ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2017 р.Справа № 922/3323/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Яковенко Ю.В.

розглянувши справу

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Партнер-ВС", м. Житомир
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Харків
про стягнення 177 597,66 грн.
за участю представників:

позивача - Стариченко А.В. за довіреністю від 01.09.2017

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Партнер-ВС" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 в якому просить суд розірвати договір підряду № 260617/1 від 26.06.2017р. укладений між ТОВ «ПАРТНЕР-ВС» та ФОП ОСОБА_2, стягнути з Відповідача суму сплачену Позивачем за договором підряду № 260617/1 від 26.06.2017 р. в розмірі 137000,00 грн., суму штрафу, що становить 39000,00 грн. та суму пені, що становить 1579,66 грн.

Ухвалою суду від 02 жовтня 2017 року було порушено провадження по справі та призначено її розгляд на 17 жовтня 2017 року.

Позивач надав суду пояснення по справі (вх. № 33792 від 17.10.2017), які були досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, відзив на позов та докази на виконання ухвали суду про порушення провадження у справі не надав.

Норми ст.22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Приймаючи до уваги, що відповідач, з урахуванням приписів п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18, був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, та зважаючи на те, що від учасників провадження не надходило будь-яких клопотань, в тому числі, про відкладення розгляду справи, суд вважає, що неявка у судове засідання представника відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі, в зв'язку з чим справа розглядається відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, - за наявними в ній матеріалами.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог та заперечень проти них, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

26 червня 2017 року між TOB «ПАРТНЕР-ВС» (надалі - Позивач) та ФОП ОСОБА_2 (надалі - Відповідач) було укладено Договір підряду № 26061/71 (далі-Договір).

П. 1.1. Договору передбачено, що ЗАМОВНИК (Позивач) доручає, а Підрядник (Відповідач) бере на себе зобов'язання виконати за оплату згідно договірної ціни виконати роботи по монтажу, запуску під навантаженням обладнання та облаштуванню фундаментів, а Замовник зобов'язується прийняти виконані роботи відповідно до умов даного Договору.

П. 1.2. Під роботами по монтажу, запуску під навантаженням обладнання та облаштуванню фундаментів розуміється виконання робіт за номенклатурою, в об'ємах та за ціною відповідно до Специфікації, що є невід'ємною частиною даного Договору.

П. 3.2. передбачено, що замовник здійснює попередню оплату в розмірі 30 (тридцять) відсотків від загальної вартості робіт визначеної у Специфікації.

П. 5.1. Договору передбачено, що Підрядник зобов'язаний виконати, передбачені даним договором роботи до 21.08.2017 року.

Як вбачається з наданих суду доказів, відповідно до умов договору ТОВ «ПАРТНЕР-ВС» були перераховані на користь ФОП ОСОБА_2 грошові кошти, а саме 27.06.2017 в сумі 117 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 382 від 27 червня 2017 р. та 17.07.2017 в сумі 20 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 690 від 17 липня 2017 р.

Як вказує позивач та не було спростовано відповідачем під час розгляду справи, роботи відповідачем не виконані, та не проводяться.

06.09.2017 р. Позивачем на адресу Відповідача був направлений лист № 1307 про розірвання договору та вимогою про необхідність повернення Відповідачем сплачених Позивачем коштів за договором, у розмірі 137 000 грн., яку відповідач залишив без задоволення.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обов'язковим для виконання кожної із сторін.

У відповідності до ст. 837 Цивільного кодексу україни за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно ч. 1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст.193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно зі ст. 526 Цивільного Кодексу України (далі - ЦКУ) зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 610 ЦКУ порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Статтею 849 ЦК передбачено, що, коли за договором про виконання робіт (підряд) підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

П. 5.1. Договору передбачено, що Підрядник зобов'язаний виконати, передбачені даним договором роботи до 21.08.2017 року.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК України).

За таких обставин, враховуючи, що факт невиконання робіт, передбачених договором підряду не спростований відповідачем у відповідності до вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України, доказів виконання робіт матеріали справи не містять, - позовні вимоги в частині розірвання договору підряду №260617/1 від 26.06.2017 та стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 137 000,00 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

П. 8.3 Договору передбачено, що за порушення строків виконання робіт Підрядник сплачує Замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент порушення строків від ціни не виконаної у строк роботи, за кожен день прострочення. У разі порушення Підрядником строку виконання робіт більш ніж на 10 робочих днів Підрядник зобов'язується сплатити Замовнику штраф у розмірі 10% від вартості невиконаних у строк робіт.

Отже, за наявності встановленого факту невиконання відповідачем робіт згідно Договору перевіривши арифметичний розрахунок пені та штрафу за допомогою програми Калькулятор Ліга, враховуючи рекомендації Пленуму Вищого господарського суду України, викладені у постанові № 14 від 17 грудня 2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", Інформаційного листа № 01-06/928/2012 від 17 липня 2012 року, суд зазначає, що наданий позивачем розрахунок відповідає вимогам діючого законодавства, є правомірним, а тому, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог в цій частині про стягнення пені в сумі 1 579,66 грн., а також штрафу в сумі 39 000 грн., а відтак позов в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору у розмірі 4 263, 69 грн., покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Розірвати договір підряду № 260617/1 від 26.06.2017 укладений між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (61105, АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Партнер-ВС" (10001, м. Житомир, вул. Параджанова, 93, ).

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (61105, АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер-ВС" (10001, м. Житомир, вул. Параджанова, 93, ) - 137 000, 00 грн., сплаченого авансу, 39 000,00 грн. штрафу, 1 579, 66 грн. пені та 4 263, 69 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 06.11.2017 р.

Суддя С.А. Прохоров