ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"24" жовтня 2017 р.Справа № 924/268/17
Господарський суд Хмельницької області у складі: головуючий суддя Вибодовський О.Д., судді Гладій С.В., Крамар С.І., розглянувши матеріали справи

За позовом Публічного акціонерного товариства „Хмельницькобленерго в особі відокремленого структурного підрозділу Красилівського району електричних мереж, м. Красилів Хмельницької області

до Міського комунального підприємства „Хмельницькводоканал, м. Хмельницький

про стягнення 238201,75 грн. інфляційних втрат, 289968,93 грн. пені та 40037,02 грн. 3% річних.

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_1 - представник за довіреністю № 195 від 26.12.16р.;

Від відповідача: ОСОБА_2 - представник за довіреністю № 1027 від 12.04.17р.,

ОСОБА_3 - представник за довіреністю № 1766 від 15.05.16р.

З оголошенням перерви в судовому засіданні.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - публічне акціонерного товариства „Хмельницькобленерго в особі відокремленого структурного підрозділу Красилівського району електричних мереж, м. Красилів звернувся до суду з позовом про стягнення із відповідача - Міського комунального підприємства „Хмельницькводоканал - 1330237,34 грн., з яких 967525,87 грн. основного боргу, 238201,75 грн. інфляційних втрат, 84472,70 грн. пені та 40037,02 грн. 3% річних за неналежне виконання відповідачем зобовязань по договору про постачання електричної енергії юридичним та фізичним особам - суб'єктам підприємницької діяльності, від 08.10.2007р. №95.

Ухвалою суду від 28.03.2017р. позовну заяву прийнято до провадження та призначено до розгляду в засіданні суду.

26.05.2017р. від позивача на адресу суду подано письмове клопотання про продовження розгляду справи № 924/268/17 в порядку ст.69 ГПК України на 15 днів та про відкладення розгляду справи на іншу дату для надання можливості позивачу підготувати та подати суду детальні розрахунки сум пені, річних та інфляційних витрат.

26.05.2017р. суддею Магерою В.В. у звязку із складністю справи відповідно до вимог ч.1 ст.4-6 ГПК України, необхідністю подання нових доказів у справі для обєктивного вирішення спору, на імя керівника апарату суду подано заяву про вирішення питання щодо колегіального розгляду справи № 924/268/17.

Згідно Протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 26.05.2017р. справу № 924/268/17 було призначено для подальшого розгляду колегією суддів у складі: головуючий суддя Магера В.В., суддя Субботіна Л.О., суддя Гладій С.В.

Ухвалою суду від 26.05.2017р. справу №924/268/17 прийнято до провадження у колегіальному складі: головуючий суддя Магера В.В., суддя Субботіна Л.О., суддя Гладій С.В. Судове засідання у справі № 924/268/17 призначено на 10:00 год. "15" червня 2017 р.

Розпорядженням керівника апарату суду від 20 липня 2017року №201/17 по справі № 924/268/17 призначено повторний автоматизований розподіл справи через неможливість здійснювати розгляд справи головуючим суддею Магерою В.В. у звязку із звільненням з посади судді господарського суду Хмельницької області.

Відповідно до протоколу повторного автоматизовано розподілу судової справи між суддями, справу за №924/268/17 передано на розгляд головуючому судді Вибодовському О.Д.

Ухвалою суду від 21.07.2017р. справу №924/268/17 прийнято до провадження у колегіальному складі: головуючий суддя Вибодовський О.Д., суддя Субботіна Л.О., суддя Гладій С.В.

За заявою головуючого по справі судді Вибодовського О.Д. про зміну члена колегії - судді Суботіної Л.О., у звязку із закінченням повноважень судді, розпорядженням в.о. керівника апарату суду від 31.08.17р. № 312/17 призначено повторний автоматичний розподіл справи. Відповідно до п.2.3.25 Положення про автоматизовану систему документообігу суду змінено склад колегії і подальший розгляд справи призначено у колегіальному складі суддів: головуючого судді Вибодовський О.Д., судді Гладій С.В., Крамар С.І.

13.04.2017р. відповідачем надано суду відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити в їх задоволенні. Своє заперечення обґрунтовує тим, що оплата отриманої електроенергії проводиться коштами підприємства з урахуванням фінансування призначених населенню пільг та субсидій, відповідно до чинного законодавства. Фінансування пільг та субсидій проводиться, відповідно до порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюдету місцевим бюджетам та надання пільг та субсидій, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 р. №20. Механізм фінансування призначених населенню пільг та субсидій, і передбачає проведення оплати електроенергії на підставі звіряння заборгованості за електроенергію, тобто в наступному за звітним місяці.

Звертає увагу, що в разі відсутності заборгованості за електроенергію держава не зможе профінансувати призначені населенню пільги та субсидії і в особових рахунках населення буде створена безпідставна заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення, яка виникла не з їхньої вини.

Зазначає, що заборгованість в сумі 967525,87 грн. - це поточний борг підприємства, який був ним сплачений 17 березня 2017 року. Тому вимоги, щодо стягнення основного боргу заявлені необгрунтовано, так як на момент звернення Позивача до суду кошти підприємством були сплачені, в зв'язку з цим в їх задоволенні належить відмовити.

МКП "Хмельницькводоканал" не погоджується з вимогами позивача щодо сплати пені в сумі 84472,70 грн., інфляції в розмірі 238201,75грн., та 3% річних в розмірі 40037,02 грн., так як вимоги позивача не враховують механізм оплати електроенергії через фінансування пільг та субсидій, затверджених Постановою КМУ від 11.01.2005 року №20, а тому є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Крім того звертає увагу, що позивачем нарахування пені здійснено за один рік, що суперечить чинному законодавству, що суперечить приписам статті 232 ГК України.

Щодо нарахованої суми інфляційних зазначає, що відповідно до п. 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснені помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Постанова КМУ "Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" №20, визначає механізм перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання та водовідведення.

Фінансування призначених населенню пільг та субсидій, передбачає проведення оплати електроенергії на підставі актів звіряння заборгованості за електроенергію, тобто в наступному за звітним місяці.

Додатково в письмовому поясненні по справі відповідач звертає увагу, що підприємство "Хмельницькводоканал" проводить оплату за електроенергію Красилівському РЕМ з двох джерел: коштів підприємства та субвенцій з державного бюджету відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005р. №20 "Про затвердження порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

Відповідно до ст. 22 ГПК України позивач уточнив позовні вимоги, та просив суд зменшити заборгованість в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 967525,87 грн. та збільшити суму пені до суми 289968,93 грн. Таким чином, позивач просив суд стягнути із відповідача 238201,75 грн. інфляційних втрат, 289968,93 грн. пені та 40037,02 грн. 3% річних, оскільки відповідачем за лютий місяць 2017 року здійснено часткову оплату основного боргу в загальній сумі 1369327 грн. 42 коп., з яких 270000грн. 00 коп. - перерахунок коштів відповідачем з власного рахунку платіжним дорученням №4 від 15.02.2017 року; 1099327 грн. 42коп. - перерахунок коштів фінансування пільг та субсидій в порядку перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам для надання пільг та субвенцій, що передбачено постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005р. Крім того, відповідачем за березень місяць 2017 року здійснено часткову оплату основного боргу в загальній сумі 1237525 грн. 87коп., з яких 270000 грн. 00 коп. - перерахунок коштів відповідачем з власного рахунку платіжним дорученням № 6 від 14.03.2017р.; 967525 грн. 87 коп. - перерахунок коштів фінансування пільг та субсидій в порядку перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам для надання пільг та субвенцій, що передбачено постановою Кабінету Міністрів України 20 від 11.01.2005року.

Ухвалою суду від 15.06.2017р. дане уточнення прийнято.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги, з врахуванням поданої заяви про зменшення розміру позовних вимог, підтримав, вважає їх обґрунтованими та підтвердженими поданими доказами.

Представник відповідача позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити в їх задоволені.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи по суті, суд встановив таке:

Між ПАТ "Хмельницькобленерго" в особі відокремленого структурного підрозділу Красилівського району електричних мереж та Міським комунальним підприємством „Хмельницькводоканал, м. Хмельницький укладено договір за №95 від 08.10.2007року про постачання електричної енергії юридичним та фізичним особам - суб'єктам підприємницької діяльності.

Згідно з п.1 даного договору постачальник продає електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 3800 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невідємними частинами.

Відповідно до п.2.3.3. Договору Споживач зобов'язався оплачувати Постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків 10, 3 "Порядок розрахунків" та "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії".

Порядок обліку електричної енергії та порядок розрахунків визначені розділом 7 договору. Так, п. 7.1 визначено, що облік електроенергії, спожитої споживачем та (або) субспоживачами, приєднаними до електричних мереж споживача, здійснюється згідно з вимогами ПУЕ та ПКЕЕ відповідно до додатку 2 "Перелік місць установки розрахункових електролічильників". У разі порушення споживачем вимог нормативно-технічних документів щодо встановлення та експлуатації засобів обліку, їх покази не використовуються при розрахунках за спожиту електроенергію, а обсяги спожитої електроенергії визначаються постачальником розрахунково згідно з вимогами додатка 10 "Порядок розрахунків".

Згідно додатку 10 до Договору, розрахунковий період споживання та оплати за електроенергію визначається календарним місяцем. Споживач самостійно здійснює повну поточну оплату вартості обсягу електричної енергії, згідно додатку №1 з врахуванням очікуваного споживання електроенергії за розрахунковий період у відповідності:

- до 10 числа розрахункового періоду 30% від договірної величини розрахункового періоду;

- до 20 числа розрахункового періоду 30% від договірної величини розрахункового періоду;

- до 25 числа розрахункового періоду 40% від договірної величини розрахункового періоду.

Додатком №10 встановлено, що остаточний розрахунок за спожиту електроенергію проводиться на підставі одержаного рахунку. Тривалість періоду для оплати отриманого рахунку не повинна перевищувати 3-х операційних днів з дня отримання рахунку.

Договір підписано сторонами та скріплено відбитками печаток.

Відповідно до п.9.4. договору, останній набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2007 року. Договір вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

На виконання договірних зобов'язань, позивачем продано електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок споживача, підтвердженням чого є рапорти на відпуск електричної енергії: за березень 2014р. в обсязі 1002675кВат.год., квітень 2014р. - 962490кВат.год., травень 2014р. - 1020585кВат.год., червень 2014р. - 956320кВат.год., липень 2014р. - 968610 кВат.год., серпень 2014р. - 1027725кВат.год., вересень 2014р. - 999385кВат.год., жовтень 2014р. - 1037600кВат.год., листопад 2014р.- 981595кВат.год., грудень 2014р. - 1044930кВат.год., січень 2015р. -1044730кВат.год., лютий 2015р. -889965кВат.год., березень 2015р. - 954050кВат.год., квітень 2015р. - 897600кВат.год., травень 20156р. -915405кВат.год., червень 2015р. -934645кВат.год., липень 2015р. - 963865кВат.год., серпень 2015р. - 998070кВат.год., вересень 2015р. -989995кВат.год., жовтень 2015р. - 1012390кВат.год., листопад 2015р. - 962415кВат.год., грудень 2015р. -1008665кВат.год., січень 2016р. -1035400кВат.год., лютий 2016р. - 939935кВат.год., березень 2016р. - 1013135кВат.год., квітень 2016р. - 959090кВат.год., травень 2016р. -915250кВат.год., червень 2016р. -895600кВат.год., липень 2016р. - 924050кВат.год., серпень 2016р. - 956кВат.год., вересень 2016р. -981880кВат.год., жовтень 2016р. - 1006375кВат.год., листопад 2016р. - 998565кВат.год., грудень 2016р. - 1041568кВат.год., січень 2017р. - 1057915кВат.год., лютий 2017р. 949550кВат.год.

На оплату отриманої електроенергії позивачем виставлялися рахунки-фактури №95 від 30.03.2014р. на суму 671173,01грн., №95 від 30.04.2014р. на суму 647239,12грн., №95 від 30.05.2014р. на суму 768851,48грн., №95 від 30.06.2014р. на суму 734694,20грн., №95 від 30.07.2014р. на суму 774269,00грн., №95 від 30.08.2014р. на суму 837633,70грн., №95 від 30.09.2014р. на суму 815503,18грн., №95 від 30.10.2014р. на суму 857608,44грн., №95 від 30.11.2014р. на суму 830546,43грн., №95 від 28.12.2014р. на суму 961489,41грн., №95 від 28.01.2015р. на суму 1077657,67грн., №95 від 28.02.2015р. на суму 775298,04грн., №95 від 28.03.2015. на суму 819026,47грн., №95 від 28.04.2015р. на суму 796213,94грн., №95 від 28.05.2015р. на суму 868693,32грн., №95 від 28.06.2015р. на суму 956757,81грн., №95 від 28.07.2015р. на суму 1031776,29грн., №95 від 28.08.2015р. на суму 1050172,97грн., №95 від 28.09.2015р. на суму 985085,17грн., №95 від 28.10.2015р. на суму 989938,38грн., №95 від 28.11.2015р. на суму 998726,47грн., №95 від 28.12.2015р. на суму 1048257,46грн., №95 від 28.01.2016р. на суму 1082730,44грн., №95 від 28.02.2016р.1079147,71грн., №95 від 28.03.2016р. на суму 989338,10грн., №95 від 28.04.2016р. на суму 917573,67грн., №95 від 28.05.2016р. на суму 939507,11грн., №95 від 28.06.2016р. на суму 912262,93грн6., №95 від 28.07.2016р. на суму 1038050,99грн., №95 від 28.08.2016р. на суму 1117956,56грн., №95 від 28.09.2016р. на суму 1086842,27грн., №95 від 28.10.2016р. на суму 1213630,10грн., №95 від 28.11.2016р. на суму 1279545,58грн., №95 від 28.12.2016р. на суму 1385784,86грн., №95 від 26.01.2017р. на суму 1369327,42грн. та №95 від 27.02.2017р. на суму 1237525,87грн.

Свої зобов'язання щодо оплати вартості спожитої за період з лютого 2014 року по березень 2017 року електроенергії відповідач на день подання позовної заяви (28.03.2017р.) виконав частково і за ним рахувалася заборгованість в сумі 967525 грн. 87 коп., що підтверджується актом звірки розрахунків за надані послуги з електропостачання між ПАТ "Хмельницькобленерго" Красилів РЕМ та МКП "Хмельницькводоканал" станом на 01.02.2017року та виписками з особового рахунку позивача.

Відповідно до п.5 додатку №10 до договору №95 від 08 жовтня 2007 року, у разі виникнення заборгованості за спожиту електроенергію сторони за взаємною згодою укладають угоду про реструктуризацію заборгованості. Угода про реструктуризацію заборгованості є невід'ємною частиною Договору. У разі порушення Споживачем угоди про реструктуризацію заборгованості Постачальник має право припинити постачання електроенергії до повного погашення заборгованості з нарахуванням санкцій згідно п. 1. цього додатку до договору.

У разі відсутності угоди про реструктуризацію заборгованості всі кошти, перераховані Споживачем за електричну енергію, зараховуються у відповідності платіжному дорученню, а при невизначені призначення платежу в платіжному документі, або переплаті в поточному місяці, Постачальник електричної енергії має право перераховані кошти зарахувати в погашення існуючої заборгованості Споживача з найдавнішим терміном її виникнення.

Згідно спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію№20/9092 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 13.03.2017р., укладеного відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20 „Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" (далі - Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20) та згідно з Порядком проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію, затвердженим наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України 03 серпня 2015 року № 493/688, та підписаного між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Хмельницькій області (далі - Сторона 1) , Департаментом фінансів Хмельницької облдержадміністрації (далі - Сторона 2), Публічним акціонерним товариством "Хмельницькобленерго" (далі - Сторона 3), ДП "Енергоринок" (далі - Сторона остання), погодженого Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Державна казначейська служба України перераховує Стороні 1 кошти в сумі 41908 031 грн. 09коп. з приміткою "Постанова Уряду від 11.01.2005 №20. Електроенергія". Сторона 1 перераховує Стороні 2 кошти в сумі 41908031 грн. 09 коп. із записом у графі "призначення платежу" "Електроенергія" за лютий 2017р. "п" 3027641грн, 88коп. "Електроенергія" за лютий, березень 2017р. "с" 38880389 грн. 21 коп. та з приміткою "Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20". Сторона 2 перераховує Стороні 3 кошти за пільги та субсидії в сумі 41908031 грн. 09коп. із записом у графі "призначення платежу" "Електроенергія" за лютий 2017р. "п" 3027641грн, 88коп.; "Електроенергія" за лютий, березень 2017р. "с" 38880389 грн. 21 коп. та з приміткою "Постанова Уряду від 11,01.2005 № 20". Сторона 3 перераховує Стороні останній кошти в сумі 41908031 грн. 09коп. за куповану електроенергію у березні 2017р. із записом у графі "призначення платежу "за електроенергію, куповану у березні 2017р. Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20. "Електроенергія" "п" 3027641 грн. 88коп., "с" 38880389 грн. 21 коп.

На виконання умов даного договору та згідно спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію №20/9092 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 13.03.2017р., відповідачем за лютий місяць 2017 року здійснено часткову оплату основного боргу в загальній сумі 1 369 327 грн. 42 коп., з яких 270 000 грн. 00 коп. - перерахунок коштів відповідачем з власного рахунку платіжним дорученням № 4 від 15.02.2017 року та 1 099 327 грн. 42 коп. - перерахунок коштів фінансування пільг та субсидій в порядку перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам для надання пільг та субвенцій, що передбачено постановою Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005р. Крім того, відповідачем за березень місяць 2017 року здійснено часткову оплату основного боргу в загальній сумі 1 237 525 грн. 87 коп., з яких 270 000 грн. 00 коп. - перерахунок коштів відповідачем з власного рахунку платіжним дорученням № 6 від 14.03.2017р. та 967 525 грн. 87 коп. - перерахунок коштів фінансування пільг та субсидій в порядку перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам для надання пільг та субвенцій, що передбачено постановою Кабінету Міністрів України 20 від 11.01.2005року.

Враховуючи це, станом на момент звернення позивача до суду з позовною заявою, сума основного боргу за вказаний в позовній заяві період, відповідачем погашена.

Відповідно до п. 4.2.1 договору за внесення платежів, передбачених п.2.3.3 - 2.3.4. цього Договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,5% за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, але не більше подвійної облікової ставки НБУ. Сума пені зазначається у розрахунковому документі окремим рядком. Споживач на вимогу Постачальника відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України зобов'язується сплатити постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Позивачем нараховано до стягнення з відповідача відповідно до п. 4.2.1 договору 238 201,75 грн. інфляційних втрат, 289968,93 грн. пені та 40037,02 грн. 3% річних,

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності, судом приймається до уваги таке:

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Пунктом 3 ст. 3, ст. 627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Судом враховано, що між сторонами 08.10.2007р. укладено договір про постачання електричної енергії юридичним та фізичним особам - суб'єктам підприємницької діяльності за №95.

Правовідносини, які виникли між сторонами за своїм характером являються господарськими, виходячи зі змісту ст. ст. 173, 174, ч.1, 2 ст. 175 Господарського кодексу України, як такі, що виникли з господарського договору, і відповідно до ст. 1 цього Кодексу є предметом його регулювання.

Відповідно до п.1 Правил користування електричною енергію, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.1996р. №28 (у редакції Постанови НКРЕ від 17.10.2005р. № 910) договором про постачання електричної енергії є домовленість двох сторін (постачальник електричної енергії за регульованим тарифом і споживач), що є документом певної форми, який встановлює зміст та регулює правовідносини між сторонами під час продажу постачальником за регульованим тарифом електричної енергії споживачу за тарифами, які регулюються відповідно до законодавства України.

Пунктами 8.1 та 10.2 вищевказаних правил передбачено, що постачальник електричної енергії за регульованим тарифом має право: 1) на отримання від споживача своєчасної оплати за електричну енергію та інших платежів відповідно до умов договору та законодавства України; 2) на всі види забезпечення виконання зобов'язань споживачем щодо оплати договірних обсягів споживання електричної енергії у формі і видах, передбачених законодавством України; 3) на відшкодування у передбаченому законодавством України порядку несплаченої споживачем частини вартості електричної енергії, що постачається йому на рівні екологічної броні електропостачання. Споживач електричної енергії зобов'язаний: 1) користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); 2) оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про електроенергетику" постачання електричної енергії є надання електричної енергії споживачу за допомогою технічних засобів передачі та розподілу електричної енергії на підставі договору. Споживачами енергії є суб'єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке ж положення міститься і у ст.173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінського господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Зі змісту укладеного між сторонами договору №95 від 08.10.2007р. позивач продає електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 3800 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невідємними частинами.

На виконання договірних зобов'язань, позивачем продано електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок споживача, підтвердженням чого є рапорти на відпуск електричної енергії: за березень 2014р. в обсязі 1002675кВат.год., квітень 2014р. - 962490кВат.год., травень 2014р. - 1020585кВат.год., червень 2014р. - 956320кВат.год., липень 2014р. - 968610 кВат.год., серпень 2014р. - 1027725кВат.год., вересень 2014р. - 999385кВат.год., жовтень 2014р. - 1037600кВат.год., листопад 2014р.- 981595кВат.год., грудень 2014р. - 1044930кВат.год., січень 2015р. -1044730кВат.год., лютий 2015р. -889965кВат.год., березень 2015р. - 954050кВат.год., квітень 2015р. - 897600кВат.год., травень 20156р. -915405кВат.год., червень 2015р. -934645кВат.год., липень 2015р. - 963865кВат.год., серпень 2015р. - 998070кВат.год., вересень 2015р. -989995кВат.год., жовтень 2015р. - 1012390кВат.год., листопад 2015р. - 962415кВат.год., грудень 2015р. -1008665кВат.год., січень 2016р. -1035400кВат.год., лютий 2016р. - 939935кВат.год., березень 2016р. - 1013135кВат.год., квітень 2016р. - 959090кВат.год., травень 2016р. -915250кВат.год., червень 2016р. -895600кВат.год., липень 2016р. - 924050кВат.год., серпень 2016р. - 956кВат.год., вересень 2016р. -981880кВат.год., жовтень 2016р. - 1006375кВат.год., листопад 2016р. - 998565кВат.год., грудень 2016р. - 1041568кВат.год., січень 2017р. - 1057915кВат.год., лютий 2017р. 949550кВат.год.

На оплату отриманої електроенергії позивачем виставлялися рахунки-фактури №95 від 30.03.2014р. на суму 671173,01грн., №95 від 30.04.2014р. на суму 647239,12грн., №95 від 30.05.2014р. на суму 768851,48грн., №95 від 30.06.2014р. на суму 734694,20грн., №95 від 30.07.2014р. на суму 774269,00грн., №95 від 30.08.2014р. на суму 837633,70грн., №95 від 30.09.2014р. на суму 815503,18грн., №95 від 30.10.2014р. на суму 857608,44грн., №95 від 30.11.2014р. на суму 830546,43грн., №95 від 28.12.2014р. на суму 961489,41грн., №95 від 28.01.2015р. на суму 1077657,67грн., №95 від 28.02.2015р. на суму 775298,04грн., №95 від 28.03.2015. на суму 819026,47грн., №95 від 28.04.2015р. на суму 796213,94грн., №95 від 28.05.2015р. на суму 868693,32грн., №95 від 28.06.2015р. на суму 956757,81грн., №95 від 28.07.2015р. на суму 1031776,29грн., №95 від 28.08.2015р. на суму 1050172,97грн., №95 від 28.09.2015р. на суму 985085,17грн., №95 від 28.10.2015р. на суму 989938,38грн., №95 від 28.11.2015р. на суму 998726,47грн., №95 від 28.12.2015р. на суму 1048257,46грн., №95 від 28.01.2016р. на суму 1082730,44грн., №95 від 28.02.2016р.1079147,71грн., №95 від 28.03.2016р. на суму 989338,10грн., №95 від 28.04.2016р. на суму 917573,67грн., №95 від 28.05.2016р. на суму 939507,11грн., №95 від 28.06.2016р. на суму 912262,93грн6., №95 від 28.07.2016р. на суму 1038050,99грн., №95 від 28.08.2016р. на суму 1117956,56грн., №95 від 28.09.2016р. на суму 1086842,27грн., №95 від 28.10.2016р. на суму 1213630,10грн., №95 від 28.11.2016р. на суму 1279545,58грн., №95 від 28.12.2016р. на суму 1385784,86грн., №95 від 26.01.2017р. на суму 1369327,42грн. та №95 від 27.02.2017р. на суму 1237525,87грн.

Згідно додатку 10 до Договору, розрахунковий період споживання та оплати за електроенергію визначається календарним місяцем. Споживач самостійно здійснює повну поточну оплату вартості обсягу електричної енергії, згідно додатку №1 з врахуванням очікуваного споживання електроенергії за розрахунковий період у відповідності:

- до 10 числа розрахункового періоду 30% від договірної величини розрахункового періоду;

- до 20 числа розрахункового періоду 30% від договірної величини розрахункового періоду;

- до 25 числа розрахункового періоду 40% від договірної величини розрахункового періоду.

Додатком №10 встановлено, що остаточний розрахунок за спожиту електроенергію проводиться на підставі одержаного рахунку. Тривалість періоду для оплати отриманого рахунку не повинна перевищувати 3-х операційних днів з дня отримання рахунку.

Свої зобов'язання щодо оплати вартості спожитої за період з лютого 2014 року по березень 2017 року електроенергії відповідач на день подання позовної заяви (28.03.2017р.) виконав частково і за ним рахувалася заборгованість в сумі 967525грн. 87 коп., що підтверджується актом звірки розрахунків за надані послуги з електропостачання між ПАТ "Хмельницькобленерго" Красилів РЕМ та МКП "Хмельницькводоканал" станом на 01.02.2017року та виписками з особового рахунку позивача.

В лютому місяць 2017 року відповідачем здійснено часткову оплату основного боргу в загальній сумі 1369327грн. 42коп., з яких 270000грн. 00коп. - перерахунок коштів відповідачем з власного рахунку платіжним дорученням №4 від 15.02.2017 року; 1099327грн. 42коп. - перерахунок коштів фінансування пільг та субсидій в порядку перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам для надання пільг та субвенцій, що передбачено постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005р. Крім того, відповідачем за березень місяць 2017 року здійснено часткову оплату основного боргу в загальній сумі 1237525грн. 87коп., з яких 270000грн. 00коп. - перерахунок коштів відповідачем з власного рахунку платіжним дорученням №6 від 14.03.2017р.; 967525 грн. 87 коп. - перерахунок коштів фінансування пільг та субсидій в порядку перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам для надання пільг та субвенцій, що передбачено постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005року.

Як передбачено приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виходячи із змісту ст.ст. 546, 548, Цивільного кодексу України виконання зобовязання може забезпечуватися у відповідності до закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобовязання.

Стаття 230 Господарського кодексу України передбачає, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

При цьому, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 4.2.1 договору за внесення платежів, передбачених п.2.3.3 - 2.3.4. цього Договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,5% за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, але не більше подвійної облікової ставки НБУ. Сума пені зазначається у розрахунковому документі окремим рядком. Споживач на вимогу Постачальника відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України зобов'язується сплатити постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Позивачем нараховано до стягнення з відповідача відповідно до п. 4.2.1 договору 289 968,93 грн. пені (з урахування проплат за договором) за період з 01.03.2016р. по 28.02.2017р.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Згідно ст.3 зазначеного Закону розмір пені, передбачений ст.1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

При обрахунку судом заявленої до стягнення суми пені, останнім враховано, що з метою однакового і правильного розгляду господарськими судами справ зі спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань господарським судам Пленумом Вищого господарського суду України у постанові від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" надано роз'яснення. Зокрема у п. 1.9 зазначено, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені. Якщо у договорі виконання грошового зобов'язання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року (частина друга статті 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі - 31 липня 2014 року).

З огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань (п. 1.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань № 14 від 17.12.2013 року).

У п. 2.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань №14 від 17.12.2014 року розяснено, що до стягнення пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Судом у системі „Законодавство здійснено власний перерахунок заявлених до стягнення сум: за період з 28.03.2016 року по 09.04.2016 року на суму 989338,10 грн. = 14272,42 грн.; з 10.04.2016 року по 19.04.2016 року на суму 1264610,2 грн. = 15202,96 грн.; з 20.04.2016 року по 24.04.2016 року на суму 1539882,3 грн. = 8498,80 грн., з 25.04.2016 року по 26.04.2016 року на суму 1906911,77 грн. = 3959,71 грн., з 27.04.2016 року по 09.05.2016 року на суму 917573,67 грн. = 12384,74 грн., з 10.05.2016 року по 19.05.2016 року на суму 1199425,8 грн. = 12453,095 грн., з 20.05.2016 року на 24.05.2016 року на суму 1481277,94 грн. = 7689,69 грн., з 25.05.2016 року по 29.05.2016 року на суму 1857080,78 грн. = 9336,14 грн., з 30.05.2016 року по 09.06.2016 року на суму 754507,11 грн. = 8163,52 грн., з 10.06.2016 року по 14.06.2016 року на суму 1028185,99 грн. = 5056,65 грн., з 15.06.2016 року по 16.06.2016 року на суму 928185,99 грн. = 1826,94 грн., з 17.06.2016 року по 19.06.2016 року на суму 878185,99 грн. = 2591,37 грн., з 20.06.2016 року на суму 1151864,87 грн. = 1132,98 грн., з 21.06.2016 року по 23.06.2016 року на суму 1051864,87 грн. = 3103,86 грн., 24.06.2016 року на суму 297357,76 грн. = 268,11 грн., з 25.06.2016 року по 29.06.2016 року на суму 662262,93 грн. = 2985,61 грн., з 30.06.2016 року по 09.07.2016 року на суму 500262,93 грн. = 4510,57 грн., з 10.07.2016 року по 19.07.2016 року на суму 811678,23 грн. = 7318,41 грн., з 20.07.2016 року по 24.07.2016 року на суму 1123093,52 грн. = 5063,13 грн., 25.07.2016 року на суму 1038050,99 грн. = 935,45 грн.; 26.07.2016 року на суму 938050,99 грн. = 845,78 грн., 27.07.2016 року на суму 838050,99 грн. = 755,62 грн., з 28.07.2016 року по 09.08.2016 року на суму 738050,99 грн. = 8832,41 грн., з 10.08.2016 року по 19.08.2016 року на суму 1073437,96 грн. = 9091,96 грн., з 20.08.2016 року по 21.08.2016 року на суму 1408824,93 грн. = 2386,53 грн., 22.08.2016 року на суму 1258824,93 грн. = 1066,22 грн., з 23.08.2016 року по 24.08.2016 року на суму 1108824,93 грн. = 1878,34 грн., з 25.08.2016 року по 29.08.2016 року на суму 1556007,55 грн. = 6589,65 грн.. з 30.08.2016 року по 09.09.2016 року на суму 717956,56 грн. = 6689,16 грн., з 10.09.2016 року по 19.09.2016 року на суму 1044009,24 грн. = 8728,60 грн., 20.09.2016 року на суму 1370061,92 грн. = 1123,00 грн., 21.09.2016 року на суму 1270061,92 грн. = 1041,03 грн., з 23.09.2016 року по 24.09.2016 року на суму 452104,36 грн. = 741,15 грн., 25.09.2016 року на суму 886842,27 грн. = 726,92 грн., з 26.09.2016 року по 27.09.2016 року на суму 786842,27 грн. = 1289,91 грн., з 28.09.2016 року по 29.09.2016 року на суму 736842,27 грн. = 1207,94 грн., з 30.09.2016 року по 09.10.2016 року на суму 700000,00 грн. = 5737,70 грн., 10.10.2016 року на суму 1064089,03 грн. = 872,20 грн., 11.10.2016 року на суму 1014089,03 грн. = 831,22 грн., з 12.10.2016 року по 19.10.2016 року на суму 964089,03 грн. = 6321,90 грн., 20.10.2016 року на суму 1328178,06 грн. = 1088,67 грн., з 21.10.2016 року по 23.10.2016 року на суму 1228178,06 грн. = 3020,11 грн., 24.10.2016 року на суму 1178178,06 грн. = 965,72 грн., 25.10.2016 року на суму 863630,10 грн. = 709,53 грн., з 26.10.2016 року по 27.10.2016 року на суму 763630,1 грн. = 1255,13 грн., з 28.10.2016 року по 09.11.2016 року на суму 700000,00 грн. = 6961,75 грн., з 10.11.2016 року по 19.11.2016 року на суму 1083863,67 грн. = 8291,85 грн., 20.11.2016 року на суму 1467727,35 грн. 1122,85 грн., 21.11.2016 року на суму 1307727,35 грн. = 1000,45 грн., 23.11.2016 року на суму 1207727,35 грн. = 923,94 грн., 24.11.2016 року на суму 407727,35 грн. = 311,92 грн., з 25.11.2016 року по 28.11.2016 року на суму 819545,58 грн. = 2507,90 грн., з 29.11.2016 року по 09.12.2016 року на суму 700000,00 грн. = 5890,71 грн., з 10.12.2016 року по 12.12.2016 року на суму 1115735,46 грн. = 2560,70 грн., 13.12.2016 року на суму 1015735,46 грн. = 777,07 грн., з 14.12.2016 року по 19.12.2016 року на суму 915735,46 грн. = 4203,38 грн., 20.12.2016 року на суму 1331470,92 грн. = 1018,61 грн., 21.12.2016 року на суму 1231470,92 грн. = 942,11 грн., з 22.12.2016 року по 24.12.2016 року на суму 1131470,92 грн. = 2596,82 грн., 25.12.2016 року на суму 1685784,86 грн. = 1289,67 грн., з 26.12.2016 року по 28.12.2016 року на суму 985784,86 грн. = 2262,46 грн., з 29.12.2016 року по 09.01.2017 року на суму 823000,00 грн. = 7570,93 грн., з 10.01.2017 року по 19.01.2017 року на суму 1233798,23 грн. = 9464,75 грн., з 20.01.2017 р. по 22.01.2017 р. на суму 1644596,45 грн. = 3784,82 грн., 23.01.2017 року на суму 1374596,45 грн. = 1054, 48 грн., 24.01.2017 р. на суму 551596,45 грн. = 423,14 грн., з 25.01.2017 р. по 09.02.2017 р. на суму 1099327,42 грн. = 13493, 11 грн., з 10.02.2017 р. по 14.02.2017 р. на суму 1470585,18 грн. = 5640,60 грн., з 15.02.2017 р. по 19.02.2017 р. на суму 1200585,18 грн. = 4604,98 грн., з 20.02.2017 р. по 24.02.2017 року на суму 1571842,94 грн. = 6028,99 грн., з 25.02.2017 року по 27.02.2017 року на суму 2066853,29 грн. = 4756,59 грн., 28.02.2017 року на суму 967525,87 грн. = 742,21 грн.

На загальну суму 302935,27 грн., тобто, сума, яку просить стягнути позивач, в межах суми, допустимої до стягнення.

Судом враховано викладені відповідачем у заяві від 13.04.2017р. заперечення щодо нарахування позивачем пені з порушенням спеціального строку позовної давності в один рік визначеного у ст. 258 ЦК України.

Тому, оскільки частина нарахувань здійснена поза межами строку позовної давності, суд позбавлений можливості виходити за періоди, вказані позивачем, суд приходить до висновку, що в стягненні пені за період з 01.03.2016 року по 27.03.2016 року слід відмовити (4102,25 грн. + 8126,16 грн. + 5847,13 грн. + 3568,11 грн. = 21643, 65 грн.)

З зазначеного, вимога про стягнення пені підлягає частковому задоволенню в сумі 268325,28 грн. В стягненні 21643,65 грн. пені слід відмовити як такої, що заявлена поза межами строку позовної давності.

При стягненні пені судом враховується, що згідно з ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов'язання, може бути зменшено за рішенням суду, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків. Відповідно, якщо порушення зобов'язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб'єкта, то суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Аналогічна за змістом і норма ст.233 ГК України, згідно якої у разі, якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може, з урахуванням інтересів боржника, зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

З метою забезпечення правильного і однакового застосування законодавства господарським судам Пленумом Вищого господарського суду України у постанові від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" надано роз'яснення, зокрема у п. 3.17.4 зазначено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Враховуючи погашення відповідачем суми основного боргу за договором №95 від 08.10.2007р. про постачання електричної енергії до звернення до суду з позовною заявою, а також те, що підприємство відповідача частково залежить від субвенцій із державного бюджету, суд вважає за можливе зменшити розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача на 50% та стягнути з отаннього на користь позивача пеню в сумі 134162,64 грн.

Аналогічною є правова позиція Вищого господарського суду України у постановах від 22.11.2011р. по справі №11/5005/6874/2011, від 29.11.2012р. по справі №11/5025/579/12.

Крім цього, позивач на підставі ст. 625 ЦК України за неналежне виконання відповідачем зобовязань по договору про постачання електричної енергії юридичним та фізичним особам - суб'єктам підприємницької діяльності, від 08.10.2007р. №95, заявив до стягнення з відповідача 238201,75 грн. інфляційних втрат, загалом за період з 10.03.2014р. по 28.02.2017р. з урахування проведених проплат по кожному рахунку - фактурі та 40037,02 грн. 3% річних за цей же період.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що зобов'язання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, є втратами, пов'язаними з інфляційними процесами в державі за час прострочення виконання зобов'язання боржником, а три процента річних є за своєю правовою природою платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником.

При перерахунку заявлених до стягнення 3% річних судом встановлено, що останні обраховані позивачем в межах максимально можливого розміру за заявлений період, тому позовні вимоги в частині стягнення 3% річних підлягають задоволенню в повному обсязі.

Стосовно стягнення інфляційних нарахувань судом враховано, що з метою однакового і правильного розгляду господарськими судами справ зі спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань Пленум Вищого господарського суду України надав роз'яснення у постанові №14 від 17.12.2013 р.

Зокрема у п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 р. „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань роз'яснено, що індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р.

За змістом листа Верховного Суду України від 03.04.1997 р. № 62-97р Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця.

З поданого представником позивача розрахунку вбачається, що останнім обраховано інфляційні нарахування з недотриманням вказівок викладених у вищевказаних постанові Пленуму Вищого господарського суду України та листі Верховного Суду України від 03.04.1997 №62-97р., зокрема обчислено інфляцію за період часу, коли борг існував менше 15 днів та обраховано за місяць, коли мав бути здійснений платіж, а не з наступного місяця.

Оскільки при перерахунку заявлених до стягнення з відповідача інфляційних нарахувань встановлено, що останні обраховано невірно за заявлений позивачем у розрахунку період, а борг на який проведено інфляційні нарахування, за вказаний період, існував менше 15 днів у місяці нарахування, то суд вважає за належне у стягненні з відповідача 238201,75 грн. інфляційних втрат за період з 10.03.2014р. по 28.02.2017р. відмовити.

Крім цього, суд звертає увагу, що споживач не несе відповідальність перед постачальником відповідно до вимог пунктів 4.2.1 - 4.2.3 цього договору, якщо доведе, що порушення виникли з вини постачальника або внаслідок дії обставин непереборної сили ( п. 4.2.4 договору).

Заперечення відповідача щодо неправомірності нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат оскільки погашення боргу за електричну енергію відбувається за рахунок несвоєчасно виділених державою коштів на відшкодування пільг та субсидій, що на думку відповідача свідчить про відсутність вини останнього у завданні збитків, та визнання ним заборгованості шляхом підписання актів взаєморозрахунків, актів звіряння заборгованості, спростовується тим, що відповідачем не доведено, що порушення виникли з вини постачальника або внаслідок дії обставин непереборної сили згідно п. 4.2.4 договору.

Судом враховується, що у п. 1.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013р. №14 роз'яснено, що за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов'язання суди не повинні приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов'язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України).

За змістом висновку Верховного суду України викладеного у постанові від 12.12.2011р. №07/238-10 виходячи із положень ст. 625 Цивільного кодексу України, наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобовязання.

Судом враховано, що відсутність бюджетного фінансування не є підставою для звільнення від виконання грошового зобов'язання. Відповідний висновок узгоджується з позицією викладеною у постановах Верховного суду України від 15.05.2012 №11/446, від 26.12.2011 №9/400 та рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005р.

Окрім того, сторони у п.5 додатку №10 до договору №95 від 08 жовтня 2007 року, узгодили, що у разі виникнення у споживача заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію, останні за взаємною згодою та у порядку, передбаченому законодавством України, укладають договір щодо реструктуризації заборгованості. При цьому оформляється графік погашення заборгованості, який є додатком до цього договору.

Докази вчинення відповідачем заходів щодо уникнення виникнення заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію шляхом укладення з позивачем договору про реструктуризацію боргу з метою відсутності підстав для подальшого нарахування позивачем пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, в матеріалах справи відсутні.

Стаття 33 ГПК України встановлює правило, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 34 ГПК України).

Відповідно до абз.1 ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дослідивши зібрані у справі докази та давши їм правову оцінку в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 238201,75 грн. інфляційних втрат, 289968,93 грн. пені та 40037,02 грн. 3% річних підлягають задоволенню частково, а саме пеня в сумі 81853,16 грн. та 3% річних 40037,02 грн.

Відповідно ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При розподілі судових витрат судом врахований п. 3.17.4. Постанови Пленуму ВГС України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", відповідно до якого судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю пропорційно задоволеним вимог, без урахування зменшення неустойки.

Керуючись ст.ст.12, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, Суд -

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного товариства енергопостачальна компанія "Хмельницькобленерго" в особі відокремленого структурного підрозділу Красилівського району електричних мереж про стягнення з міського комунального підприємства „Хмельницькводоканал, м. Хмельницький - 238201,75грн. інфляційних втрат, 289968,93 грн. пені та 40037,02 грн. 3% річних задовольнити частково.

Стягнути з міського комунального підприємства „Хмельницькводоканал, м. Хмельницький, вул.Водопровідна, 75, ) на користь ПАТ "Хмельницькобленерго" в особі відокремленого структурного підрозділу Красилівського району електричних мереж (м.Красилів Хмельницької області, вул. Верхівська, 12А, ) - 134162,64 грн. (сто тридцять чотири тисячі сто шістдесят дві грн.64коп.) пені, 40037,02 грн. (сорок тисяч тридцять сім грн. 02коп.) 3% річних та 4625,43 грн. (чотири тисячі шістсот двадцять п'ять грн. 43коп.) судового збору.

Видати наказ.

У решті позову відмовити.

Повне рішення складено 30.10.2017р.

Головуючий суддя О.Д. Вибодовський

Суддя С.І. Крамар

Суддя С.В.Гладій

Віддрук. 1 прим.:

1 - до справи.