КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2017 р. Справа№ 910/7168/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Власова Ю.Л.

за участю представників:

позивача за первісним позовом: Постоєнко М.М., довіреність № 30/15 від 05.01.2017

відповідача за первісним позовом: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Схід-Сервіс"

на рішення Господарського суду м. Києва

від 11.09.2017

у справі № 910/7168/17 ( суддя Літвінова М.Є.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Схід-Сервіс"

про стягнення 64 480,20 грн

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Схід-Сервіс"

до Публічного акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний

комбінат"

про стягнення 32 136,20 грн

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Схід-Сервіс" (далі - відповідач) про стягнення 38 925,00 грн, з яких 30 825,00 грн пені та 8 100,00 грн штрафу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на те, що відповідач всупереч умов укладеного між сторонами Договору №127 від 17.03.2016, поставив позивачу товар з порушенням встановлених строків, внаслідок чого виникли підстави для нарахування пені та штрафу згідно з п. 11.2. Договору. У зв'язку з цим позивач вирішив звернутись до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Відповідачем в порядку статті 60 Господарського процесуального кодексу України подано зустрічну позовну заяву про стягнення з позивача 32 136,20 грн, з яких 15 671,23 грн основного боргу та 16 464,97 грн пені.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач оплату поставленого відповідачем товару здійснював з порушенням встановлених умовами Договору строків, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість в сумі 15 671,23 грн та виникли підстави для нарахування пені в сумі 16 464,97 грн на підставі п. 11.3. Договору.

В подальшому позивачем за первісним позовом було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до змісту якої позивач просив суд стягнути з відповідача пеню в сумі 38 925,00 грн та штраф в сумі 25 555,20 грн, а всього 64 480,20 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Схід-Сервіс" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/7168/17 від 11.09.2017 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Схід-Сервіс" суми пені та штрафних санкцій.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.10.2017, для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Схід-Сервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.09.2017 у справі №910/7168/17 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Андрієнко В.В., судді Власов Ю.Л., Буравльов С.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2017 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Схід-Сервіс" прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Андрієнко В.В., судді Власов Ю.Л., Буравльов С.І., розгляд справи призначено на 24.10.2017.

17.10.2017 до відділу забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (прийом документів) Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якій останній просив суд залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання, яке відбулось 24.10.2017 з`явивися представник позивача за первісним позовом, представник відповідача не з`явивися, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача, належним чином повідомленого про час та місце судового засідання, не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду справи, а також зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Приписами ст. 99 ГПК України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Отже, колегія суддів, розглянувши матеріали апеляційної скарги, дослідивши наявні докази у справі, заслухавши пояснення, встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.06.2016 між позивачем (Покупець) та відповідачем (Постачальник) укладено Договір поставки № 127 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого з метою здійснення господарської діяльності Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця товар, повне найменування якого, номенклатура, асортимент, марка, вид, сорт, кількість і вимоги до його якості вказуються в специфікації (додатку) до Договору (надалі - Товар), яка є його невід'ємною частиною, а Покупець зобов'язується прийняти вказаний товар та оплатити його в порядку і на умовах, передбачених цим Договором.

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що Постачальник зобов'язується поставити Покупцю товар способом і на умовах, зазначених в специфікаціях (додатках) до цього Договору. Умови поставки визначаються відповідно до Міжнародних правил тлумачення торгових термінів Інкотермс 2010.

Поставка товару здійснюється Постачальником згідно з п. 3.1. цього Договору тільки після отримання письмового підтвердження (належним чином оформленої заявки) Покупця, яка направляється Постачальнику в електронному вигляді на електронну адресу (е-mail): . У письмовому підтвердженні (заявці) Покупець вказує графік поставки, який містить обсяги і терміни поставки товару в межах періоду поставки, який сторони вказують в специфікаціях (додатках) до цього Договору. Постачальник зобов'язаний направити письмове підтвердження про отримання ним від Покупця письмової заявки на постачання продукції в електронному вигляді на електронну адресу (е-mail): , . У випадку неодержання Покупцем письмового підтвердження (заявки) Постачальника, Покупець направляє заявку рекомендованим листом і така заявка є підставою для поставки товару. Дострокова поставка товару Постачальником допускається тільки за письмовою згодою сторін.

Згідно з п. 3.3. Договору разом з товаром Постачальник зобов'язаний надати Покупцю наступні оригінали документів, оформлених державною мовою і відповідно до вимог розділу 2 Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Мінфіну України № 88 від 24.05.1995:

- рахунок (рахунок-фактура) (оригінал державною мовою), в якому Постачальник крім обов'язкових реквізитів повинен зазначити номер, дату Договору та Специфікації, відповідно до яких поставляється товар;

- видаткова накладна на відпуск товару (оригінал державною мовою), в якій Постачальник повинен зазначити крім обов'язкових реквізитів номер, дату Договору та Специфікації, відповідно до яких поставляється товар;

- акт прийому-передачі товару, в якому Постачальник повинен зазначити крім обов'язкових реквізитів номер, дату Договору та Специфікації, відповідно до яких поставляється товар, номер та дату видаткової накладної;

- залізнична накладна (оригінал), за умови поставки залізничним транспортом;

- товарно-транспортна накладна (оригінал) за умови поставки вантажним автотранспортом, оформлену відповідно до чинних нормативних документів України, в якій Постачальник повинен зазначити номер, дату Договору та специфікації, відповідно до яких поставляється товар, номер та дату видаткової накладної або перелік товару, який перевозиться;

- копію подорожнього листа при поставці легковим транспортом, в якому зазначити вантажоодержувача, номер та дату видаткової накладної або перелік товару, який перевозиться;

- сертифікат якості виробника товару, а також інші документи згідно з п. 2.3. Договору (оригінал або належним чином завірені копії);

- документи, надання яких обумовлено в Специфікації (додатку) до Договору.

Пунктом 3.8. Договору передбачено, що датою поставки товару є:

- дата передачі товару Постачальником Покупцеві, яка зазначена в підписаній сторонами видатковій накладній, товарно-транспортній накладній;

- дата передачі товару згідно залізничної накладної Постачальником органу залізничного транспорту при поставці товару на умовах FCA, CPT - станція відправлення;

- дата отримання товару згідно залізничної накладної Покупцем від органу залізничного транспорту при поставці товару на умовах DDP - станція призначення.

Зобов'язання Постачальника щодо поставки товару вважаються повністю виконаними в момент підписання сторонами Договору Акту прийому-передачі щодо кількості та якості поставленого товару (п. 3.9. Договору).

Відповідно до п. 3.10. Договору право власності на товар та ризики його загибелі переходять від Постачальника до Покупця з моменту поставки товару відповідно до правил, встановлених Інкотермс.

За умовами п. 3.11. Договору Постачальник зобов'язується поставити товар Покупцю в строки, визначені в п. 3.2. з урахуванням Специфікації до цього Договору, а також провести за свій рахунок завантаження на автомобільний або залізничний транспорт Покупця Товару належної якості.

Дата поставки товару визначається в Специфікаціях до Договору (п. 3.12. Договору).

Специфікацією № 1 до Договору передбачено, що відповідач зобов'язується поставити позивачу:

1) з'єднувачі роз'ємні К-28-1000 у кількості 112 комп. на суму 67 200, 00 грн з ПДВ, а саме: у буруні 2016 - 28 комп., у квітні 2016 - 29 комп., у травні 2016 - 26 комп., у червні 2016 - 29 комп.;

2) з'єднувачі роз'ємні універсальні механічні МАХ-2000 (Майстер 10/14) у кількості 266 комп. на суму 159 600, 00 грн з ПДВ, а саме: у березні 2016 - 65 комп., у квітні 2016 - 65 комп., у травні 2016 - 68 комп., у червні 2016 - 68 комп.;

3) стрижні сполучні К-20 РС.К20.001-0.1 у кількості 70 шт. на суму 2 520, 00 грн з ПДВ, а саме: у березні 2016 - 20 шт., у квітні 2016 - 10 шт., у травні 2016 - 20 шт., у червні 2016 - 20 шт.;

- пристрій для стикування конвеєрних стрічок "Майстер" ударне у кількості 10 шт. за ціною 9 000, 00 грн на суму 90 000, 00 грн з ПДВ, а саме: 4 шт. у квітні 2016, 3 шт. у травні 2016, 3 шт. у червні 2016 року.

Умови поставки товару: СРТ, склад перевізника м. Марганець згідно з Правилами Інкотермс. Період поставки: згідно графіка вказаного у графі термін поставки даної Специфікації № 1 (п.п. 2, 4 Специфікації № 1 до Договору).

Пунктом 5 Специфікації № 1 до Договору передбачено, що розрахунок за поставлений товар здійснюється наступним чином: по позиціям №№ 1, 2, 3 Специфікації № 1 протягом 60 календарних днів з моменту передачі права власності на товар Покупцю на підставі рахунку, накладної, акту прийому-передачі товару та виключно після реєстрації належним чином складеної електронної податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних та надання такої податкової накладної Покупцеві; по позиції № 4 Специфікації № 1 - протягом 30 календарних днів з моменту передачі права власності на товар Покупцю на підставі рахунку, накладної, акту прийому-передачі товару та виключно після реєстрації належним чином складеної електронної податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних та надання такої податкової накладної Покупцеві.

Як стверджує позивач, зазначений у позиції № 4 Специфікації № 1 до Договору товар відповідач поставив з порушенням встановлених Договором строків.

Судом першої інстанції було зазначено, що обладнання, яке повинно було бути поставлено у квітні 2016 року - Пристрій для стикування конвеєрних стрічок "Майстер" ударне у кількості 1 шт. на суму 9 000,00 грн поставлено відповідачем 04.05.2016 за видатковою накладною № РН-0000113 від 04.05.2016 та експрес-накладною № 1897, про що було складено акт приймання-передачі товару від 05.05.2016; пристрій для стягування конвеєрних стрічок "Майстер" ударне в кількості 4 шт. на суму 36 000,00 грн з ПДВ поставлено відповідачем 14.06.2016 за видатковою накладною № РН-0000155 від 09.06.2016 та експрес-накладною № 2942, про що складено акт приймання-передачі від 14.06.2016.

Обладнання, яке мало бути поставлене у травні 2016 року - Пристрій для стикування конвеєрних стрічок "Майстер" ударне у кількості 1 шт. на суму 9 000,00 грн з ПДВ поставлено відповідачем 14.06.2016 за видатковою накладною № РН-0000155 від 09.06.2016 та експрес-накладною № 2942, про що було складено акт приймання-передачі товару від 14.06.2016 (враховуючи поставку в червні товару, який повинен бути поставлений у квітні 2016 року); пристрій для стягування конвеєрних стрічок "Майстер" ударне в кількості 2 шт. на суму 18 000,00 грн з ПДВ поставлено відповідачем 24.06.2016 за видатковою накладною № РН-0000169 від 22.06.2016 та експрес-накладною № 8143, про що було складено акт приймання-передачі товару від 24.06.2016.

Обладнання, яке мало бути поставлене у червні 2016 року - Пристрій для стикування конвеєрних стрічок "Майстер" ударне у кількості 1 шт. на суму 9 000,00 грн з ПДВ поставлено відповідачем 31.10.2016 за видатковою накладною № РН-0000332 від 27.10.2016 та експрес-накладною № 1433, про що було складено акт приймання-передачі товару від 31.10.2016; пристрій для стягування конвеєрних стрічок "Майстер" ударне в кількості 1 шт. на суму 9 000,00 грн з ПДВ поставлено відповідачем 18.11.2016 за видатковою накладною №РН-0000357 від 16.11.2016, про що було складено акт приймання-передачі товару від 18.11.2016; пристрій для стягування конвеєрних стрічок "Майстер" ударне в кількості 1 шт. на суму 9 000,00 грн з ПДВ поставлено відповідачем 15.02.2017 за видатковою накладною № РН-0000056 від 11.02.2017, про що було складено акт приймання-передачі товару від 15.02.2017.

Специфікацією № 2 до Договору сторони визначили, що відповідач повинен поставити позивачу з'єднувачі роз'ємні К-28-1000 у кількості 219 комп. на суму 120 450,00 грн без ПДВ, а саме, 53 комп. протягом 5 днів після виконання передоплати у серпні 2016, 67 комп. протягом 5 днів після виконання передоплати у вересні 2016, 50 комп. протягом 5 днів після виконання передоплати у жовтні 2016, в кількості 49 комп. протягом 5 днів після виконання передоплати у листопаді 2016; з'єднувачі роз'ємні універсальні механічні МАХ-2000 (Майстер 10/14) у кількості 448 комп. на суму 246 400,00 грн без ПДВ. а саме 75 комп. протягом 5 днів після виконання передоплати у серпні 2016, 53 комп. протягом 5 днів після виконання передоплати у вересні 2016, 110 комп. протягом 5 днів після виконання передоплати у жовтні 2016 р., 110 комп. протягом 5 днів після виконання передоплати у листопаді 2016; Стрижні сполучні К-20 РС.К20.001-0.1 у кількості 76 шт. на суму 2 280,00 грн без ПДВ, а саме: 43 шт. протягом 5 днів після виконання передоплати у вересні 2016, 33 шт. протягом 5 днів після виконання передоплати у жовтні 2016.

Умови поставки товару: СРТ, склад перевізника м. Марганець, згідно з Правилами Інкотермс (п. 2 Специфікації № 2).

За умовами п. 5 Специфікації № 2 Покупець здійснює передоплату у розмірі 50% на поточний рахунок в ПАТ КБ "Приватбанк" за умови надання рахунку-фактури. Решта 50% - протягом 10 календарних днів з моменту підписання акту прийому-передачі товару і при наявності оформленої і зареєстрованої згідно з чинним законодавством податкової накладної. Інші документи, в т.ч. видаткова накладна, надаються в терміни, обумовлені в п. 3.3. Договору. Датою (моментом) оплати вважається дата списання коштів з поточного рахунку Покупця.

На виконання умов Специфікації № 2 до Договору позивач здійснив попередню оплату на підставі платіжних доручень № 11975 від 26.08.2016 на суму 43 014,00 грн та № 11985 від 28.10.2016 на суму 39 600,00 грн.

Проте, як стверджує позивач, відповідач поставив товар позивачу з порушенням встановлених Специфікацією № 2 до Договору строків, а саме:

- 08.09.2016 на суму 39 828, 00 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі товару від 08.09.2016,

- 04.10.2016 на суму 25 740, 00 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі товару від 04.10.2016,

- 31.10.2016 на суму 20 460, 00 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі товару від 31.10.2016,

- 10.11.2016 на суму 34 980, 00 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі товару від 10.11.2016,

- 18.11.2016 на суму 27 720, 00 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі товару від 18.11.2016,

- 21.11.2016 на суму 16 500, 00 грн, що підтверджується актом приймання-передачі товару від 21.11.2016.

Як було зазначено судом першої інстанції, що у зв'язку з порушенням відповідачем строків поставки товару позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню в сумі 47 338,20 грн та штраф в сумі 17 142,00 грн.

Відповідач же, зі свого боку, вказує на неналежне виконання позивачем зобов'язань з оплати поставленого товару, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість в сумі 15 671,23 грн, та нараховано пеню в сумі 16 464,97 грн.

Отже, укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Судом першої інстанції було зазначено, що відповідач порушив взяті на себе договірні зобов'язання поставки позивачу товару у строк, визначений за домовленістю сторін. При цьому суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) статті 610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов'язання.

Частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Пунктом 11.2. Договору передбачено, що у разі порушення термінів поставки товару за цим Договором Покупець має право стягнути з Постачальника пеню в розмірі 0,5% від суми непоставленого (недопоставленого) товару за кожен день прострочення. У разі продовження прострочення понад 10 календарних днів Покупець має право додатково стягнути з Постачальника штраф у розмірі 10% від суми непоставленого (недопоставленого) товару.

Частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

В силу приписів статті 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі статтею 230, пунктом 4 статті 231 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Оскільки обов'язок відповідача щодо поставки товару позивачу не є грошовим зобов'язанням, а та обставина, що за порушення строків виконання зобов'язання постачальник сплачує пеню у розмірі 0,5% відсотка від вартості непоставленого товару за кожен день прострочення, не перетворює визначену Договором пеню у пеню за порушення грошового зобов'язання, суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин не підлягають застосуванню вимоги Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", яким передбачено застосування відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане, проте законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Вищенаведений шестимісячний строк не є строком позовної давності, оскільки в нормі йдеться саме про припинення нарахування штрафних санкцій, за стягненням яких особа має право звернутися в межах річного строку позовної давності, встановленого пунктом 1 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України.

Таким чином, законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов'язання. У разі відсутності таких умов у договорі нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано відповідно до частини шостої статті 232 Господарського кодексу України.

Як зазначалось судом вище, за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 Господарського кодексу України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання, або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 Цивільного кодексу України, частиною шостою статті 231 Господарського кодексу України та частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено частиною другою статті 231 Господарського кодексу України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов'язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, як неодноразово наголошував Верховний Суд України, можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено частиною другою статті 231 ГК України, а одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить приписам статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Конституційний Суд України у справі про відповідальність юридичних осіб (рішення № 7-рп/2001 від 30 травня 2001 року у справі № 1-22/2001) дійшов висновку що загальновизнаним є поділ юридичної відповідальності за галузевою структурою права на такі основні види: цивільно-правову, кримінальну, адміністративну та дисциплінарну. Виходячи зі смислу цього тлумачення не можуть бути ототожнені поняття санкцій та вид відповідальності. Пеня та штраф не є окремими видами відповідальності, а є різновидом штрафних санкцій. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Таким чином, згідно з ст. 61 Конституції не обмежується розмір санкцій чи їх набір при притягненні до одного виду юридичної відповідальності.

При обчисленні суми пені та штрафу, судом було зроблено перерахунок, оскільки позивачем за первісним позовом було заявлена сума до стагнення пені 47 338, 20 грн та штрафу 17 142, 00 грн, однак судом було встановлено, що останній розрахунок був зроблений з порушенням вимог ч. 6 ст. 232 ГК України, відповідно до змісту якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

При цьому суд першої інстанції виходив з наступного.

Так, частиною 5 статті 254 Цивільного кодексу України встановлено, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

За розрахунком суду розмір пені складає 46 663,20 грн, а розмір штрафу 9 042,00 грн, з чим і погоджується апеляційна інстанція.

В своїй скарзі апелянт вказував, що позивач стверджує, ним відповідно до п. 3.2. Договору направлено в електронному вигляді на адресу відповідача письмове підтвердження - лист від 29.08.2016 №1628/1. Позивач не надає доказів того, це письмове підтвердження отримане відповідачем, а відтак і направлення відповідачу письмового підтвердження рекомендованим листом у встановленому договором спосіб.

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що Постачальник зобов'язується поставити Покупцю товар способом і на умовах, зазначених в специфікаціях (додатках) до цього Договору. Умови поставки визначаються відповідно до Міжнародних правил тлумачення торгових термінів Інкотермс 2010.

Відповідно до п. 3.2 Договору, поставка товару здійснюється Постачальником згідно з п. 3.1. цього Договору тільки після отримання письмового підтвердження (належним чином оформленої заявки) Покупця, яка направляється Постачальнику в електронному вигляді на електронну адресу (е-mail): . У письмовому підтвердженні (заявці) Покупець вказує графік поставки, який містить обсяги і терміни поставки товару в межах періоду поставки, який сторони вказують в специфікаціях (додатках) до цього Договору. Постачальник зобов'язаний направити письмове підтвердження про отримання ним від Покупця письмової заявки на постачання продукції в електронному вигляді на електронну адресу (е-mail): , . У випадку неодержання Покупцем письмового підтвердження (заявки) Постачальника, Покупець направляє заявку рекомендованим листом і така заявка є підставою для поставки товару. Дострокова поставка товару Постачальником допускається тільки за письмовою згодою сторін.

При цьому, чіткі строки поставки відповідачем обладнання встановлені Специфікаціями № 1 та № 2 до Договору.

За приписами статті 212 Цивільного кодексу України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Визначальна особливість правочинів, про які йдеться в наведеній нормі права, полягає в тому, що настання перерахованих правових наслідків ставиться в залежність від настання (ненастання) після укладення правочину в майбутньому певних обставин, щодо яких у сторін у момент укладення угоди існує лише відповідна вірогідність появи незалежно від їх волі тієї чи іншої передбачуваної обставини.

Під дію цієї статті мають підпадати лише ті правочини, за якими є невідомою на даний момент можливість настання обумовленої обставини в майбутньому. Під відкладальною умовою (обставиною) укладається правочин, за яким його сторони обумовлюють настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні.

Порушення зобов'язань за договором однією із сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору, за будь яких обставин не є відкладальною умовою в розумінні вищенаведених приписів закону.

При цьому, терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч.2 ст.251 ЦК України).

Судом встановлено, що Специфікаціями № 1 та № 2 до Договору визначені чіткі умови поставки обладнання позивачу, в тому числі, встановлені конкретні обсяги та строки поставки.

Натомість, відповідачем всупереч вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України не надано суду жодних доказів та не наведено переконливих обставин яким саме чином ненадання позивачем письмового підтвердження (заявки) згідно з п. 3.2. Договору перешкоджало відповідачу виконати взяті на себе договірні зобов'язання у визначені Специфікаціями до Договору строки та унеможливлювало здійснення поставки товару.

Отже, зміст п. 3.2. Договору жодним чином не впливає на строки поставки відповідачем обладнання, їх відстрочення чи перенесення, оскільки дата поставки безпосередньо і незалежно від письмового підтвердження була погоджена сторонами і чітко відображена у Специфікаціях до договору.

Тому наявність чи відсутність письмової заявки позивача жодним чином не впливає на виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань з поставки товару в обсягах та в строки, встановлені Специфікаціями № 1 та № 2 до Договору, у зв'язку з чим доводи відповідача є юридично неспроможними та до уваги не приймаються.

Стосовно зустрічних позовних вимог, колегія суддів зазначає наступне.

На виконання умов Договору № 127 від 17.03.2016 та Специфікацій до нього відповідач поставив позивачу продукцію за видатковими накладними № РН-0000080 від 01.04.2016 на суму 56 916, 00 грн, № РН-0000113 від 04.05.2016 на суму 27 000, 00 грн, № РН-0000115 від 07.05.2016 на суму 18 000, 00 грн, № РН-0000155 від 09.06.2016 на суму 86 604, 00 грн, № РН-0000169 від 22.06.2016 на суму 18 000, 00 грн, № РН-0000212 від 25.07.2016 на суму 12 000, 00 грн, № РН-0000215 від 28.07.2016 на суму 24 000, 00 грн, № РН-0000226 від 02.08.2016 на суму 19 800, 00 грн, № РН-0000276 від 02.09.2016 на суму 39 828, 00 грн, № РН-0000303 від 28.09.2016 на суму 25 740, 00 грн, № РН-0000332 від 27.10.2016 на суму 29 460, 00 грн, № РН-0000346 від 07.11.2016 на суму 34 980, 00 грн, № РН-0000357 від 16.11.2016 на суму 36 720, 00 грн, № РН-0000361 від 18.11.2016 на суму 16 500, 00 грн, № РН-0000389 від 20.12.2016 на суму 6 600, 00 грн, № РН-0000398 від 27.12.2016 на суму 13 200, 00 грн, № РН-0000002 від 04.01.2017 на суму 13 200, 00 грн, № РН-0000004 від 10.01.2017 на суму 39 600, 00 грн, № РН-0000033 від 27.01.2017 на суму 33 000, 00 грн, № РН-0000042 від 02.02.2017 на суму 15 840, 00 грн, № РН-0000045 від 06.02.2017 на суму 16 500, 00 грн, № РН-0000056 від 11.02.2017 на суму 9 000, 00 грн, а всього на суму 592 488, 00 грн.

Відповідно в рахунок оплати отриманого товару позивач сплатив відповідачу 592 488, 00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями № 11521 від 07.06.2016 на суму 56 916, 00 грн, № 11975 від 26.08.2016 на суму 43 014, 00 грн, № 12155 від 31.08.2016 на суму 27 000, 00 грн, № 12176 від 31.08.2016 на суму 18 000, 00 грн, № 11985 від 28.10.2016 на суму 39 600, 00 грн, № 11938 від 16.12.2016 на суму 68 970, 00 грн, № 11113 від 22.12.2016 на суму 6 671, 23 грн, № 11113 від 22.12.2016 на суму 36 000, 00 грн, № 5 від 26.12.2016 на суму 55 800, 00 грн, № 220 від 29.12.2016 на суму 36 342, 77 грн, № 219 від 29.12.2016 на суму 39 600, 00 грн, № 124 від 24.03.2017 на суму 68 970, 00 грн, № 198 від 13.04.2017 на суму 9 000, 00 грн.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що позивач отриманий від відповідача товар оплатив в повному обсязі, а отже заборгованість відсутня.

Тому у суду відсутні підстави для задоволення позову відповідача за зустрічним позовом в частині стягнення основного боргу в сумі 15 671, 23 грн.

Однак, судом було встановлено, що розрахунки за отриманий товар позивач здійснював з порушенням встановлених умовами Договору та Специфікаціями № 1 і № 2 до нього строків.

У відповідності до п. 11.3. Договору у разі порушення термінів оплати за поставлений товар за цим Договором більше 10 календарних днів Постачальник має право нарахувати Покупцеві, починаючи з 11 календарного дня прострочення, пеню в розмірі 0,5%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, від суми неоплаченого товару за кожен день прострочення.

Відповідачем за первісним позовом було заявлено до стягнення з позивача пеню в сумі 16 464, 97 грн, судом першої інстанції було здійснено перерахунок у відповідності до норм чинного законодавства та п. 11.3. Договору.

Відповідно до п. 1.12. постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», з огляду на вимоги частини першої статті 4 7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 13 237, 82 грн.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що підлягають частковому задоволенню первісні і зустрічні вимоги.

Таким чином, колегія суддів встановила, що обставини, на які посилається скаржник, не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 11.09.2017 у справі №910/7168/17, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Схід-Сервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.09.2017 у справі №910/7168/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.09.2017 у справі №910/7168/17 залишити без змін.

3. Справу №910/7168/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

Ю.Л. Власов