КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2017 р. Справа№ 910/11497/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Гончарова С.А.

Станіка С.Р.

при секретарі Даниленко Т.О.

за участю представників:

від позивача за зустрічною позовною заявою (апелянт): ОСОБА_2 - представник по довіреності № 2708/17 від 28.09.2017р.

від відповідача за зустрічною позовною заявою: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.09.2017р..

у справі № 910/11497/17 (суддя Ярмак О.М.)

за зустрічною позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Приватного підприємства "Агрофірма "Анастасія Плюс"

про стягнення 67 262,40 грн. збитків,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.09.2017р. у справі № 910/11497/17 зустрічну позовну заяву та додані до неї матеріали повернуті без розгляду на підставі п. 3, 6 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Фізична особа-підприємиць ОСОБА_3 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.09.2017 у справі № 910/11497/17 скасувати, а справу передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірної ухвали.

Так в своїй апеляційній скарзі скаржник зазначив, суд першої інстанції дійшов хибного висновку, стосовно того, що міжнародна транспортна накладна СМR№379754 від 28.03.2017р. не є доказом у справі за первісним позовом та спір за первісним позовом не стосується перевезення за вказаною міжнародною накладною. Також апелянт зазначив що якість відбитку календарного штемпеля поштового відділення залежить не від позивача за зустрічним позовом, а від поштового відділення, тобто ця обставина (якості відбитку) перебуває поза межами впливу позивача за зустрічним позовом та залежить виключно від дій поштового відділення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.10.2017р. апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Куксова В.В., суддів: Гончарова С.А., Станіка С.Р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.10.2017р. апеляційну скаргу прийнято до провадження у визначеному складі суддів та призначено розгляд справи на 17.10.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.10.2017р. відкладено розгляд справи до 24.10.2017р.

23.10.2017р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника позивача за зустрічним позовом надійшла заява про долучення до матеріалів справи оригіналу зустрічного позову та доданих до нього документів.

В судовому засіданні 24.10.2017р. представником позивача за зустрічним позовом подано клопотання про продовження строку вирішення спору, відповідно до статті 69 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.10.2017р. відкладено розгляд справи до 02.11.2017р. та продовжено строк розгляду спору на 15 днів.

02.11.2017р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника відповідача за зустрічним позовом надійшли заперечення на апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.09.2017р., в яких заперечив проти доводів викладених в апеляційній скарзі, просив суд залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

У судове засідання яке відбулось 02.11.2017р. представник позивача (за зустрічним позовом) з'явився, підтримав вимоги викладені в своїй апеляційній скарзі, просив суд задовольнити її, оскаржувану ухвалу скасувати та справу передати для розгляду до Господарського суду міста Києва.

У судове засідання 02.11.2017р. представник відповідача (за зустрічним позовом) не з'явився, про неявку суд не повідомив, про дату, час та місце проведення розгляду справи повідомлений належним чином.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку, дотримання якого є процесуальною гарантією дотримання прав сторін спору.

У п. 3 Постанови № 11 від 17.10.2014 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення" розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010р., "Смірнова проти України" від 08.11.2005р., "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006р., "Літоселітіс Проти Греції" від 05.02.2004р.).

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії-" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Дослідивши матеріали справи, з метою дотримання розумних процесуальних строків розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, встановленого ч. 2 статті 102 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи те, що розгляд апеляційної скарги відкладався, судова колегія вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача (за зустрічним позовом) за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 102 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Частиною 5 статті 106 ГПК України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Згідно із частиною 2 статті 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними матеріалами справи, Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до Господарського суду міста Києва з зустрічним позовом до Приватного підприємства "Агрофірма "Анастасія Плюс" про стягнення 67262,40 грн. збитків, внаслідок неналежного виконання ПАТ "Агрофірма "Анастасія Плюс" транспортних послуг при їх наданні згідно договору № П-06-17 від 22.02.2017 та заявки надання міжнародних транспортних послуг № СВТ-008 від 24.03.2017. Але позивач (за зустрічним позовом) по суті вимог зазначає, що згідно CMR № 379754 від 28.03.2017 вантаж був прийнятий відповідачем за зустрічним позовом до перевезення, проте при прийнятті вантажу вантажоодержувачем виявлено його часткове пошкодження, в результаті чого позивач (за зустрічним позовом) і поніс заявлені збитки.

Проте, вказана CMR № 379754 від 28.03.2017 не є доказом у справі за первісним позовом та спір за первісним позовом не стосується перевезення за вказаною міжнародною транспортною накладною.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що первісний позов подано Приватним підприємством "Агрофірма "Анастасія Плюс" до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про стягнення 43 655,83 грн., а саме: 42 000,00 грн. боргу за виконане перевезення за CMR №379752 та №379734 по договору № П-06-17 від 22.02.2017, 1479,78 грн. пені, 176,05 грн. 3% річних.

Відповідно до ч.1 ст. 60 Господарського процесуального кодексу встановлено, що зустрічний позов повинен бути взаємно пов'язаний з первісним.

Обставини, які свідчать про взаємну пов'язаність зустрічного позову з первісним (зокрема, за підставами цих позовів та/або поданими доказами; у зв'язку з тим, що задоволення зустрічного позову виключатиме частково чи повністю задоволення первісного позову тощо), а так само докази, що підтверджують саме ці обставини, повинні зазначатися у зустрічній позовній заяві (пункт 5 частини другої статті 54 ГПК). Якщо у ній не вказано відповідних обставин, на яких, зокрема, ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують ці обставини, то зустрічна позовна заява повертається без розгляду з посиланням на пункт 3 частини першої статті 63 та статтю 60 ГПК. Така заява не може повертатися судом з посиланням на пункт 5 частини першої статті 63 ГПК, оскільки подання зустрічного позову не означає об'єднання вимог в одній позовній заяві.

При зверненні із зустрічним позовом позивач за вказує, що йому завдані збитки внаслідок неналежного виконання ПАТ "Агрофірма "Анастасія Плюс" транспортних послуг при їх наданні згідно договору № П-06-17 від 22.02.2017 також позивач за зустрічним позовом по суті вимог зазначає, що згідно CMR № 379754 від 28.03.2017 вантаж був прийнятий відповідачем за зустрічним позовом до перевезення, проте при прийнятті вантажу вантажоодержувачем виявлено його часткове пошкодження, в результаті чого позивач за зустрічним позовом і поніс заявлені збитки.

Проте, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, стосовно того, що вказана міжнародна транспортна накладна CMR № 379754 від 28.03.2017 не є доказом у справі за первісним позовом.

Таким чином, позивачем за зустрічним позовом порушено положення ч.1 ст. 60 ГПК України, при цьому він не позбавлений звернутись з відповідними вимогами в судовому порядку з окремим позовом.

Що стосується посилання суду першої інстанції стосовно того, що оскільки з опису вкладення відсутній читабельний (який можливо ідентифікувати) відбиток календарного штемпеля поштового відділення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутні докази надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Проте, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не погоджується з таким висновком місцевого господарського суду та виходить з наступного.

В даному випадку, відповідно до п. 4 ст. 65 ГПК України, з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя вчиняє в необхідних випадках такі дії по підготовці справи до розгляду обов'язує сторони, інші підприємства, установи, організації, державні та інші органи, їх посадових осіб виконати певні дії (звірити розрахунки, провести огляд доказів у місці їх знаходження тощо); витребує від них документи, відомості, висновки, необхідні для вирішення спору, чи знайомиться з такими матеріалами безпосередньо в місці їх знаходження.

Отже, господарський суд міста Києва помилково прийшов до висновку щодо повернення позовної заяви на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України, оскільки при виникненні у судді сумнівів щодо належності відправленої позивної заяви він мав змогу зобов'язати позивача за зустрічним позовом повторно направити позовну заяву, до того ж відповідач за зустрічним позовом мав змогу скористатися своїм законним правом та ознайомитись з матеріалами справи, зокрема зустрічною позивною заявою.

Виходячи з вищевикладеного колегія суддів апеляційної інстанції дійшла до висновку, що мотивувальна частина ухвали підлягає зміні з урахуванням висновків колегії суддів апеляційної інстанції, а резолютивна частина ухвали залишенню без змін.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Частина 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Господарського міста Києва - залишенню без змін.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги, у відповідності до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на апелянта.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 60, п. 3 ч. 1 ст. 63, 86, 99, 101-106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.09.2017р. у справі №910/11497/17 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/11497/17 направити до суду першої інстанції

4. Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді С.А. Гончаров

С.Р. Станік