ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 року Справа № 920/1059/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Поляк О.І. (доповідач),
суддів:Данилової М.В., Ходаківської І.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на постановуХарківського апеляційного господарського суду від 24.04.2017
у справі№ 920/1059/16 Господарського суду Сумської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
доКомунального підприємства "Ромникомунтепло" Роменської міської ради
простягнення 133 926,78 грн

за участю представників

від позивача: Старчик А.А.;

від відповідача: не з'явились;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Сумської області від 21.02.2017 у справі № 920/1059/16 (головуючий суддя - Джепа Ю.А., судді: Соп'яненко О.Ю., Яковенко В.В.) позов задоволено частково. Стягнуто з КП "Ромникомунтепло" Роменської міської ради на користь ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 37 212,11 грн пені, 2 175,37 грн 3 % річних, 3 681,01 грн інфляційних збитків. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 24.04.2017 № 920/1059/16 (головуючий суддя - Гетьман Р.А., судді: Россолов В.В., Хачатрян В.С.) рішення Господарського суду Сумської області від 21.02.2017 у справі № 920/1059/16 скасовано в частині часткового задоволення позову і стягнення з КП "Ромникомунтепло" Роменської міської ради на користь ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 37 212,11 грн пені, 2 175,37 грн 3% річних, 3 681,01 грн інфляційних збитків. Прийнято в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі. В решті рішення Господарського суду Сумської області від 21.02.2017 у справі № 920/1059/16 залишено без змін.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить її скасувати та залишити в силі рішення Господарського суду Сумської області від 21.02.2017 у справі № 920/1059/16.

Касаційна скарга мотивована порушенням та неправильним застосуванням господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст. 549 - 552 Цивільного кодексу України, ст.ст. 230 - 232 Господарського кодексу України, приписів Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", ст.ст. 4-2, 43, 105 Господарського процесуального кодексу України.

25.09.2017 відповідачем до Вищого господарського суду України було подано відзив на касаційну скаргу в якому КП "Ромникомунтепло" Роменської міської ради просило постанову Харківського апеляційного господарського суду від 24.04.2017 № 920/1059/16 залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв'язку з відпусткою судді Сибіги О.М. справу № 920/1059/16 передано для розгляду колегії суддів у складі: Поляк О.I. - головуючий, Данилова М.В., Ходаківська І.П.

У призначене судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача не скористався своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні.

Розглянувши матеріали касаційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено господарськими судами, 19.12.2014 між ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та КП "Ромникомунтепло" Роменської міської ради (покупець) було укладено договір купівлі-продажу природного газу № 3228/15-ТЕ-29, за умовами якого продавець зобов'язався передати у власність покупця протягом 2015 року природний газ, ввезений на митну територію України позивачем за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити природний газ на умовах цього договору.

Згідно з п. 1.2 договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

Пунктом 2.1 договору сторони погодили, що продавець передає покупцеві з 01.01.2015 по 31.12.2015 газ обсягом до 6 300,0 тис. куб. м, у тому числі по місяцях кварталів за графіком, наведеним у цьому пункті.

Відповідно до п. 3.3 договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Згідно з п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

За невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором (п. 7.1 договору).

Відповідно до п. 7.2 договору у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років (п. 9.3 договору).

Згідно з п. 11.1 договору він набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31.12.2015, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Господарськими судами встановлено, що на виконання умов вказаного договору ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" протягом січня - грудня 2015 року поставило, а КП "Ромникомунтепло" прийняло природний газ на загальну суму 7 620 847,41 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу за зазначений період.

Однак КП "Ромникомунтепло" свої зобов'язання щодо своєчасної оплати поставленого природного газу належним чином не виконало та здійснило остаточний розрахунок за вказаний газ 16.02.2016.

При цьому частину вартості природного газу, одержаного за договором № 3228/15-ТЕ-29 КП "Ромникомунтепло" оплатило відповідно до умов спільних протокольних рішень № 333 від 18.02.2015 (на суму 367 187,725 грн), № 1024 від 14.05.2015 (на суму 587 663,72 грн), № 169 від 21.01.2016 (на суму 1 500 000,00 грн), підписуючи які сторони фактично погодили, що вартість природного газу, поставленого за договором купівлі-продажу природного газу № 3228/15-ТЕ-29 від 19.12.2014, підлягає сплаті шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі кожного спільного протокольного рішення.

Крім того, 07.12.2015 між ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та КП "Ромникомунтепло" Роменської міської ради, Територіальним органом Казначейства у Сумській області, Департаментом фінансів Сумської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Роменського міськвиконкому Сумської області, управлінням житлово-комунального господарства Роменської міської ради, ПАТ "Укргазвидобування" було укладено договір № 243/375-в та договір № 244/375-в про організацію взаєморозрахунків, за умовами яких сторони дійшли згоди щодо погашення заборгованості КП "Ромникомунтепло" Роменської міської ради перед ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за спожитий у 2015 році природний газ за договором № 3228/15 -ТЕ-29 у сумі 1 100 000,00 грн (договір № 243/375-в від 07.12.2015) та у сумі 611 000,00 грн (договір № 244/375-в від 07.12.2015).

Відповідно до п.п. 1, 2, 3 п. 12 договорів про організацію взаєморозрахунків сторони зобов'язувалися забезпечити подання до територіальних органів Казначейства належним чином оформлених договорів та платіжних документів згідно з Порядком та умовами надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водо достачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування; не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору; перерахувати кошти наступній стороні.

В пункті 17 договорів про організацію взаєморозрахунків сторони погодили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Як встановлено господарськими судами, КП "Ромникомунтепло" Роменської міської ради було сплачено на користь ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" грошові кошти в сумі: 1 100 000,00 грн за платіжним дорученням № 4 від 09.12.2015 в межах договору про організацію взаєморозрахунків № 243/375-в від 07.12.2015; 611 000,00 грн за платіжним дорученням № 5 від 09.12.2015 в межах договору про організацію взаєморозрахунків № 244/375-в від 07.12.2015.

При цьому КП "Ромникомунтепло" РМР не допущено прострочення оплати вартості отриманого природного газу за умовами договорів про організацію взаєморозрахунків та спільних протокольних рішень.

Частина вартості газу у розмірі 3 454 995,97 грн була сплачена КП "Ромникомунтепло" Роменської міської ради за рахунок коштів підприємства відповідно до вимог постанови КМУ № 217 від 18.06.2014 "Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов'язки", що підтверджується довідкою № 856 від 14.12.2016, довідкою про перераховані кошти № 857 від 14.12.2016.

У зв'язку з тим, що КП "Ромникомунтепло" Роменської міської ради в порушення умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу природного газу від 19.12.2014 № 3228/15-ТЕ-29 не розрахувалося за отриманий природний газ у встановлені договором строки, ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Сумської області з позовом до КП "Ромникомунтепло" Роменської міської ради про стягнення з останнього на користь ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 133 926,78 грн у тому числі: 117 805,52 грн пені, 8 187,20 грн 3% річних, 7 934,05 грн інфляційних втрат.

Частково задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з того, що у зв'язку з укладенням, в тому числі, між сторонами спільних протокольних рішень і договорів про організацію взаєморозрахунків відсутні правові підстави для стягнення з відповідача пені, інфляційних та відсотків річних нарахованих на суму вартості природного газу, сплачену останнім в межах вказаних протокольних рішень та договорів, враховуючи належне виконання КП "Ромникомунтепло" Роменської міської ради їх умов. При цьому нарахування відповідачу пені, інфляційних та відсотків річних на суму вартості природного газу, яка була сплачена останнім самостійно, є правомірним, оскільки така заборгованість не була предметом регулювання ані договору про організацію взаєморозрахунків, ані спільних протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків. Списання ж вказаних сум на підставі Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", на що посилався відповідач, можливе лише в позасудовому порядку шляхом включення підприємств до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, та подання вказаними підприємствами необхідних документів, на підтвердження чого відповідачем доказів подано не було.

Скасовуючи рішення господарського суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та приймаючи в цій частині нове рішення про відмову в позові, апеляційний господарський суд виходив з того, що нараховані відповідачу на сплачену ним самостійно вартість природного газу суми пені, 3% річних та інфляційних втрат підлягають списанню відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", оскільки відповідно до умов вказаного Закону єдиною умовою для такого списання є набрання ним чинності та сплата основної заборгованість за отриманий природний газ до набрання чинності зазначеним Законом, а відтак відсутні правові підстави для стягнення з КП "Ромникомунтепло" Роменської міської ради вказаних сум пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Суд касаційної інстанції погоджується із зазначеними висновками апеляційного господарського суду, виходячи з такого.

30.11.2016 набув чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016 (далі - Закон), яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості. Реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості - державна відкрита, загальнодоступна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про підприємства та організації, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону.

Згідно зі ст. 2 Закону дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Статтею 3 Закону передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Отже, з наведених норм вбачається, що для здійснення процедури врегулювання заборгованості, а це - зменшення, списання та/або реструктуризакція, необхідною умовою є включення до реєстру обсягів заборгованості теплопостачального підприємства, з метою її врегулювання за домовленістю сторін шляхом вчинення відповідних правочинів.

При цьому ч. 3 ст. 7 Закону, яка окремо регулює списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення, передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Таким чином, даною нормою законодавець передбачив можливість уникнення божником відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання у сфері теплопостачання як у спосіб ненарахування йому неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних на початкову заборгованість, так і у спосіб списання цих нарахувань.

Крім того, вказаною нормою, не ставиться право ненарахування неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних в залежність від будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності Законом.

Як встановлено господарськими судами та вбачається з матеріалів справи, заборгованість зі сплати вартості отриманого за договором від 19.12.2014 № 3228/15-ТЕ-29 природного газу була погашена відповідачем у повному обсязі 16.02.2016, тобто до набрання чинності Законом (30.11.2016), а відтак висновки суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача сум штрафних та фінансових санкцій, нарахованих на частину заборгованості за отриманий природний газ, яка була сплачена останнім за рахунок власних коштів, у зв'язку з тим, що вона підлягає списанню в силу норми Закону, відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд дійшов до правомірних висновків про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги про те, що списання неустойки, відсотків річних, інфляційних втрат відповідно до приписів Закону може бути реалізовано лише шляхом їх включення до реєстру, не приймаються судом касаційної інстанції до уваги, оскільки включення вказаних сум до реєстру має відбуватися з метою їх списання поза межами судового провадження, шляхом вчинення сторонами даних правовідносин відповідних правочинів, в той час як здійснення захисту права позивача саме на нарахування неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних за наявності імперативної норми, яка обмежує позивача в цьому праві та задоволення такого позову породжує обов'язкове виконання в примусовому порядку судового рішення, заборгованість за яким підлягає списанню в силу Закону, що суперечить принципам розумності та юридичної визначеності.

За таких обставин Вищий господарський суд України дійшов висновку, що постанову Харківського апеляційного господарського суду від 24.04.2017 № 920/1059/16 слід залишити без змін, а касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - без задоволення.

В силу ст. 49 ГПК України судовий збір за розгляд касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 24.04.2017 № 920/1059/16 залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 24.04.2017 № 920/1059/16 залишити без змін.

Головуючий суддя О.І. Поляк

Судді М.В. Данилова

І.П. Ходаківська