РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2017Справа №910/13806/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгротрейд Групп»

до Національної поліції України

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1. Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»

2. Державна казначейська служба України у м. Києві

про стягнення 56.095,41 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Ілляш Я.М., довіреність № б/н від 16.08.2017

від відповідача Грімова Г.М., довіреність № 29/ЦА від 01.03.2017

від третьої особи-1 не з'явився

від третьої особи-2 не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгротрейд Групп» про стягнення з Національної поліції України 56.095,41 грн., з яких: 26.095,41 грн. упущеної вигоди, пов'язаної з неможливістю користування грошовими коштами та 30.000,00 грн. понесених витрат, пов'язаних з отриманням правової допомоги.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що він є клієнтом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» згідно договору комплексного банківського обслуговування № 2845294 від 22.07.2016. 27.10.2016 позивач дізнався про арешт коштів на рахунках № 1, 4, 4, № 5, відкритих у відповідача у кримінальному провадженні № 0000461. Арешт було накладено відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва (справа № 757/50236/16-к) від 13.10.2016. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.03.2017 (справа № 757/7495/ 17-к) арешт знято, оскільки органом досудового розслідування протягом розгляду клопотання не доведено наявності розумних підозр вважати, що арештовані грошові кошти набуті ТОВ «Украгротрейд Групп» протиправним шляхом, а також не доведено, що дані грошові кошти можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні. Цією ухвалою констатовано факт безпідставності обмеження прав юридичної особи. Згідно довідки ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» залишок на рахунку станом на час арешту складав 325579,44 грн. Арешт з рахунку банківською установою було знято лише після отримання листа із суду 27.05.2017. Таким чином, з 27.10.2016 по 27.05.2017 позивач безпідставно був позбавлений можливості користуватись власними грошовими коштами. Прямі збитки, спричинені позивачеві, полягають у понесенні витрат, пов'язаних з необхідністю отримання правової допомоги постійного характеру. Упущена вигода полягає у тому, що грошові кошти в сумі 325.579,44 грн. не могли бути залучені до прямих фінансових операцій суб'єкта підприємницької діяльності (закупівля товару) та за неможливість користування коштами за 212 днів на рівні облікової ставки НБУ становить 26.095,41 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.08.2017 порушено провадження у справі № 910/13806/17; залучено до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та Державну казначейську службу України у м. Києві; справу призначено до розгляду на 19.09.2017.

Третьою особою-1 30.08.2017 до відділу діловодства суду подано клопотання про надання матеріалів справи для ознайомлення. Представник третьої особи-1 15.09.2017 ознайомився з матеріалами справи № 910/13806/17 що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою останнього.

Третя особа-2 у поданих 07.09.2017 до відділу діловодства суду відзиві просить розглядати без участі представника третьої сооби-2 та визнати Державну казначейську службу України у м. Києві неналежним учасником судового процесу у справі № 910/13806/17, оскільки позивачем не зазначено, а матеріали справи не містять фактичних даних, що вказують на неправомірність дій чи бездіяльності третьої особи-2, що виражаються у недотриманні чи порушенні певних повноважень, які надані законодавством цьому державному органу, що призвели до виникнення даного спору.

Третя особа-1 у поданому 19.09.2017 до відділу діловодства суду відзиві на позовну заяву просить визнати ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» неналежним учасником провадження, про що винести відповідну ухвалу. При цьому вказує на те, що арешт з рахунків ТОВ «Украгротрейд Групп», відкритих в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» знято 27.05.2017 відразу після отримання листа суду, а отже порушення прав позивача з боку банку не допущено. Вважає, що позивачем не обґрунтовано яким чином рішення в даній справ може вплинути на права та обов'язки банку.

В судовому засіданні 19.09.2017 відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 05.10.2017.

Позивачем 05.10.2017 до відділу діловодства суду подано документи по справі.

Відповідач у поданому в судовому засіданні 05.10.2017 відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на те, що при вимозі відшкодування упущеної вигоди доказуванню підлягає сума запланованих, але недоотриманих коштів. Позивач обґрунтовує упущену вигоду виключно накладенням арешту на кошти, які знаходились на його рахунках та вираховує суму упущеної вигоди виходячи з розміру облікової ставки НБУ. У зв'язку з цим зазначає, що доведенню підлягають факти, які б підтверджували, що позивач дійсно планував отримати відповідні доходи, все зробив для їх отримання (укладення договорів, підготовка виробничих приміщень, обладнання, складів, тощо), мав для цього всі можливості, неодмінно отримав би такий дохід. Розмір упущеної вигоди, окрім відповідних доказів, має бути підтверджений обґрунтованим розрахунком. Проте, доказів які б підтверджували факт заподіяння конкретними рішеннями та діями Національної поліції України збитків позивачу не подано. Зазначає, що спірні правовідносини виникли не за зобов'язальними відносинами сторін, що унеможливлює застосування до них відповідальності у вигляді процентів за користування чужими коштами. Доказів, які б підтверджували факт заподіяння конкретними рішеннями та/або діями відповідача матеріальної шкоди позивачу не надано. Незаконність дій відповідача не доведено. Матеріали справи також не містять доказів здійснення витрат на правову допомогу в розмірі 30.000,00 грн. Позивачем долучено лише платіжне доручення № 196 від 20.01.2017 про сплату ТОВ ПК «Татаров, Фаринник, Головко» 30.000,00 згідно договору № 1 від 18.01.2017, що не доводить оплату таких витрат та розкриває критерії об'єктивного визначення розміру суми таких витрат.

Позивач в судовому засіданні 05.10.2017 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні 05.10.2017 проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

В судовому засіданні 05.10.2017 відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 17.10.2017.

Треті особи в судове засідання 17.10.2017 не з'явились.

В судовому засіданні 17.10.2017, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

22.07.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Украгротрейд Групп» (клієнт, позивач) та Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (банк, третя особа-1) укладено договір комплексного банківського обслуговування № 2845294, за умовами якого Банком відкрито клієнту наступні рахунки: № 1, 4, 4, № 5.

Ухвалою Печерського районного суду м. Київ від 13.10.2016 у справі № 757/50236/16-к за клопотанням слідчого СГ ГСУ Національної поліції України, за погодженням прокурора відділу Генеральної прокуратури України, задоволено та накладено арешт в АТ «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві (МФО 380805) на кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ «Украгротрейд Групп» № 1, 4, 4, № 5 в частині видатку коштів, з можливістю зарахування на зазначені рахунки коштів, що надходять, повідомляючи слідчого усно та письмово про суму коштів, що знаходяться на цих рахунках, на момент оголошення ухвали слідчого судді, а в подальшому - за запитом слідчого, на час його надання.

З даної ухвали вбачається, що ГСУ Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000461 від 30.07.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 209 Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.03.2017 у справі № 757/50236/16-к скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Київ від 13.10.2016 у справі № 757/50236/16-к, на грошові кошти ТОВ «Украгротрейд Групп». які знаходяться на рахунках № 1, 4, 4, № 5, відкритих в АТ «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві (МФО 380805).

Спір виник в зв'язку з тим, що на думку позивача внаслідок неправомірних дій відповідача Товариству з обмеженою відповідальністю «Украгротрейд Групп» завдано шкоду у вигляді упущеної вигоди, у зв'язку з неможливістю користуватись грошовими коштами на рахунках, а також витрат пов'язаних з правовою допомогою, які підлягають відшкодуванню відповідачем на підставі ст.ст. 22, 1166, 1173, 1176 Цивільного кодексу України.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 Цивільного кодексу необхідно довести такі факти:

а) Неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії.

б) Наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі (мова йдеться про реальну шкоду та упущену вигоду - див. коментар до ст. 22 ЦК України).

в) Причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

г) Вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Тобто, підставою для виникнення цивільно-правової відповідальності є наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв'язок між ними та наявність вини заподіювача шкоди.

Позивач який звернувся з позовом про стягнення шкоди має довести наявність усіх чотирьох елементів правопорушення.

Відповідно до ст. 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно з ч. 6 ст. 1176 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Вина та протиправність дій Національної поліції України що стало наслідком накладення арешту на кошти позивача в судовому порядку не встановлена.

У відповідності до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Під збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до п. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафна санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Позивач обґрунтовує упущену вигоду накладенням арешту на кошти, які знаходились на його рахунках та вираховує суму упущеної вигоди у вигляді процентів виходячи з розміру облікової ставки Національного банку України за 212 дні неможливості користуватись коштами.

Не отриманий дохід (упущена вигода) є таке зменшення майнових прав кредитора, яке ґрунтується на точних даних, безспірно підтверджуючих можливість отримання ним коштів у разі, якщо його б право не було порушено.

Жодних точних даних, які би свідчили про те, що позивач зміг би отримати дохід у вигляді процентів в розмірі 26.095,14 грн. (як то наприклад укладений договір депозиту), останнім суду не подано. Також позивачем не подано жодного доказу в підтвердження будь-якого іншого можливого отримання доходу у визначеному розмірі.

Позивач в обґрунтування вимоги про стягнення 30.000,00 грн. шкоди зазначає, що внаслідок безпідставності обмеження прав юридичної особи ним понесено витрати, пов'язані з необхідністю отримання правової допомоги у Печерському районному суді м. Києва.

Стаття 118 Кримінального процесуального кодексу України визначає, що процесуальні витрати складаються зокрема із витрат на правову допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 120 Кримінального процесуального кодексу України витрати, пов'язані з оплатою допомоги захисника, несе підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті.

Частиною 1 ст. 45 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що захисником є адвокат, який здійснює захист підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, а також особи, стосовно якої передбачається розгляд питання про видачу іноземній державі (екстрадицію).

Відповідно до ч. 1 ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Згідно зі ст. 125 Кримінального процесуального кодексу України суд за клопотанням осіб має право визначити грошовий розмір процесуальних витрат, які повинні бути їм компенсовані.

Відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України суд приймає процесуальне рішення у справі: ухвалу чи вирок. Судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку. Судове рішення, у якому суд вирішує інші питання, викладається у формі ухвали.

Ухвалюючи вирок (обвинувальний чи виправдувальний), суд в його резолютивній частині повинен вирішити питання щодо розподілу процесуальних витрат та їх розміру.

Отже, процесуальні витрати пов'язані з оплатою адвоката у кримінальному провадженні підлягають розподілу в рамках кримінального провадження та не є шкодою.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Позивач належними засобами доказування не довів протиправність дій відповідача, завдання позивачу відповідачем шкоди в розмірах 26.095,14 грн. та 30.000,00 грн., причинний зв'язок між ними та вину відповідача.

Отже, позовні вимоги про стягнення шкоди необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся з позовними вимогами.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгротрейд Групп» є необґрунтованими нормативно та документально не підтвердженими, а отже такими, що задоволенню не підлягають повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 24.10.2017.

Суддя В.В.Сівакова