ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2017 року Справа № 904/7642/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Кузнецова І.Л., Чимбар Л.О.

секретар судового засідання Абадей М.О.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність №6 від 04.01.2017р.

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність №ББУ/ПУ423/СЛ/16 від 06.12.2016р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2017р. у справі №904/7642/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шахтоуправління "Донбас", м.Селидове, Донецька область

до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м.Павлоград, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за договором №14-16/415-КП від 10.06.2014р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2017р. у справі №904/7642/17 (суддя Петренко І.В.) позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Шахтоуправління "Донбас" 1014564,00 грн. основної заборгованості; 87409,80 грн. трьох процентів річних; 880868,51 грн. інфляційних втрат; 29743,05 грн. судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Означене рішення місцевого господарського суду вмотивоване тим, що вимоги позивача в частині стягнення суми основного боргу є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та не спростованими відповідачем. Перевіривши здійснені позивачем розрахунки трьох процентів річних та інфляційних втрат, суд визнав їх такими, що містять помилки та дійшов висновку про необхідність їх перерахунку.

Відповідач (ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля"), не погодившись з рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2017р. у справі №904/7642/17 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте при неповному встановленні обставин, що мають значення для справи, висновки суду суперечать обставинам та матеріалам справи. Просить скасувати повністю рішення господарського суду по справі, у позові відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що документально не підтверджено, що вказаний в Специфікації до договору стрілочний перевід вартістю 120000,00 грн. перевозився залізницею, оскільки в залізничних накладних №51878080 та №51878056 від 08.08.2014р. відсутній відповідний код зазначеного вантажу 414030, таким чином висновки суду суперечать матеріалам справи, а саме вказаним залізничним накладним, п.4.3. Договору та п.2 Специфікації до Договору. Також відповідач вказує на те, що суд встановив, що за залізничними накладними №51951564 та №51951556 від 12.08.2014р. відвантажений товар на загальну суму 135000,00 грн., проте видаткова накладна №РН-0000022 має дату 19.08.2015р., акт приймання передачі вантажу №РН0000022 також від 19.08.2015р., тобто отримання вантажу відбулось через 371 день з дати відвантаження; також суд встановив, що за залізничними накладними №51970697 та №51970895 від 13.08.2014р. відвантажений товар на загальну суму 512064,00 грн., проте видаткова накладна №РН-0000084 має дату 15.09.2015р., акт приймання передачі вантажу №РН0000084 також від 15.09.2015р., тобто отримання вантажу відбулось через 397 днів з дати відвантаження. Апелянт вказує, що за п.1 Специфікації до Договору товар повинен бути поставлений на протязі 10 днів з дати відвантаження, при цьому суд безпідставно послався на п.3.5. Договору, оскільки в зазначеному пункті вказано, що обов'язок покупця вважається виконаним з моменту прийняття і оплати поставленої продукції. Крім того відповідач вважає, що судом не дано належної оцінки фактичного виконання постачальником умов п.3 Специфікації до договору Інкотермс 2000 склад постачальника FCA, за умовами FCA у постачальника немає обов'язку укладати договір перевезення, але фактично договір перевезення укладений постачальником, який без участі представника покупця завантажив товар та зазначив у залізничних накладних станцію призначення Ароматна, Придніпровської залізниці, що відповідає п.1 Специфікації, за яким постачальник повинен отримати від покупця реквізити отримувача продукції та підтвердження платника залізничного тарифу. Оскільки договір перевезення був укладений, висновок суду, що товар переданий покупцеві на дату залізничної накладної не відповідає фактичним обставинам справи. На думку скаржника, висновки суду суперечать матеріалам справи, а саме зазначеним залізничним накладним і видатковим накладним, п.3.5., 4.3. Договору, п.1, 3 Специфікації до Договору.

Позивач (ТОВ "Шахтоуправління "Донбас") у відзиві на апеляційну скаргу та в додаткових поясненнях до відзиву на апеляційну скаргу не погоджується з доводами відповідача та вважає ухвалене судом першої інстанції рішення законним, обґрунтованим і таким, що відповідає чинному законодавству.

Позивач зазначає, що продукція поставлялася не нова, а колишнього вжитку та в розібраному вигляді, що і визначило відповідний код вантажу. Також зазначає, що згідно умов FCA Інкотермс 2000 продавець здійснює поставку товару шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. Поставка вважається здійсненою, якщо названим місцем поставки є площі продавця: коли товар завантажений на транспортний засіб, наданий перевізником, що призначений покупцем, чи іншою особою, що діє від імені останнього. Стверджує, що відповідно до умов п. 1 Специфікації, позивач після отримання від відповідача листа про реквізити Одержувача продукції, підтвердження ТОВ "Лемтранс" (призначеним відповідачем експедитором спірної поставки, про що свідчать лист відповідача про реквізити Одержувача продукції та скріншоти заявок в "АС МЕСПЛАН") сплати залізничного тарифу, протягом 10 календарних днів передав продукцію призначеному відповідачем перевізнику у названому місці, тобто здійснив поставку відповідно до умов FCA Інкотермс 2000 у строк, передбачений Специфікацією. Позивач вказує, що продукція поставлена ТОВ "Шахтоуправління "Донбас" відповідачу відповідно до умов договору та специфікації на станції Кальміус Донецької залізниці, прийнята відповідачем без будь-яких зауважень та заперечень, отже надані до матеріалів справи залізничні накладні, видаткові накладні та акти приймання-передачі підтверджують факт передачі продукції у погодженому сторонами місці призначення та її прийняття відповідачем у повному обсязі.

У судовому засіданні 25.10.2017р. оголошувалась перерва до 08.11.2017р.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.11.2017р. апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2017р. у справі №904/7642/17 прийнята до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Подобєд І.М. (доповідач), судді - Кузнецова І.Л., Чимбар Л.О.

У судовому засіданні 08.11.2017р., в якому у зв'язку зі зміною складу суду розгляд справи розпочатий заново, представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити з підстав, зазначених у скарзі. Зокрема, представник відповідача звертав увагу суду на те, що позивач не надав належних доказів на підтвердження отримання відповідачем частини товару (стрілочного переводу) залізничним транспортом, а також вважає, що строк виконання грошових зобовязань за спірною поставкою не настав. Представник позивача заперечував на задоволенні апеляційної скарги з підстав, зазначених у відзиві на апеляційну скаргу та додаткових поясненнях.

В судовому засіданні 08.11.2017р. за результатами перегляду справи судом апеляційної інстанції оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено з матеріалів справи, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Шахтоуправління "Донбас" (Постачальник) та Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля", яке в подальшому змінило найменування на Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" (Покупець), укладений договір №14-16/415-КР від 10.06.2014р. (надалі - Договір) відповідно до умов п.п.1.1.-1.2. якого Постачальник зобов'язався поставити у власність Покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення колишнього вжитку (надалі - продукція), в асортименті, кількості, у строки, за ціною узгодженими сторонами у цьому Договорі і Специфікаціях, які є невід'ємними частинами до цього Договору. Покупець зобов'язався прийняти і оплатити продукцію, яка поставляється у його власність в порядку, передбаченому умовами цього Договору.

Згідно з п. 3.1. Договору, поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами і у строки, узгоджені сторонами в Специфікаціях до Договору.

В п. 3.3. Договору сторони передбачили, що в доказ поставки Постачальник зобов'язаний надати Покупцеві наступні документи: рахунок-фактуру; податкову накладну; відповідні товаросупровідні накладні (видаткова накладна, товарно-транспортна накладна).

За умовами пунктів 4.1., 4.2. Договору, загальна сума Договору визначається загальною сумою всіх Специфікацій до цього Договору, але не повинна перевищувати 1250000,00 грн. з ПДВ. Ціни на продукцію, що поставляється Постачальником, встановлюються сторонами у відповідних Специфікаціях до Договору.

У пункті 5.1. Договору сторони обумовили, що у разі невиконання або неналежного виконання будь-якої зі сторін прийнятих на себе по цьому договору зобов'язань, вона несе відповідальність перед іншою стороною відповідно до вимог діючого законодавства України.

За порушення строків оплати продукції Покупець несе відповідальність в розмірі подвійної залікової ставки НБУ за кожен день прострочення від вартості неоплаченої продукції.

Договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2014р. включно. У випадку невиконання (неналежного виконання) сторонами (стороною) своїх зобов'язань за цим Договором, строк дії Договору продовжується до повного виконання сторонами всіх прийнятих на себе зобов'язань (п. 7.1. Договору).

10.06.2014р. сторонами підписано та скріплено їх печатками Специфікацію до Договору (а.с.14), в якій узгоджено продукцію, що підлягає поставці, а саме: рейко-шпальна решітка Р65, скріплення кб, шпали з.б., епюрой 1600 шт. на 1 км шляху, б/у закуп - одиниця виміру - МПГ, кількість 520,00, ціна без ПДВ 1500,00 грн., загальною вартістю без ПДВ 780000,00 грн.; стрілочні переводи, типу Р65, марки 1/9 в комплекті з з.б. брусами, проект №2215.00.000-01 (правосторонній), к/в закуп - одиниця виміру - КМП, кількість 1,0, ціна без ПДВ 150000,00 грн., загальною вартістю без ПДВ 150000,00 грн.; стрілочні переводи, типу Р65, марки 1/9 в комплекті з дерев'яними брусами проект №2434.00.000 (лівосторонній), б/у закуп - одиниця виміру - КМП, кількість 1,0, ціна без ПДВ 100000,00 грн., загальною вартістю без ПДВ 100000,00 грн.

Також цією специфікацією визначено строк поставки: протягом 10 календарних днів від дати отримання постачальником реквізитів одержувача продукції і підтвердження платника залізничного тарифу; визначено умови оплати: розрахунки за продукцію, що поставляється Постачальником по даній Специфікації здійснюється Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника на 30 (тридцятий) календарний день з моменту поставки відповідної партії продукції. Умови поставки: FCA ("Інкотермс-2000"), склад постачальника - ст. Кальміус, Донецька залізниця (м. Макіївка).

На виконання умов Договору та Специфікації до нього позивач поставив відповідачу продукцію за наступними документами:

08.08.2014р. поставлено продукцію на загальну суму 367500,00 грн., що підтверджується: - залізничною накладною №51878080 від 08.08.2014р.; - залізничною накладною №51878056 від 08.08.2014р.; - видатковою накладною №РН-0000001 від 10.09.2014р. на суму 247500,00 грн.; - актом №РН-0000001 від 10.09.2014р. приймання-здачі товару; - видатковою накладною №РН-0000001 від 15.10.2014р. на суму 120000,00 грн.; - актом №РН-0000001 від 15.10.2014р. (а.с.16-20);

12.08.2014р. поставлено продукцію на загальну суму 135000,00 грн., що підтверджується: - залізничною накладною №51951564 від 12.08.2014р.; - залізничною накладною №51951556 від 12.08.2014р.; - видатковою накладною №РН-0000022 від 19.08.2015р. на суму 135000,00 грн.; - актом №РН-0000022 від 19.08.2015р. приймання-здачі товару (а.с.21-24);

13.08.2014р. поставлено продукцію на загальну суму 512064,00 грн., що підтверджується: - залізничною накладною №51970697 від 13.08.2014р.; - залізничною накладною №51970895 від 13.08.2014р.; - видатковою накладною №РН-0000084 від 15.09.2015р. на суму 512064,00 грн.; - актом №РН-0000084 від 15.09.2015р. приймання-здачі товару (а.с.25-28).

Про отримання продукції відповідачем свідчать підписи його представників на вказаних видаткових накладних без будь-яких зауважень.

03.10.2016р. за № 218-юр позивач направив відповідачу цінним листом з описом вкладення вимогу про сплату заборгованості за договором №14-16/415-КП від 10.06.2014р. у сумі 1014564,00 грн., проте, зазначена вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Невиконання відповідачем перед позивачем своїх зобов'язань щодо оплати отриманої продукції стало причиною спору, що є предметом розгляду в даній справі.

Згідно заявлених позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у сумі 1014564,00 грн., а також 3% річних у сумі 87493,20 грн. та інфляційні втрати у сумі 935836,04 грн., нарахованих у зв'язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх грошових зобов'язань за період з 10.09.2014р. по 25.07.2017р.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача, місцевий господарський суд виходив із того, що договір поставки є дійсним, укладеним належним чином, а тому є обовязковим для виконання сторонами. Накладні підписані представниками позивача та відповідача без будь-яких зауважень та заперечень, крім того скріплені печатками підприємств позивача та відповідача. З огляду на положення пункту 4.3. Договору та пункту 2 Специфікації строк оплати товару є таким, що настав. Станом на 16.08.2017р. заборгованість відповідача перед позивачем складає 1014564,00 грн. Доказів оплати товару в сумі 1014564,00 грн. ні позивач, ні відповідач господарському суду не надали. Доводи, наведені в обґрунтування позову, відповідач належними доказами не спростував. Доказів повернення вказаного товару позивачу відповідач не надав. Тому, за висновком місцевого господарського суду, вимога позивача про стягнення суми 1014564,00 грн. є обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню. Вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних, нарахованих на зазначену суму основного боргу, за висновком суду також є правомірною, але підлягає частковому задоволенню у звязку з помилками в розрахунках.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Як правильно визначив місцевий господарський суд, укладений між сторонами договір за своєю природою є договором поставки.

Згідно ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України та ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України), Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар (ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 334 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктами 3.5. та 3.6. Договору сторони обумовили, що зобов'язання Постачальника вважаються виконаними з моменту передачі продукції в узгодженому місці призначення поставки відповідно до п.3.4. Договору. Зобов'язання Покупця вважаються виконаними з моменту прийняття і оплати поставленої продукції.

Як встановлено вище, відповідно до пункту 3.4. Договору та Специфікації, сторони визначили, що при поставці залізничним транспортом, датою поставки вважається дата календарного штемпелю відправлення: залізничної станції Кальміус Донецької залізниці, зазначеної в залізничній накладній.

Право власності на продукцію від Постачальника до Покупця переходять в момент поставки продукції (п.3.8. Договору).

Статтею 662 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов'язаний передати товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 666 Цивільного кодексу України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Пунктом 3.3. Договору передбачено, які саме документи передаються покупцю разом з поставленою продукцією, серед таких документів зазначено й видаткову накладну.

Пунктом 3.7. Договору сторони також встановили, що при прийнятті продукції, уповноваженими представниками сторін підписується акт прийому-передачі продукції з зазначенням технічного стану кожної одиниці продукції, а також інвентарних чи/або заводських номерів.

Як пояснив позивач, усі обумовлена договром поставки продукція, у тому числі стрілочний перевід, поставлялась лише залізничним транспортом за означеними вище залізничними накладними. При цьому оскільки продукція, що поставлялась відповідачу, була не нова, а колишнього вжитку та в розібраному виді, тому внаслідок цього у залізничних накладних був зазначений відповідний код вантажу.

Відповідач зі своєї сторони, заперечуючи факт отримання стрілочного переводу вартістю 120000,00 грн. за залізничними накладними №51878080 та №51878056 від 08.08.2014р. через не зазначення в цьому документі серед іншого вантажу коду вантажу, який міг бути присвоєний стрілочному переводу, доказів про отримання цього вантажу іншим шляхом, ніж залізницею суду не надав.

Колегією суддів встановлено, що з часу отримання спірної продукції та підписання видаткової накладної №РН-0000001 від 15.10.2014р. і Акту №РН-0000001 від 15.10.2014р., в якому засвідчено підписами представників сторін та скріплено відповідними печатками, що продавець (позивач) відвантажив, а покупець (відповідач) прийняв - стрілочний перевід Р-65, марки 1/9 на дерев'яних брусах колишнього вжитку у кількості 1,0000 погонних метрів на суму 120000,00 грн., - відповідач не заявляв будь-яких зауважень, що стосуються неотримання ним залізничної накладної з зазначенням коду на спірну продукцію, у порядку ст. 666 Цивільного кодексу України не відмовився та не повідомив позивача про намір відмовитися від продукції через відсутність будь-яких документів, що стосуються продукції, і не вимагав від позивача надання цих документів. Ці зауваження виникли тільки під час вирішення спору у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р., для одержання вантажу, адресованого підприємству, організації, установі або громадянину-суб'єкту підприємницької діяльності, одержувач повинен надати станції довіреність.

Вантаж видається на станції призначення одержувачу, зазначеному в накладній, після внесення ним усіх належних залізниці платежів (п. 7 Правил видачі вантажів).

У разі прибуття на адресу одержувача вантажу, поставка якого йому не передбачена планом (договором, контрактом, замовленням, нарядом тощо), останній зобов'язаний прийняти такий вантаж від станції на відповідальне зберігання й очікувати розпорядження відправника щодо цього вантажу (п. 33 Правил видачі вантажів).

Оскільки надані в матеріали справи залізничні накладні свідчать про передачу позивачем означеного вантажу перевізнику (залізниці), а надані суду видаткові накладні підтверджують факт прийняття цієї продукції відповідачем у власність за відсутності будь-яких зауважень і заперечень колегія суддів вважає доведеним факт, що поставка усієї спірної продукції, у тому числі й стрілочного переводу вартістю 120000,00 грн., була здійснена залізничним транспортом.

Посилання відповідача на те, що дата складання видаткових накладних вказує на те, що ця продукція була поставлена в інший спосіб ніж залізницею та з тривалою затримкою, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає такими, що не спростовують наведеного вище факту, оскільки є доведеним факт передання позивачем означеної продукції залізниці для здійснення перевезення, а тому строки доставки цього вантажу та затримка в оформлені між сторонами договору окремих видаткових накладних, яка мала після отримання вантажу, не впливає на момент виконання позивачем свого зобов'язання з поставки означеної продукції.

Так, у відповідності із п. 3.2. Договору та пункту 3 Специфікації визначено умови поставки продукції: FCA Інкотермс 2000 (склад постачальника - станція Кальміус Донецької залізниці).

Згідно умов FCA Інкотермс 2000 термін "франко-перевізник" означає, що продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. Слід зазначити, що вибір місця поставки впливає на зобов'язання щодо завантаження й розвантаження товару у такому місці. Якщо поставка здійснюється на площах продавця, продавець відповідає за завантаження. Якщо ж поставка здійснюється в іншому місці, продавець не несе відповідальності за розвантаження товару. Якщо покупець призначає іншу особу, ніж перевізник, прийняти товар для перевезення, то продавець вважається таким, що виконав свої обов'язки щодо поставки товару з моменту його передання такій особі.

Відповідно до умов FCA Інкотермс 2000, поставка вважається здійсненою: а) якщо названим місцем поставки є площі продавця: коли товар завантажений на транспортний засіб, наданий перевізником, що призначений покупцем, чи іншою особою, що діє від імені останнього.

Як свідчать матеріали справи, відповідач організував поставку продукції, а саме призначив залізницю перевізником означеної продукції, надав позивачу реквізити Одержувача продукції (яким зазначено відповідача), призначив особу (ТОВ "ЛЕМТРАНС"), яка є експедитором постачання та платником витрат з перевезення продукції (залізничного тарифу). Підтвердженням цього є надані позивачем суду апеляційної інстанції додаткові докази: лист відповідача від 08.07.2014р. №1/4984 про реквізити одержувача продукції та скріншоти заявок в "АС МЕСПЛАН". Колегією суддів прийняті ці додаткові докази, з огляду на те, що їх не подання позивачем суду першої інстанції обумовлене ненаданням відповідачем суду першої інстанції відзиву на позов із запереченнями по суті спору, які потребували перевірці такими доказами.

Таким чином, в даному випадку відправником вантажу від імені позивача згідно до договору №02/06/14 від 02.06.2017р. виступав ТОВ "МЕГАПРОМ", а сплачував за перевезення встановлену плату ТОВ "Лемтранс" за дорученням та вказівкою відповідача.

Відтак судом апеляційної інстанції встановлено, що договір залізничного перевезення спірної продукції укладався позивачем за замовленням відповідача, що відповідає умовам поставці товару за укладеним між сторонами Договором у відповідності до FCA Інкотермс 2000.

Таким чином, місцевий господарський суд правильно встановив і це підтверджено матеріалами справи, що відповідач отримав вказану продукцію на загальну суму 1014564,00 грн., у тому числі й стрілочний перевід вартістю 120000,00 грн.

Щодо доводів відповідача про те, що строк для оплати продукції відправленої позивачем 12.08.2014р. настав не 11.09.2014р., як зазначено судом першої інстанції, а 19.08.2015р. - якою є дата прийняття поставленої продукції та зазначена у видатковій накладній №РН-0000022, а також строк для оплати відправленої продукції 13.08.2014р. настав не 12.09.2014р., а 15.09.2015р. - дата прийняття продукції та підписання видаткової накладної №РН-0000084, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки за пунктом 4.3. Договору, розрахунки за продукцію, що поставляється Постачальником за цим Договором здійснюються Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника на 30 календарний день з моменту поставки відповідної партії продукції, якщо інше не обумовлено в Специфікаціях до Договору. Пункт 4.3. Договору кореспондується з пунктом 2 Специфікації.

Отже, враховуючи умови п.4.3. Договору та Специфікації до нього, строк оплати переданої позивачем та отриманої відповідачем продукції є таким, що настав, а саме:

- за продукцію, отриману 08.08.2014р. строк оплати виник 08.09.2014р.,

- за продукцію, отриману 12.08.2014р. строк оплати виник 11.09.2014р.,

- за продукцію, отриману 13.08.2014р. строк оплати виник 12.09.2014р.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Вищенаведені приписи чинного законодавства та встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач є таким, що виконав свій обов'язок з поставки товару. Натомість відповідач зі своєї сторони прострочив виконання своїх грошових зобов'язань перед позивачем, які полягали в повній оплаті поставленого товару у визначений договором строк.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку з простроченням строку оплати вартості зазначеного товару, позивач нарахував відповідачу суму 87493,20 грн. трьох процентів річних та 935836,04 грн. інфляційних втрат.

Дослідивши зазначені розрахунки, враховуючи наведені обставини справи та приписи законодавства, колегія суддів доходить висновку, що місцевий господарський суд, здійснивши перерахунок, правильно задовольнив позовні вимоги в цій частині частково у розмірі 87409,80 грн. трьох процентів річних та 880868,51 грн. інфляційних втрат, оскільки судом були виявлені допущені позивачем помилки у розрахунках.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що господарським судом повно, всебічно та об'єктивно досліджені всі обставини справи в їх сукупності, їм надана належна правова оцінка, оскаржене рішення місцевого господарського суду повністю відповідає вимогам законодавства, тому передбачених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у справі судового рішення немає.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв'язку із апеляційним оскарженням, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2017р. у справі №904/7642/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови складений та підписаний 09.11.2017р.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя Л.О. Чимбар