КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2017 р. Справа№ 927/455/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Майданевича А.Г.

Михальської Ю.Б.

за участю представників сторін:

від позивача: Ткаченко О.І. - представник;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відритому судовому засіданні апеляційну скаргу Прилуцького міськрайонного центру зайнятості

на рішення

Господарського суду Чернігівської області

від 06.06.2017р.

у справі № 927/455/17 ( суддя І.А. Фетисова)

за позовом Прилуцького міськрайонного центру зайнятості

до Прилуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України

про відшкодування шкоди 10661,82грн.

ВСТАНОВИВ:

Прилуцький міськрайонний центр зайнятості звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Прилуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України про стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 10661,82 грн., яка виникла внаслідок протиправних дій відповідача.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області № 927/455/17 від 06.06.2017р. в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Прилуцький міськрайонний центр зайнятості звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

На думку апелянта, місцевий суд прийшов до помилкового висновку про те, що оплата страхової виплати ОСОБА_3, зроблена позивачем, не свідчить про завдання останньому шкоди, понесенню реальної шкоди, в розумінні цивільного законодавства, оскільки грошові кошти, виплачені позивачем в якості допомоги по безробіттю, не є його власними грошовими коштами, а є коштами, що сплачувалися до Фонду застрахованими особами в якості страхових внесків. А тому, вчинені оплати страхових відшкодувань позивачем на суму 10661,82 грн. застрахованій особі, не можуть бути оцінені судом як витрати які позивач зробив або мусив зробити для відновлення свого порушеного права.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач звертає увагу апеляційного суду на те, що пенсія на пільгових умовах не була своєчасно призначена ОСОБА_3 саме з вини Управління Пенсійного фонду України в м. Прилуки та Прилуцькому районі наслідком неправомірної відмови відповідача щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах стало звернення безробітного до центру зайнятості та отримання допомоги по безробіттю за період з 18.06.2013р. по 09.06.2014р. в сумі 10661 грн. 82 коп., що спричинило завдання збитків центру зайнятості.

Апелянт зазначає, що факт неправомірності дій управління Пенсійного фонду України в м. Прилуки та Прилуцькому районі щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, встановлено рішенням Прилуцького міськрайонного суду у справі № 742/106/17, яка набрала законної сили та має преюдиційне значення для вирішення спору у даній справі та не підлягає доведенню відповідно до ст. 35 ГПК України.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності представника відповідача, у зв'язку із неможливістю з'явитися в судове засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Враховуючи, що всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, проте представник відповідача не скористався своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України, та виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обов'язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про задоволення клопотання представника відповідача про розгляд апеляційної скарги у відсутності представника відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія встановила наступне.

07.06.2013 до Прилуцького міськрайонного центру зайнятості звернувся громадянин ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 як такий, що шукає роботу.

Прилуцький міськрайонний центр зайнятості є юридичною особою, що діє на підставі Положення про Прилуцький міськрайонний центр зайнятості, затверджений наказом Чернігівського обласного центру зайнятості 15.03.2016.

Частинами 1, 2 ст. 21 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що діяльність центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, спрямовується і координується Міністром - керівником центрального органу виконавчої влади у сфері соціальної політики. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи. Територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах є юридичними особами публічного права.

Статус безробітного надається особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації в органах державної служби зайнятості.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення" безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно ч.1 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення" особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

В зв'язку із відсутністю підходящої роботи за особистою заявою ОСОБА_3, наказом від 10.06.2013 року № НТ130610 було прийнято рішення про надання ОСОБА_3 статусу безробітного.

Згідно до п.п.2,4 ст.22; п.2 ст.23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п.п.2.7.,2.9. Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 15.06.2015 № 613, наказом від 14.06.2013 року № НТ30614 ОСОБА_3 призначена виплата допомоги по безробіттю.

Відповідно до заяви ОСОБА_3 від 10.06.2014 про припинення його реєстрації в центрі зайнятості та на підставі наказу №НТ140610 від 10.06.2014 було припинено реєстрацію ОСОБА_3 як безробітного.

Відповідно до п.18 ч.2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення» районний центр зайнятості проводить розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення. Розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних Пенсійного фонду України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію єдиної державної податкової політики, а в разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників згідно з Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України і Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 №60/62.

За період з 18.06.2013 по 09.06.2014 ОСОБА_3 було здійснено виплату допомоги по безробіттю у розмірі 10661,82 грн. за час перебування на обліку ОСОБА_3 на обліку в Прилуцькому міськрайонному центрі зайнятості з 18.06.2013р. по 09.06.2014р. йому виплачена допомога по безробіттю в сумі 10661грн.82коп., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень та відомостей про виплати за видами забезпечення, а зарахування даних коштів на особистий рахунок ОСОБА_3 підтверджується листом керуючого ТВБВ №10024/0311 філії Чернігівського обласного управління АТ "Ощадбанк", який було надано на запит позивача.

Постановою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області у справі №742/3690/14 від 22.09.2014, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2014 було визнано неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду в м. Прилуках та Прилуцькому районі у призначенні ОСОБА_3 пенсії за віком на пільгових умовах та зобов'язано Управління Пенсійного фонду в м. Прилуках та Прилуцькому районі призначити ОСОБА_3 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з моменту виникнення права на пенсію з 18.06.2013 року.

Вищезазначеною постановою встановлено, що ОСОБА_3 07.05.2013 звертався до Управління Пенсійного фонду в м. Прилуках та Прилуцькому районі та Головного управління Пенсійного фонду у Чернігівській області з заявою про признання пенсії за віком на пільгових умовах. В свою чергу, судом було визнано такі дії Управління Пенсійного фонду в м. Прилуках та Прилуцькому районі з урахуванням норм чинного законодавства та як наслідок необґрунтованої відмови у задоволенні заяви громадянина ОСОБА_3 про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, тобто визнано дії Управління Пенсійного фонду в м. Прилуках та Прилуцькому районі протиправними.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015р. № 1055 Управління пенсійного фонду України в м. Прилуках та Прилуцькому районі перейменовано на Прилуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України.

В результаті верифікації інформації про осіб, які зареєстровані в державній службі зайнятості як безробітні, які за даними Пенсійного фонду України в період перебування на обліку в державній службі зайнятості отримували різні види пенсій, отримана інформація від Прилуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України, що ОСОБА_3 призначена пенсія з 18 червня 2013 року відповідно до рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22.09.2014року, справа № 2а/742/191/14 (акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення від 09.11.2016 №75).

Позивач вважає, що виплачена допомога по безробіттю в сумі 10661грн.82коп. підлягає поверненню оскільки особа, яка отримує пенсію, не має права відповідно до діючого законодавства перебувати в статусі безробітного.

17.01.2017р. Прилуцький міськрайонний центр зайнятості звернувся до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області з позовною заявою до ОСОБА_3 10661,82 грн. про відшкодування матеріальної шкоди (збитків).

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 27.01.2017 року по справі №742/106/17 відмовлено в задоволенні позову Прилуцького міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди (збитків), виходячи з того, що набуття ОСОБА_3 10 661 грн. 82 коп. виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання ним своїх обов'язків та зловживання ними, не було встановлено, оскільки пенсію на пільгових умовах не було призначено ОСОБА_3 в зв'язку з неправомірними діями компетентного органу, а саме управління Пенсійного фонду України в м. Прилуки та Прилуцькому районі, і він не мав можливості повідомити позивача про призначення йому пенсії в період отримання допомоги по безробіттю до ухвалення судом рішення. Судом не встановлено факту недобросовісного набуття ОСОБА_3 отриманих коштів в сумі 10661грн.82коп., які є матеріальним забезпеченням на випадок безробіття, то зазначена сума не підлягає поверненню позивачу, а позов не підлягає задоволенню.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 13.03.2017р. по справі №742/106/17 апеляційну скаргу Прилуцького міськрайонного центру зайнятості відхилено, а рішення Прилуцького міськрайонного суду від 27.01.2017 року залишено без змін.

Таким чином, рішенням суду було встановлено непричетність ОСОБА_3 до нанесення матеріальної шкоди Прилуцькому міськрайонному центру зайнятості.

На виконання наказу Прилуцького міськрайонного центру зайнятості №28 від 16.03.2017 "Про повернення коштів Прилуцьким об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України" позивачем на адресу відповідача було направлено лист №07/447 від 17.03.2017 з вимогою про повернення грошових коштів у розмірі 10661,82 грн., які було виплачено як допомогу по безробіттю ОСОБА_3 за період з 18.06.2013 по 09.06.2014.

Зазначена вимога була отримана відповідачем 22.03.2017, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 20.03.2017, однак відповідачем відповідь на зазначене звернення надано не було, вказані грошові кошти у розмірі 10661,82 грн. не сплачено.

У зв'язку із чим, позивачем було подано позов у даній справі, який позивач обґрунтовує нормами ст.ст. 1166, 1173 Цивільного кодексу України та зазначає, що відповідно до п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 №198 та п. 7 ч. 1 ст. 31 "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття " виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.

Враховуючи встановлені судом обставини, місцевий суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог оскільки відповідач, відмовляючи ОСОБА_3 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, не знав та міг знати, що такі дії призведуть до завдання позивачу збитків у вигляді здійсненої виплати допомоги по безробіттю у розмірі 10661,82 грн., оскільки при винесенні Постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22.09.2014 по справі №742/3690/14, якою було зобов'язано відповідача призначити ОСОБА_3 пенсію за віком на пільгових умовах, останній вже не перебував на обліку позивача, як безробітна особа.

Крім того, звернення громадянина до позивача для отримання статусу безробітного є використанням прав на підставі волевиявлення особи та не є обов'язком. Таке використання громадянином прав як застрахованої особи, виконання обов'язку позивачем щодо присвоєння статусу безробітного та проведення виплат допомоги не було вчинено в період фактичного отримання громадянином пенсії на пільгових умовах, оскільки по періоду часу не збігається факт присвоєння статусу безробітного, вчинення виплат допомоги по безробіттю та датою фактичного розгляду справи №742/3690/14 та винесення рішення у справі .

Місцевий суд дійшов до висновку про те, що не вбачає умисних дій відповідача, які в період виплати допомоги по безробіттю порушували права позивача, що призвело до неправомірних виплат в сумі 10661,82 грн., оскільки в період з 18.06.2013 року по 09.06.2014 року пенсія громадянину не була призначена й фактичні виплати пенсії в цей період не проводились.

За висновком місцевого суду, оплата страхової виплати ОСОБА_3 позивачем, не свідчить про завдання останньому шкоди, понесенню реальної шкоди, в розумінні цивільного законодавства, оскільки грошові кошти, виплачені позивачем в якості допомоги по безробіттю, не є його власними грошовими коштами, а є коштами, що сплачувалися до Фонду застрахованими особами в якості страхових внесків, в т.ч. ОСОБА_3, а тому вчинені оплати страхових відшкодувань позивачем на суму 10661,82 грн. застрахованій особі, не можуть бути оцінені судом як витрати які позивач зробив або мусив зробити для відновлення свого порушеного права.

Місцевий суд дійшов висновку про те, що твердження позивача про фактичну виплату допомоги по безробіттю у період після призначення пенсії, тобто після 18.06.2013 року, не відповідає матеріалам справи. Відсутність фактичного призначення та виплати пенсії особі відповідачем в період з 18.06.2013 по 09.06.2014, не впливала на настання в період з 18.06.2013 по 09.06.2014 року страхового випадку для застрахованої особи й виконання позивачем обов'язку по здійсненню страхових виплат .

За висновком місцевого суду, наведене свідчить про відсутність причинного зв'язку між діями позивача по фактичній виплаті допомоги по безробіттю в період з 18.06.2013 року по 09.06.2014 року та діями відповідача вчиненими по призначенню та виплаті пенсії громадянину на підставі рішення суду після закінчення виплати по безробіттю та відсутності шкоди позивача.

Місцевий суд вважає, що застосування ст. 1173 ЦК України можливе в разі, коли заподіювач шкоди та відповідач за вказану шкоду в деліктному зобов'язанні не збігаються, оскільки до суб'єктного складу заподіювачів шкоди при застосуванні ст.1173 ЦК України відносяться колегіальні та одноособові органи державної влади, наділені державно-владними повноваженнями - законодавчої, судової, виконавчої, виборні та інші органи територіальних громад, місцевого самоврядування. Окрім того, відповідальність за шкоду, завдану державними органами, органами влади та місцевого самоврядування несе саме держава України й відповідачами за такими позовами є фінансові органи держави.

Колегія апеляційного суду не погоджується з вищезазначеними висновками місцевого господарського суду, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п.1 Положення про Пенсійний фонд України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014р. № 280 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню.

Відповідно до положень ст.107 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законам, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов'язків з адміністративного правління Накопичуваним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені ст.1166 ЦК України, згідно з частин 1,2,4 якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Факт неправомірності дій управління Пенсійного фонду України в м. Прилуки та Прилуцькому районі щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, встановлено рішенням суду по справі №742/106/17, що набрало законної сили та має преюдиційне значення для вирішення спору у справі № 927/445/17 та не підлягає доведенню.

Відповідно до ст.35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, саме наслідком неправомірної відмови відповідача щодо призначення ОСОБА_3 пенсії за віком на пільгових умовах стало звернення безробітного до центру зайнятості та отримання допомоги по безробіттю за період з 18.06.2013р. по 09.06.2014р. в сумі 10661 грн. 82 коп, що спричинило завдання збитків центру зайнятості.

Таким чином, протиправна дія відповідача у вигляді є причиною, а шкода, яка завдана центру зайнятості - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до п.37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року №198, центр зайнятості припиняє реєстрацію з дня досягнення особою встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку або призначення пенсії за віком на пільгових умовах чи за вислугу років.

Згідно з п.7 ч.1 ст.31 „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.

Позивачу лише 18.10.2016р. в результаті верифікації інформації про осіб, які зареєстровані в державній службі зайнятості як безробітні, які за даними Пенсійного фонду України в період перебування на обліку в державній службі зайнятості отримували різні види пенсій, стало відомо від Прилуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України, що ОСОБА_3 призначена пенсія з 18 червня 2013 року відповідно до постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22.09.2014, справа № 742/3690/14 якою зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Прилуках та Прилуцькому районі призначити ОСОБА_3 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з моменту виникнення права на пенсію, визнано неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду в м. Прилуках та Прилуцькому районі у призначенні ОСОБА_3 пенсії за віком на пільгових умовах. Вказана постанова залишена в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2014 року у справі № 742/3690/14, ухвалою Вищого адміністративного суду від 14.01.2015 року у відкритті касаційного провадження органу Пенсійного фонду відмовлено.

28.10.2016р. Прилуцьким міськрайонним центром зайнятості направленні на адресу Прилуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України запит про підтвердження інформації про призначення пенсії ОСОБА_3

08.11.2016р. отримана відповідь від Прилуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України про призначення пенсії ОСОБА_3 з 18 червня 2013 відповідно до рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22.09.2014року, справа № 742/3690/14.

На підставі отриманої відповіді Прилуцьким міськрайонним центром зайнятості складений акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення від 09.11.2016р. №75 в односторонньому порядку.

На підставі вищевикладеного колегія приходить до висновку про те, що допомога по безробіттю у період після призначення пенсії (після 8 червня 2013 року) була виплачена ОСОБА_3 всупереч вимогам ч.1 ст. 43 Закону України „Про зайнятість населення" через неправомірні дії Управління пенсійного фонду України в м. Прилуках та Прилуцькому районі, які постановою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22.09.2014 року по справі № 742/3690/14 та ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2014 року у справі №742/3690/14 визнані протиправними.

Відповідно до положень ст.107 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов'язків з адміністративного управління Накопичуваним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідальність органу державної влади настає у випадку незаконного рішення, незаконної дії чи бездіяльності, шкідливого результату такої поведінки (шкода), причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою.

Аналізуючи обставини справи, колегія приходить до висновку про те, що у неправомірних діях Управління пенсійного фонду України в м. Прилуках та Прилуцькому районі наявний склад цивільного правопорушення:

1) протиправна поведінка - неправомірна відмова Управління Пенсійного фонду в м. Прилуках та Прилуцькому районі у призначенні ОСОБА_3 пенсії за віком на пільгових умовах, що має преюдиційне значення;

2) збитки - розмір виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_3;

3) причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника та збитками - наслідком неправомірної відмови відповідача щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах стало звернення безробітного до центру зайнятості та отримання допомоги по безробіттю, що спричинило завдання збитків центру зайнятості;

4) вина - пенсія на пільгових умовах не була своєчасно призначена ОСОБА_3 саме з вини Управління Пенсійного фонду України в м. Прилуки та Прилуцькому районі. Вина у цивільному праві існує у формі умислу або необережності. За загальним правилом, форми вини у цивільному праві не мають істотного значення і не впливають на розмір відповідальності.

Відповідно до п.19 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань здійснюють контроль за використанням коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, застосовують в установленому законодавством порядку фінансові санкції а накладають адміністративні штрафи.

Згідно ч.2 ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд зобов'язаний вживати заходів до раціонального використання коштів і забезпечення фінансової стабільності Фонду.

Враховуючи вищенаведене, колегія приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 10661,82 грн., яка виникла внаслідок протиправних дій відповідача.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтями 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення місцевого суду у зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального права підлягає скасуванню, а апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Прилуцького міськрайонного центру зайнятості на рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.06.2017р. у справі № 927/455/17 задовольнити.

Рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.06.2017р. у справі № 927/455/17 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Прилуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України (17500, Чернівгіська обл., м. Прилуки, вул. 1 Травня, 48А, ) на користь Прилуцького міськрайонного центру зайнятості (17500, Чернігівська обл., м. Прилуки, вул. Вокзальна, 46, р/р 1006 ГУ ДКСУ Чернігівської обл. МФО 853592, код 14241641) матеріальну шкоду у сумі 10 661, 82 грн.

Видати наказ.

Видачу наказу доручити Господарському суду Чернігівської області.

Матеріали справи № 927/455/17 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді А.Г. Майданевич

Ю.Б. Михальська