ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 року Справа № 915/2220/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Карабаня В.Я. -головуючого,
Корнілової Ж.О.,
Нєсвєтова Н.М.,
розглянувши матеріали касаційної
скаргифермерського господарства "Іванов"
напостанову Одеського апеляційного господарського суду від 15.06.17
у справі№915/2220/15 господарського суду Миколаївської області
за позовомфермерського господарства "Іванов"
допублічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз"
простягнення 367 599,22грн.,
за участі представників сторін:

від позивача - Іванов В.О., Дзицюк А.М.,

від відповідача - Козирєв А.В.,

У С Т А Н О В И В:

30.12.2015 фермерське господарство "Іванов" звернулися до господарського суду Миколаївської області з позовом про стягнення з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" 367 599,22грн. збитків, понесених унаслідок неправомірних дій останніх щодо припинення газопостачання.

10.02.2017 рішенням господарського суду Миколаївської області (суддя Фролов В.Д.) позовні вимоги, з урахуванням заяви про їх зменшення, задоволено та присуджено до стягнення з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" на користь фермерського господарства "Іванов" збитків у сумі 411 889,89грн., у тому числі 346 779,09грн. реальних збитків, 65 110,73грн. упущеної вигоди, та судові витрати.

15.06.2017 постановою Одеського апеляційного господарського суду (судді Будшевська Л.О., Мишкіна М.А., Таран С.В.) рішення від 10.02.2017 скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі фермерське господарство "Іванов" посилалися на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, тому просили скасувати постанову від 15.06.2017 а рішення місцевого господарського суду від 10.02.2017 залишити в силі.

Проаналізувавши касаційну скаргу на предмет її обґрунтованості у сукупності з іншими матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення вимог скарги виходячи з наступного.

Як видно із матеріалів справи та встановлено господарськими судами, 30.12.2012 між сторонами у справі було укладено типовий договір № ТП-ПР-1127131-МГ на постачання природного газу за регульованим тарифом (в межах обсягів природного газу для забезпечення потреб промислових підприємств та інших суб'єктів господарювання, які є кінцевим споживачем), дія якого щороку пролонгується сторонами.

25.11.2014 представниками ПАТ "Миколаївгаз" була проведена технічна перевірка засобу вимірювальної техніки - лічильника ВК. G 25, зав. № 22715527, який встановлено для обліку спожитого позивачем природного газу про що складено відповідний акт. Цієї ж дати Новоодеським УЕГГ у присутності представника ФГ "Іванов" складено Акт № 25 про припинення (обмеження) газопостачання та пломбування вхідної засувної арматури газопроводу або газорозподільного пункту (за його наявності) від 25.11.2014 у зв'язку із наявністю заборгованості за договором на постачання природного газу № ТП-ПР-1127131-МГ. Зазначений Акт підписано представником позивача без жодних зауважень. Про припинення газопостачання відповідач також направив повідомлення № 21 від 26.11.2014 на адресу позивача (яке отримано останнім 02.12.2014), із пропозицією самостійно відключити від газових мереж газоспоживання і підготувати до пломбування газоспоживне обладнання у термін до 05.12.2014. У разі ж невиконання зазначеної вимоги, газопостачання буде припинено (обмежено) у примусовому порядку.

05.12.2014 Новоодеською УЕГГ складено Акт №488 про припинення (обмеження) газопостачання та пломбування вхідної засувної арматури газопроводу або газорозподільного пункту (за його наявності) відповідно до якого припинено (обмежено) газопостачання та опломбовано ФГ "Іванов".

Обгрунтовуючи позовні вимоги у цій справі, фермерське господарство "Іванов" зазначали, що рішенням господарського суду Миколаївської області від 27.02.2015 у справі №915/2079/14, яке вступило в законну силу, встановлено протиправність дій публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" щодо припинення газопостачання фермерському господарству "Іавнов" та зобов'язано ПАТ "Миколаївгаз" відновити постачання природного газу фермерському господарству за адресою: Миколаївська обл., Новоодеський р-н, с. Себине, вул. Гетьманцева, 1а. Втім таких дій не було вчинено, що на думку позивача призвело до зіпсування продукції, понесення ним збитків, які підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Зі змісту положень ч.1 ст.225 ГК України убачається, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Отже під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Таким чином, збитки є наслідками неправомірної поведінки, дії чи бездіяльності особи, яка порушила права або законні інтереси іншої особи, зокрема, невиконання або неналежне виконання установлених вимог щодо здійснення господарської діяльності, господарське правопорушення, порушення майнових прав або законних інтересів інших суб'єктів тощо.

Водночас для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків необхідною є наявність усіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінка боржника, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання; наявності шкоди (збитки - це грошове вираження шкоди); причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вини боржника.

Обов'язок доведення наявності зазначених елементів порушення господарського зобов'язання покладається на позивача. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. Необхідно також довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач внаслідок дій відповідача зазнав втрат у зв'язку з псуванням м'ясної продукції на суму 156 779,09грн., втрат для відновлення свого порушеного права на суму 190 000,00грн., неодержаних доходів (упущена вигода) у розмірі 65 110,73грн. При цьому фермерському господарству "Іванов", які були переконані у правомірності своїх дій, що в підсумку підтвердилося рішенням суду від 27.02.2015 у справі №915/2079/14, яким визнано неправомірними дії відповідача, було завдано як реальних збитків (псування продукції, самостійно зроблені витрати для відновлення свого права), так і неодержаний дохід (згідно укладених договорів з іншими підприємствами), про що правильно зазначено судом першої інстанції. До того ж відповідні витрати підтверджуються наявними у матеріалах справи висновками судових експертиз та документально відображено у фінансовій звітності позивача.

З урахуванням зазначеного, не заслуговують на увагу висновки суду апеляційної інстанції про те, що незважаючи на попередження ПАТ "Миколаївгаз" про відключення ФГ "Іванов" від газопостачання, останні розпочали технологічний процес виготовлення продукції та не запобігли виникненню збитків своїми діями.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про недотримання судом апеляційної інстанції вимог ст.ст. 43, 47, 43, 105 ГПК України стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, тому висновки апеляційного господарського суду є помилковими, спростовуються фактичними обставинами справи та зібраними у ній доказами, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку та вирішено спір у відповідності до вимог закону.

Відповідно до ст.111-7 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно приписів ч.1 ст.111-10 ГПК України підставою для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Пунктом 6 статті 111-9 ГПК України визначено, що касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити в силі одне із раніше прийнятих рішень або постанов.

Беручи до уваги викладене та повноваження касаційної інстанції, колегія суддів погоджується з рішенням місцевого господарського суду, який відповідно до приписів статті 43 ГПК України, правильно установив обставини справи на основі зібраних у матеріалах справи доказах, вірно застосував норми матеріального та процесуального права, зважаючи на що постанова апеляційного господарського суду підлягає скасуванню, а законне й обгрунтоване рішення - залишенню в силі.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 -11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу фермерського господарства "Іванов" задоволити.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 15.06.2017 скасувати, а рішення господарського суду Миколаївської області від 10.02.2017 у справі №915/2220/15 залишити в силі.

Стягнути з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" на користь фермерського господарства "Іванов" 7 414,00грн. судового збору за розгляд касаційної скарги.

Доручити господарському суду Миколаївської області видати відповідний наказ.

Головуючий суддяВ.Я. Карабань
СуддяЖ.О. Корнілова
СуддяН.М. Нєсвєтова