РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

"07" листопада 2017 р. Справа № 924/859/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Мамченко Ю.А.

судді Тимошенко О.М. ,

судді Дужич С.П.

розглянувши апеляційну скаргу відповідача 2 - Публічного акціонерного товариства "Полонський гірничий комбінат" на рішення господарського суду Хмельницької області від 09 жовтня 2017 року у справі № 924/859/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Укрімпап"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полонська Гірнича Компанія" (відповідач 1)

до Публічного акціонерного товариства "Полонський гірничий комбінат"

про зобов'язання вчинити дії та не чинити перешкод у розпорядженні майном

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 09 жовтня 2017 року у справі №924/859/17 було задоволено позов ТОВ "Торговий Дім Укрімпап" до ТОВ "Полонська Гірнича Компанія" та ПАТ "Полонський гірничий комбінат" про зобов'язання вчинити дії, та не чинити перешкод у розпорядженні майном. Було зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Полонська Гірнича Компанія" (м.Полонне, вул. Декабристів, буд. 53, код: 39735562) повернути конусну дробарку Мetso НР 300 2001 року випуску, с/н 30310538 з відповідального зберігання за актом приймання-передачі, та не чинити перешкод Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Укрімпап" (АДРЕСА_1, код:36644064) у розпорядженні своїм майном, надавши безперешкодний доступ за адресою зберігання: вулиця Герасимчук Академіка, будинок №190Б, на території гірничого кар'єру, місто Полонне, Полонського району, Хмельницької області. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полонська Гірнича Компанія" (м.Полонне, вул. Декабристів, буд. 53, код: 39735562) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Укрімпап" (АДРЕСА_1, код:36644064) - 12 472,86грн. (дванадцять тисяч чотириста сімдесят дві гривні, 86коп.) судового збору.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач 2 - Публічне акціонерне товариство "Полонський гірничий комбінат" звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 09 жовтня 2017 року у справі №924/859/17 в частині задоволеної позовної вимоги про надання безперешкодного доступу за адресою зберігання: вул.Герасимчук Академіка, 190Б, на території гірничого кар'єру, м.Полонне, Полонського району, Хмельницької області і у цій частині прийняти нове рішення, яким у задоволенні такої вимоги відмовити.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 23 жовтня 2017 року у справі №924/859/17 апеляційну скаргу ПАТ "Полонський гірничий комбінат" на рішення господарського суду Хмельницької області від 09 жовтня 2017 року було повернуто без розгляду на підставі пункту 3 частини 1 статті 97 ГПК України, оскільки скаржником не надано суду документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

02 листопада 2017 року до Рівненського апеляційного господарського суду надійшла повторна апеляційна скарга відповідача 2 разом з клопотанням про поновлення строку на подання апеляційної скарги та клопотанням про відстрочення сплати судового збору до першого судового засідання.

Апеляційну скаргу ПАТ "Полонський гірничий комбінат" згідно загального реєстру передачі судових справ та апеляційних скарг для розгляду суддям було передано головуючому судді Мамченко Ю.А. 06 листопада 2017 року, у зв'язку із перебуванням у відрядженні головуючого судді 03 листопада 2017 року.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 07 листопада 2017 року на підставі розпорядження керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду, у зв'язку із перебуванням у відрядженні судді-члена колегії по справі №924/859/17 - ОСОБА_1 у період з 05 листопада 2017 року по 10 листопада 2017 року включно та відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та пункту 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Рівненському апеляційному господарському суді, на виконання службової записки головуючого судді (судді - доповідача) у справі, було внесено зміни до складу колегії суддів та визначено наступний її склад: головуючий суддя Мамченко Ю.А., суддя Дужич С.П., суддя Тимошенко О.М.

Вивчивши зміст апеляційної скарги та розглянувши додані до неї документи, колегія суддів апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відсутність підстав для прийняття апеляційної скарги до розгляду.

У відповідності до частини 3 статті 94 ГПК України, до скарги додаються докази сплати судового збору і надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Порядок сплати судового збору, повернення і звільнення від сплати, розміри судового збору визначені Законом України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року, який набрав чинності 1 листопада 2011 року.

Відповідно до частин 1, 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду судовий збір справляється в розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Крім того, відповідно до пункту 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12 листопада 2015 року №01-06/2093/15 "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір" (зі змінами та доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 22 травня 2015 року №484-VIII), законом передбачено сплату судового збору з апеляційної та касаційної скарг на рішення суду, виходячи з розміру ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви незалежно від того, чи оскаржується все рішення (постанова) суду в цілому чи його частина.

Пунктом 2.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013 роз'яснено про те, що одним з реквізитів позовної заяви є ціна позову, яку зазначає позивач і з якої обчислюється судовий збір. У разі коли визначена (встановлена) позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, господарський суд з урахуванням припису абзацу 1 частини 2 статті 6 Закону України "Про судовий збір" і частин 1-4 статті 49 ГПК України попередньо визначає розмір судового збору, виходячи з ціни позову, вказаної позивачем, а за результатами вирішення спору або достягує недоплачену суму судового збору з належної сторони, або повертає суму переплати цього збору. Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, й суми судового збору здійснюється господарським судом на підставі поданих учасниками судового процесу доказів, а за їх недостатності для цього - шляхом призначення відповідної судової експертизи (експертної оцінки майна).

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Укрімпап" за подання позовної заяви було сплачено 14072,86 грн. судового збору, а саме 4800 грн. згідно квитанції №155 від 23 серпня 2017 року та 9272,86 грн. згідно квитанції №83 від 12 вересня 2017 року.

В суді першої інстанції позивачем була подана заява про зменшення позовних вимог, в якій останній підтримав свої вимоги в частині зобов'язання ТОВ "Полонська Гірнича Компанія" (ідентифікаційний код 39735562) повернути конусну дробарку МETSO НР 300 2001 року випуску, с/н 30310538, с/н 30310538, з відповідального зберігання за актом приймання-передачі, та не чинити перешкод Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Укрімпап" (ідентифікаційний код 36644064) у розпорядженні своїм майном, надавши безперешкодний доступ за адресою зберігання: вулиця Герасимчук Академіка, будинок №190Б, на території гірничого кар'єру, місто Полонне, Полонського району, Хмельницької області.

Матеріалами справи підтверджується, що за результатами розгляду позовних вимог по суті місцевий господарський суд прийняв рішення від 09.10.2017 року про задоволення позову та стягнув з ТОВ "Полонська гірнича компанія" на користь ТОВ "Торговий дім Укрімпап" судового збору в розмірі 12472,86 грн..

Таким чином, при поданні апеляційної скарги на рішення господарського суду Хмельницької області від 09 жовтня 2017 року у справі №924/859/17 необхідно було сплатити судовий збір в розмірі 13720,14 грн. (14072,86 - 1600 *110% або 12472,86 грн. (сума судового збору, яка присуджена до стягнення згідно оскаржуваного рішення *110%).

Однак, скаржником при поданні апеляційної скарги згідно квитанції №46 від 17 жовтня 2017 року сплачено лише 1760,00 грн. судового збору.

Водночас, по тексту апеляційної скарги скаржником заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору до дати першого розгляду апеляційної скарги, яке обґрунтоване тим, що ПАТ "Полонський гірничий комбінат" не може визначити розмір судового збору за майновою вимогою, яка не стосується ПАТ "Полонський гірничий комбінат" та не може здогадатись походження суми судового збору в розмірі 12472,86 грн. стягнутого з першого відповідача на користь позивача.

Статтею 129 Конституції України встановлено основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтею 4-2 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до пункту 3 листа Вищого господарського суду України від 12.11.2015 року, №01-06/2093/15 "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір" (зі змінами та доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 22.05.2015 N 484-VIII)" за змістом положень статті 8 Закону питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади) перед законом і судом.

Відповідно до приписів розділу 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 №7 у розгляді питань, пов'язаних, зокрема, з відстроченням та розстроченням сплати судового збору (стаття 8 Закону) господарським судам слід враховувати таке. Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання (що може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або в окремому документі), повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, що передбачені 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування судом майнового стану сторін. При цьому відстрочення чи розстрочення сплати судового збору є правом суду, а не його обов'язком, а обґрунтування пов'язаних з цим обставин та подання доказів, які свідчать про неможливість або ускладнення в здійснення оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на зацікавлену особу.

Частиною 1 статті 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Частиною 1 статті 43 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з частиною 2 статті 43 ГПК України ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

Однак, до апеляційної скарги не додано жодних належних доказів на підтвердження того, що майновий стан апелянта перешкоджає сплаті судового збору. Також суд звертає увагу, що скаржником не наведено та не надано будь-яких доказів на підтвердження обставин того, що його матеріальне становище зміниться протягом визначеного процесуальним законом строку розгляду апеляційної скарги та скаржник зможе сплатити судовий збір у встановленому законом розмірі.

Доводи заявника стосовно того, що ПАТ "Полонський гірничий комбінат" не може визначити розмір судового збору за майновою вимогою та незрозумілим походженням суми 12472,86 грн. судового збору, стягнутого за результатами розгляду справи в суді першої інстанції, є необґрунтованими, оскільки у відповідності до частини 2 статті 22 ГПК України сторона не позбавлена права знайомитись з матеріалами справи, у якій наявні документи, що підтверджують вартість витребуваного рухомого майна.

Крім того, закріплене статтею 8 Закону України "Про судовий збір" відстрочення сплати судового збору є правом суду, а не його обов'язком.

Слід також зазначити, що статтею 91 ГПК України визначено право відповідача, як сторони у справі, на апеляційне оскарження рішення місцевого господарського суду.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

При цьому, "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду, при цьому, ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій з боку держави, не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах та не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі "Креуз проти Польщі").

Оскільки клопотання апелянта про відстрочення сплати судового збору в силу статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України не обґрунтоване та не підтверджене належними та допустимими доказами колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду відмовляє у його задоволенні.

Згідно з частиною 1 статті 91 ГПК України, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Відповідно до пункту 4 частини 1 та частини 3 статті 94 ГПК України, якою встановлено форму та зміст апеляційної скарги, апеляційна скарга подається у письмовій формі і повинна містити перелік документів, доданих до скарги. До скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 97 ГПК України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

За наведеного, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Полонський гірничий комбінат" підлягає поверненню заявнику.

Клопотання ПАТ "Полонський гірничий комбінат" про поновлення строку на апеляційне оскарження не розглядається у зв'язку із поверненням без розгдяду апеляційної скарги заявнику.

Суд роз'яснює, що після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2 і 3 частини першої статті 97 ГПК України, апеляційна скарга може бути подана повторно.

У разі пропуску строку оскарження апеляційна скарга має бути подана повторно лише з мотивованим клопотаннями про його відновлення.

Керуючись статтею 86, пунктом 3 частини 1 статті 97 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Публічному акціонерному товариству "Полонський гірничий комбінат" в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Полонський гірничий комбінат" на рішення господарського суду Хмельницької області від 09 жовтня 2017 року у справі №924/859/17 повернути заявнику.

Додаток: заявнику - матеріали скарги на 15-ти арк, в тому числі квитанція №46 від 17 жовтня 2017 року про сплату 1760 грн. судового збору та конверт

Головуючий суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Тимошенко О.М.

Суддя Дужич С.П.