів визначено, що невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ч.2 ст. 45 Господарського процесуального кодексу України невиконання вимог рішень, ухвал та постанов господарського суду тягне за собою відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з ч.1 ст.1853 Кодексу України про адміністративні правопорушення, неповага до суду, що виразилась у злісному ухиленні від явки в суд свідка, потерпілого, позивача, відповідача або в непідкоренні зазначених осіб та інших громадян розпорядженню головуючого чи в порушенні порядку під час судового засідання, а так само вчинення будь-ким дій, які свідчать про явну зневагу до суду або встановлених у суді правил, тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст.382 Кримінального кодексу України, умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню - карається штрафом від п'ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.

Згідно з ч.1 ст.90 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, виявивши при вирішенні господарського спору порушення законності або недоліки в діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу, виносить окрему ухвалу.

Отже, вищевказані факти свідчать про порушення законності, неповагу до суду та судових актів, які є обовязковими до виконання. Ухилення від виконання рішення та ухвал господарського суду, введення суду в оману та надання недостовірної формації суду, є підставою для винесення даної окремої ухвали, яку слід надіслати керівнику органу виконання рішень з метою вжиття відповідних організаційно-правових заходів.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст.1856 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишення посадовою особою без розгляду окремої ухвали суду або невжиття заходів до усунення зазначених в ній порушень закону, а так само несвоєчасна відповідь на окрему ухвалу суду - тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти до пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі викладеного, керуючись ст. 86, 90 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

1. Окрему ухвалу надіслати відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13).

2. Зобовязати начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 розглянути окрему ухвалу та вжити заходів до усунення недоліків встановлених при розгляді скарги.

3. Про результати розгляду окремої ухвали повідомити Господарський суд Луганської області не пізніше 30.11.2017.

Суддя О.С. Фонова