ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2017р. Справа № 914/1768/17

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю АВ метал груп, м. Дніпро

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Градобуд-престиж, смт. Верхнє Синьовидне, Сколівського району, Львівської області

про стягнення 69 508, 86 грн. заборгованості за договором поставки №28/01/2016/1 від 28.01.2016р.

Суддя Н.Мороз

При секретарі М.Бурак

Представники:

Від позивача: н/з

Від відповідача: ОСОБА_1

Суть спору:

Позовну заяву подано товариством з обмеженою відповідальністю АВ метал груп, м. Дніпро до товариства з обмеженою відповідальністю Градобуд-престиж, смт. Верхнє Синьовидне, Сколівського району, Львівської області про стягнення 69 508, 86 грн. заборгованості за договором поставки №28/01/2016/1 від 28.01.2016р.

Ухвалою господарського суду від 31.08.2017р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 19.09.2017р.

Для всебічного, повного та об'єктивного вирішення спору, зясування всіх обставин справи, 19.09.2017р. та 12.10.2017р. розгляд справи відкладався з підстав, викладених у відповідних ухвалах суду.

В судове засідання 31.10.2017р. представник позивача не зявився, однак на адресу Господарського суду надіслав клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яким зокрема повідомив про здійснення відповідачем часткової оплати суми основного боргу у розмірі 4 000, 00 грн., що підтвердив платіжним дорученням №282 від 22.09.2017р. Відтак, просить суд врахувати дану оплату при визначенні суми основного боргу.

Представник відповідача в судове засідання зявився, заборгованість визнав. Повідомив про часткову оплату суми основного боргу у розмірі 2 000, 00 грн., що підтвердив платіжним дорученням №439 від 27.10.2017р. Відтак, пояснив, що станом на день розгляду справи з врахуванням часткових оплат, сума основного боргу відповідача перед позивачем становить 50 108, 91 грн.

Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників, створивши у відповідності до ч. 3 ст. 4-3 ГПК України сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, суд встановив:

Згідно ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона зобовязана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Однією з підстав виникнення зобовязань, згідно ст.11 ЦК України, зокрема є договори та інші правочини.

28.01.2016р. між товариством з обмеженою відповідальністю «АВ метал груп» (позивач, за договором постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Градобуд-престиж» (відповідач, за договором покупець) укладено договір поставки №28/01/2016/1.

Відповідно до умов п.1.1 договору, постачальник зобовязаний у порядку та строки, встановлені договором, передати у власність покупця металопрокат (товар), асортимент, кількість і ціна якого вказуються у специфікаціях та/або в рахунках на оплату, що є невідємною частиною даного договору, а покупець зобовязується прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених цим договором.

Оплата здійснюється покупцем в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Фактом оплати вважається надходження грошових коштів на поточний рахунок постачальника (п.3.2).

Порядок розрахунків: 100% попередня оплата, якщо інше не обумовлено в специфікаціях (п.3.3).

Пунктом 5 Специфікації №3 від 02.02.2017р. до договору поставки №28/01/2016/1 від 28.01.2017р. встановлено умови оплати 65 000 грн. передплата, решта до 7 календарних днів з дати поставки товару.

На виконання умов зазначеного договору, позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 206 507, 09 грн., що підтверджується відповідними видатковими накладними підписаними та скрапленими печатками сторін (в матеріалах справи).

Однак, в порушення умов договору, товариством з обмеженою відповідальністю «Градобуд-престиж» отриманий товар оплачено лише частково, в сумі 150 333, 22 грн. внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 56 108, 91 грн.

В процесі розгляду справи, відповідач частково сплатив основний борг за поставлений товар в розмірі 6 000, 00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №282 від 22.09.2017р. на суму 4 000, 00 грн. та №439 від 27.10.2017р. на суму 2 000, 00 грн. (в матеріалах справи). Дана обставина відповідачем не заперечувалась.

Враховуючи наведені обставини, заборгованість відповідача перед позивачем становить 50 108, 91 грн. і підлягає стягненню. В частині стягнення основного боргу в сумі 6 000, 00 грн., провадження підлягає припиненню на підставі ст. 80 ГПК України.

Відповідно до ст.526 ЦК України та ст.193 ГК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з приписами ч.1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За умовами ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

У відповідності до приписів ст.599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Таким чином, позивач взяті на себе зобов'язання щодо поставки товару виконав повністю, проте, відповідач, в порушення умов договору, належним чином взяті на себе зобовязання не виконав, за поставлений товар в повному обсязі не оплатив, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на день розгляду справи повністю не погашена, становить 50 108, 91 грн. та підлягає стягненню. Доказів зворотнього суду не надано.

Як передбачено ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування саме до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених законами та договором. При цьому, у відповідності до ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. Відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобовязання контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Згідно ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 ЦК України).

Відповідно до п. 7.1 договору поставки №28/01/2016/1 від 28.01.2016р., у випадку порушення строку оплати за поставлений товар, покупець зобовязаний сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожний день порушення строку.

Відтак, на підставі п. 7.1 договору, у звязку з невиконанням відповідачем зобовязань по оплаті товару, позивачем правомірно нараховано відповідачу пеню у розмірі 7 954, 44 грн., згідно поданого розрахунку.

Відповідно до ч.2. ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. 4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» розяснено, сплата трьох процентів річних від простроченої суми не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому, кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

На підставі вищенаведеного, згідно поданого розрахунку, позивачем за прострочення виконання зобовязання нараховано відповідачу 3% річних в розмірі 840, 10 грн. та інфляційні втрати на суму 4 605, 41 грн.

Суд звертає увагу відповідача на приписи ч.1 ст.96 ЦК України, згідно якої юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а також ст. 525 ЦК України та ст. 193 ГК України якими встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Таким чином, загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у звязку з невиконанням своїх зобовязань по оплаті за поставлений товар, підтверджена матеріалами справи та становить 50 108, 91 грн. основного боргу, 7 954, 44 грн. пені, 840, 10 грн. 3 % річних та 4 605, 41 грн. інфляційних нарахувань. Доказів зворотнього суду не надано.

Згідно ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статей 33ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 4-3 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, не надано суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судового засідання, відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

З огляду на те, що спір виник з вини відповідача, судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на останнього.

Керуючись ст.ст. 11, 96, 509, 525, 526, 530, 549, 551, 599, 612,625, 629, 692 ЦК України, ст.ст. 193, 216, 218, 265 ГК України, ст.ст.43, 32, 33,49, 80, 82, 84, 85, 116, 117 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Градобуд-престиж», Львівська область, Сколівський район, смт. Верхнє Синьовидне, вул. Січових Стрільців, 45 () на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АВ метал груп», м. Дніпро, вул. Шолом-Алейхема, 5 () 50 108, 91 грн. основного боргу, 7 954, 44 грн. пені, 840, 10 грн. 3 % річних, 4 605, 41 грн. інфляційних нарахувань та 1 600, 00 грн. судового збору.

3. В решті вимог провадження припинити.

4. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

Рішення складено 03.11.2017р.

Суддя Мороз Н.В.