ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"09" листопада 2017 р. Справа № 911/2867/15

за кредиторською заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське зернопереробне підприємство «Стодола», Рівненська обл., смт Гоща

у справі № 911/2867/15

за заявою Приватного підприємства «Шамраївський цукровий завод», Київська обл., м. Біла Церква () - Кредитор

до Товариства з обмеженою відповідальністю «СП Агроекс», Київська обл., м. Ірпінь, смт Ворзель () - Боржник/Банкрут

про банкрутство

Суддя Наріжний С.Ю.

без участі представників учасників у справі

ВСТАНОВИВ:

у провадженні господарського суду Київської області перебуває справа № 911/2867/15 за заявою ПП «Шамраївський цукровий завод» про банкрутство ТОВ «СП Агроекс» за загальною процедурою банкрутства, передбаченою ст. 11 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (надалі також: «Закон про банкрутство»), прийнята до розгляду ухвалою суду від 13.07.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.08.2015 порушено провадження у даній справі, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном Боржника, призначено розпорядником майна Боржника - ТОВ «СП Агроекс» арбітражного керуючого ОСОБА_1, вирішено інші процедурні питання у справі.

13.08.2015 господарським судом Київської області було здійснено публікацію на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення № 21377 про порушення справи про банкрутство ТОВ «СП Агроекс».

Ухвалою суду від 10.03.2016 затверджено реєстр вимог кредиторів.

Постановою господарського суду Київської області від 04.04.2017 визнано банкрутом ТОВ «СП Агроекс» та відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_2; вирішено інші процедурні питання у справі.

04.04.2017 господарським судом Київської області було здійснено публікацію на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення № 41805 про визнання банкрутом ТОВ «СП Агроекс».

06.11.2017 до суду надійшла заява ТОВ «Сільськогосподарське зернопереробне підприємство «Стодола» від 20.10.2017 № 01-01/12/139 (вх. № 23311/17) про визнання кредиторських вимог до Боржника в сумі 30593,06 грн.

Суд, дослідивши матеріали вищезазначеної заяви ТОВ «Сільськогосподарське зернопереробне підприємство «Стодола», вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону про банкрутство, до заяви в обов'язковому порядку додаються докази сплати судового збору, докази надсилання копії заяви боржнику і розпоряднику майна, а також документи, які підтверджують грошові вимоги до боржника.

Згідно з підпунктом 10 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до господарського суду заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про порушення справи про банкрутство, а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом становить 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів заяви від 20.10.2017 № 01-01/12/139 (вх. № 23311/17) про визнання грошових вимог, заявником до вказаної заяви не додано жодних документів, які підтверджують сплату судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.

Натомість, до заяви додано клопотання від 20.10.2017 № 01-01/12/138 про відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» встановлено, що у розгляді питань, пов'язаних з відстроченням та розстроченням сплати судового збору, зменшенням його розміру або звільненням від його сплати (ст. 8 Закону України «Про судовий збір») і застосуванням приписів Закону щодо пільг зі сплати судового збору (ст. 5 Закону України «Про судовий збір») господарським судам слід враховувати, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у ст. 8 Закону України «Про судовий збір», є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Пунктом 3 листа Вищого господарського суду України № 01-06/2093/15 від 12.11.2015 «Про деякі питання практики застосування Закону України «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 22.05.2015 N 484-VIII)» передбачено, що за змістом положень ст. 8 Закону України «Про судовий збір» питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади) перед законом і судом.

Таким чином, за приписами ст. 8 Закону України «Про судовий збір» відстрочення сплати судового збору може мати місце лише за наявності виключних обставин, а особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі на момент звернення з відповідною заявою.

Згідно з ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Заявник своє клопотання про відстрочення сплати судового збору обґрунтовує тим, що Заявник перебуває в судовій процедурі банкрутства, зокрема на стадії ліквідації, кошти на рахунку відсутні, що унеможливлює сплату судового збору.

При цьому, ані приписами Закону про банкрутство, ані положеннями Закону України «Про судовий збір» не передбачено такої підстави відстрочення судового збору, як перебування позивача/заявника в процедурі ліквідації.

До того ж, Заявник просить суд відстрочити сплату судового збору до ухвалення рішення по справі, не зазначаючи джерело сплати ним судового збору після ухвалення рішення за результатом розгляду кредиторської заяви.

Частиною 2 статті 41 Закону про банкрутство визначено, що ліквідатор з дня свого призначення, серед іншого, здійснює такі повноваження: очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону про банкрутство, кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цією статтею. При цьому у першу чергу задовольняються: витрати, пов'язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді та роботою ліквідаційної комісії, у тому числі: витрати на оплату судового збору; вимоги щодо відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов'язаних з виконанням ним повноважень розпорядника майна, керуючого санацією боржника або ліквідатора банкрута.

Отже, Законом про банкрутство передбачено, що арбітражний керуючий може нести витрати, повязані з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство, та визначено джерело відшкодування таких витрат.

Враховуючи викладене судом встановлено, що ТОВ «Сільськогосподарське зернопереробне підприємство «Стодола» не доведено обставин, що підтверджують неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановленому законом порядку, розмірі та строки.

Таким чином суд не вбачає підстав для задоволення поданого Заявником клопотання про відстрочення сплати судового збору, а тому відмовляє у його задоволенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону про банкрутство, господарський суд здійснює перевірку відповідності заяви кредитора вимогам цього Закону. У разі якщо заяву конкурсного кредитора подано без дотримання вимог ч. 3 ст. 23 цього Закону, господарський суд письмово повідомляє заявника про недоліки заяви та строк, протягом якого він зобов'язаний їх усунути.

З огляду на викладене вище суд вважає за необхідне зобовязати Заявника усунути виявлені недоліки заяви від 20.10.2017 № 01-01/12/139 (вх. № 23311/17) про визнання грошових вимог, а саме: надати суду докази оплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.

Разом з тим, суд звертає увагу ТОВ «Сільськогосподарське зернопереробне підприємство «Стодола» на те, що якщо у строк встановлений судом вищезазначені недоліки не буде усунуто, подана заява разом з доданими до неї документами підлягає поверненню без розгляду.

Керуючись статтями 23, 24 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та ст. 86 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання ТОВ «Сільськогосподарське зернопереробне підприємство «Стодола» від 20.10.2017 № 01-01/12/138 про відстрочення сплати судового збору.

2. Заяву ТОВ «Сільськогосподарське зернопереробне підприємство «Стодола» від 20.10.2017 № 01-01/12/139 (вх. № 23311/17) про визнання кредиторських вимог залишити без руху.

3. Зобовязати ТОВ «Сільськогосподарське зернопереробне підприємство «Стодола» в строк до 29.11.2017 усунути виявлені недоліки заяви від 20.10.2017 № 01-01/12/139 (вх. № 23311/17) про визнання кредиторських вимог, а саме: надати суду докази сплати судового збору у встановленому законодавством порядку та розмірі.

4. Копію ухвали надіслати ліквідатору Банкрута та ТОВ «Сільськогосподарське зернопереробне підприємство «Стодола» (33023, м. Рівне, вул. Відінська, 8, оф. 1).

Суддя С.Ю. Наріжний