РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2017Справа №910/16888/17

За позовом Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод»

До Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

Про стягнення 3 358,63 грн.

Суддя Літвінова М. Є.

За участю представників сторін:

від позивача: Плуталова Н.В. - довіреність № 11/09/10 від 01.01.2017 року;

від відповідача: Малиновський П.А. - довіреність б/н від 20.06.2017 року.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» (далі - Завод, позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - Залізниця, відповідач) про стягнення 3 358,63 грн.

Позовні вимоги Заводу обґрунтовані тим, що Залізницею було здійснене перевезення вантажу за договором від 27.02.2014 року № УПр14/36, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод», як покупцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ТРЕЙДІНГ», як постачальником. У результаті перевезення було встановлено факт нестачі у вагонах №№ 56998362, 67884189 та 56745417, що зафіксовано шляхом складання комерційних актів від 01.04.2017 року № 482803/101, № 482803/102 та № 482803/103, у зв'язку з чим Завод просить суд стягнути з відповідача збитки в розмірі 3 358,63 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.10.2017 року порушено провадження у справі № 910/16888/17, її розгляд призначено на 23.10.2017 року.

23.10.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подані заперечення.

У судовому засіданні 23.10.2017 року представник позивача надав суду додаткові документи, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити позов.

Представник відповідача під час судового засідання 23.10.2017 року проти позову заперечував, посилаючись на обставини, викладені в письмових запереченнях на позовну заяву.

У судовому засіданні 23.10.2017 року судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27 лютого 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ТРЕЙДІНГ» (далі - постачальник) укладено договір № УПр14/36 (далі - договір), за умовами якого постачальник зобов'язується передати, а Завод прийняти та оплатити вугільну продукцію (далі - ресурси). Вказаний правочин було підписано із протоколом розбіжностей від 03 березня 2014 року.

У подальшому до вказаного договору сторони вносили зміни, про що було укладено додаткову угоду № 1 від 17 листопада 2014 року, додаткову угоду № 2 від 2 грудня 2014 року, додаткову угоду № 3 від 1жовтня 2015 року, додаткову угоду № 4 від 1 грудня 2015 року, додаткову угоду № 5 від 3 червня 2016 року, якою, зокрема, змінено назву покупця на Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод», та додаткову угоду № 6 від 25 листопада 2016 року.

Відповідно до п. 3.3 договору ресурси поставляються партіями, залізничним транспортом у справних напіввагонах навалом.

Положеннями пункту 10.5 договору в редакції додаткової угоди № 6 від 25 листопада 2016 року передбачено, що угода діє до 31 грудня 2017 року.

На виконання вказаного правочину, 29.03.2017 року вантажовідправником - ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» зі станції Добропілля Донецької залізниці на станцію Авдіївка Донецької залізниці, одержувач - ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод», було відправлено вантаж (вугілля кам'яне), що підтверджується залізничними накладними № 49246994 від 29.03.2017 року, № 49252687 та № 49252026 від 30.03.2017 року, оригінали яких міститься в матеріалах справи.

01 квітня 2017 року на станції Авдіївка Донецької залізниці було перевірено кількість та масу вантажу, що зазначений у накладних № 49246994, № 49252687, № 49252026 та виявлено невідповідність фактичної маси вантажу у вагонах з масою, яка зазначена у вказаних накладних, про що складено комерційні акти № 482803/101 від 01.04.2017 року, № 482803/102 від 01.04.2017 року та № 48803/103 від 01.04.2017 року.

Так, відповідно до комерційного акту № 482803/101 від 01.04.2017 року загальна маса вантажу, яка значиться у документах, становить 67 000 кг, а в дійсності маса вантажу у вагоні № 56998362 при прибутті склала 65 700 кг. Вказаний комерційний акт також містить опис виявленого вантажу з недостачею, а саме: на станції Покровськ проводилось комісійне переважування вантажу на справних 100-тоних електронних вагах вантажоотримувача. За документами значиться вага: нетто 67 000 кг, тара 22 000 кг. При переважуванні виявилось: брутто 87 700 кг, нетто 65 700 кг, тара 22 000 кг, що менше ваги накладної на 1 300 кг. Вантаж прибув у справному вагоні, люки, двері щільно зачинені на фіксуючі прилади, протікання вантажу відсутнє. Поверхня вантажу вище рівня бортів на 20-30 см, маркована однією продовжуваною лінією катка-ущільнювача, у місцях поглиблення маркування відсутнє. У вагоні над 1 люком наявне поглиблення 200 см х 280 см х 40 см, над 7 люком технологічний нахил до торця вагону 150 см х 280 см х 70 см. Переважування вантажу здійснювали: ДСМ ОСОБА_3, комерційний агент ОСОБА_4, прийомоздавач Заводу ОСОБА_5, о/у Авдіївського ВП Андрієнко. При повторному переважуванні в присутності вказаних осіб недостача ваги вантажу підтвердилась.

Згідно комерційного акту № 482803/102 від 01.04.2017 року загальна маса вантажу, яка значиться у документах, становить 63 300 кг, а в дійсності маса вантажу у вагоні № 67884189 при прибутті склала 62 300 кг. Вказаний комерційний акт також містить опис виявленого вантажу з недостачею, а саме: на станції Авдіївка проводилось комісійне переважування вантажу на справних 100-тоних електронних вагах вантажоотримувача. За документами значиться вага: нетто 63 300 кг, тара 21 100 кг. При переважуванні виявилось: брутто 83 400 кг, нетто 62 300 кг, тара 21 100 кг, що менше ваги накладної на 1 000 кг. Вантаж прибув у справному вагоні, люки, двері щільно зачинені на фіксуючі прилади, протікання вантажу відсутнє. Згідно документу значиться: завантаження «капелюхом», висота «капелюха» 200 мм, маркування однією продовжуваною лінією катка-ущільнювача, фактичне завантаження у вагоні на рівні бортів, рівномірне, вкатане. У вагоні над 2, 3, 4, 5 люками з правого боку за ходом потягу поглиблення 100 см х 50 см х 50 см, у місцях поглиблення маркування відсутнє. Переважування вантажу здійснювали: ДСМ ОСОБА_3, комерційний агент ОСОБА_4, прийомоздавач Заводу ОСОБА_5, о/у Авдіївського ВП Андрієнко. При повторному переважуванні в присутності вказаних осіб недостача ваги вантажу підтвердилась.

Відповідно до комерційного акту № 482803/103 від 01.04.2017 року загальна маса вантажу, яка значиться у документах, становить 66 550 кг, а в дійсності маса вантажу у вагоні № 56745417 при прибутті склала 65 650 кг. Вказаний комерційний акт також містить опис виявленого вантажу з недостачею, а саме: на станції Авдіївка проводилось комісійне переважування вантажу на справних 100-тоних електронних вагах вантажоотримувача. За документами значиться вага: нетто 66 550 кг, тара 21 700 кг. При переважуванні виявилось: брутто 87 350 кг, нетто 65 650 кг, тара 21 700 кг, що менше ваги накладної на 900 кг. Вантаж прибув у справному вагоні, люки, двері щільно зачинені на фіксуючі прилади, протікання вантажу відсутнє. Згідно документу значиться: завантаження «капелюхом», висота «капелюха» 200 мм, маркування однією продовжуваною лінією катка-ущільнювача, фактичне завантаження у вагоні на рівні бортів, рівномірне, вкатане. У вагоні над 2, 3, 4, 5 люками з правого боку за ходом потягу поглиблення 100 см х 50 см х 50 см, у місцях поглиблення маркування відсутнє. Переважування вантажу здійснювали: ДСМ ОСОБА_3, комерційний агент ОСОБА_4, прийомоздавач Заводу ОСОБА_5, о/у Авдіївського ВП Андрієнко. При повторному переважуванні в присутності вказаних осіб недостача ваги вантажу підтвердилась.

За розрахунками позивача, вартість недостачі вантажу, яка була розрахована позивачем з урахуванням норми недостачі вантажу 1% склала 1 754,06 грн. за актом № 482803/101 від 01.04.2017 року, 979,83 грн. за актом № 482803/102 від 01.04.2017 року та 624,74 грн. за актом № 482803/103 від 01.04.2017 року.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти у загальному розмірі 3 358,63 грн. (збитки), які виникли у зв'язку з незбереженням вантажу при його перевезенні у залізничних вагонах №№ 56998362, 67884189, 56745417 (недостача вантажу з урахуванням норми недостачі вантажу 1%).

У свою чергу відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на відсутність доказів збитків, а саме відсутні документи на підтвердження оплати вантажу.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Як передбачено приписами статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За змістом статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі статтею 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Стаття 224 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зобов'язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов'язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов'язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Як встановлено судом, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3 358,63 грн. збитків, які виникли у зв'язку з незбереженням вантажу при його перевезенні у вагонах №№ 56998362, 67884189, 56745417 за залізничними накладним № 49246994 від 29.03.2017 року, № 49252687 та № 49252026 від 30.03.2017 року.

За змістом статті 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з частиною 5 статті 307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Положення статті 2 Статуту залізниць України(далі - Статут), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 року, визначають обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під'їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (стаття 3 Статуту).

Відповідно до статті 6 Статуту накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено також частиною 2 статті 307 ГК України.

Згідно із частиною 2 статті 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 105 Статуту визначено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Відповідно до статті 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Статтею 52 Статуту встановлено, що на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів.

Залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству (стаття 110 Статуту).

У відповідності до статті 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. У всіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Як свідчать матеріали справи, відповідно до залізничних накладних № 49246994 від 29.03.2017 року, № 49252687 та № 49252026 від 30.03.2017 року у вагонах №№ 56998362, 67884189, 56745417 зі станції відправлення Добропілля Донецької залізниці до станції Авдіївка Донецької залізниці надійшов вантаж - вугілля кам'яне, вантажовідправник - ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ», однак вказані вагони було видано вантажоодержувачу - позивачу із складанням комерційних актів № 482803/101 від 01.04.2017 року, № 482803/102 від 01.04.2017 року та № 48803/103 від 01.04.2017 року, в яких зазначено про недостачу вантажу.

Вказані комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, а тому визнаються судом належними та допустимими доказами на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладній, фактичній масі вантажу та недостачі вантажу, який перевозився у вагонах №№ 56998362, 67884189, 56745417.

Відповідно до частини 3 статті 314 ГК України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Положеннями Статуту визначено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (частина 1 стаття 114 Статуту).

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (стаття 115 Статуту).

У матеріалах справи наявні рахунок № 2903-17 від 29.03.2017 року на суму 1 397 936,24 грн. (з ПДВ) та рахунок №3003-6 від 30.03.2017 року на суму 755 530,20 грн. (з ПДВ), виставлений ТОВ «ДТЕК ТРЕЙДІНГ». У зазначених рахунках зазначено, що вантажовідправником є ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ».

Крім того, у матеріалах справи наявна банківська виписка про рух грошових коштів на рахунку позивача, з якої вбачається проведення операції на оплату рахунку № 2903-17 від 29.03.2017 року та рахунку № 3003-6 від 30.03.2017 року. Вказані докази спростовують доводи відповідача, покладені в основу заперечень проти позову.

Відповідно до частини 2 статті 114 Статуту недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно зі статтею 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року № 644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить для кам'яного вугілля (мінерального палива) 1 % маси, зазначеної у перевізних документах.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок збитків (вартості недостачі вантажу), суд погоджується із ним.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Приписами частини 2 статті 34 ГПК України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, факт порушення відповідачем правил перевезення вантажу належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростовано, що нестача вантажу виникла з незалежних від перевізника причин. Відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача збитків у розмірі 3 358,63 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку із задоволенням позову судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вулиця Тверська, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (86065, Донецька область, місто Авдіївка, проїзд Індустріальний, будинок 1, ідентифікаційний код 00191075) збитки в розмірі 3 358 (три тисячі триста п'ятдесят вісім) грн. 63 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 30.10.2017 року

Суддя М.Є. Літвінова