ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

02 листопада 2017 р. Справа № 902/920/17

Господарський суд Вінницької області у складі судді Банаська О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Управління поліції охорони в Київській області, м. Київ

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясний всесвіт", м. Вінниця

про стягнення 76 258,71 грн

За участю секретаря судового засідання Василишеної Н.О.

За участю представників:

позивача: ОСОБА_1, довіреність № 4 від 03.01.2017 р., паспорт серії МЕ № 848838 виданий Печерським РУ ГУ МВС України в місті Києві 27.03.2008 р.

відповідача: не з'явився.

В С Т А Н О В И В :

До Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Управління поліції охорони в Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясний всесвіт" про стягнення 76 300,00 грн заборгованості за договором про надання послуг з безпеки та порядку на об'єкті замовника № 653/17 від 20.02.2017 р.

Ухвалою суду від 03.10.2017 р. за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/920/17 та призначено до розгляду на 02.11.2017 р.

02.11.2017 р. представником позивача подано клопотання про зменшення розміру позовних вимог б/н від 31.10.2017 р. в якому останній просить суд в зв'язку з частковим погашення заборгованості в сумі 41,29 грн просить суд стягнути з відповідача 76 258,71 грн. Додатком до клопотання останнім подано ряд документів на виконання вимог ухвали суду.

Відповідач правом участі в судовому засіданні не скористався, пояснень щодо обставин викладених в позові та визначених судом документів не надав, хоча про дату, час і місце розгляду справи останній повідомлявся належним чином - ухвалою суду від 03.10.2017 р., яка надсилалась рекомендованою кореспонденцією.

Обізнаність відповідача про розгляд даної справи в суді свідчить поштове повідомлення № 450, яке наявне в матеріалах справи.

Враховуючи викладене суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

При цьому суд враховує, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

Враховуючи те, що норми ст.ст.38, 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів.

Проте, відповідач своїм правом на участь у засіданні суду та наданні письмових або усних пояснень не скористався, а тому, беручи до уваги приписи ч.1 ст.69 ГПК України щодо строків вирішення спору та той факт, що неявка в засідання суду відповідача або його представника, належним чином та відповідно до законодавства повідомленого про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами, відповідно до приписів ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

В зв'язку з відсутністю поданого клопотання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В судовому засіданні 02.11.2017 р. розглянувши клопотання позивача про зменшення розміру позовних вимог б/н від 31.10.2017 р., суд приймає його до розгляду як таке, що не суперечить приписам ст. 22 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

20.02.2017 р. між Управлінням поліції охорони в Київській області (Охорона) та Товариством з обмеженою відповідальністю "М'ясний всесвіт" (Замовник) укладено договір про надання послуг з безпеки та порядку на об'єкті Замовника № 653/17 (а.с. 10-13, т. 1).

Відповідно п. 1.1 Договору Охорона зобов'язується надати Замовникові послуги з безпеки та порядку на території об'єкта Замовника, що розташований за адресою: Київська область, смт Ворзель, вул. Білостоцьких, 21-А (об'єкт), що вказана в розрахунку-дислокаціії (додаток 1.1 та 1.3 до Договору).

Обов'язковою умовою на час укладення та здійснення договору є наявність у Замовника документів, що засвідчують його повноваження на володіння (користування) Об'єктом у формі права власності або оренди, копії яких, завірені печаткою Замовника, надаються Охороні (п. 1.2 Договору).

Згідно п. 2.1 ціна послуг за договором становить 80,00 грн у тому числі ПДВ, за одну годину охорони одним працівником поліції та 55,00 грн, у тому числі ПДВ, за одну годину охорони одним працівником цивільної охорони.

Вартість середньомісячної послуги за здійснення заходів з безпеки і порядку на об'єкті за договором визначається на підставі узгодженої протоколом сторін договірної ціни (Додаток 2 до Договору) (п. 2.2 Договору).

Оплата послуг здійснюється Замовником на умовах попередньої 100% оплати, шляхом перерахування плати, встановленої п. 2.1 Договору, на рахунок Охорони до початку виконання заходів з безпеки та порядку на території об'єкта. У подальшому до 5 числа поточного місяця та послуги, які будуть надані в поточному місяці (п. 2.3 Договору).

Датою оплати (датою виконання Замовником зобов'язання) є дата зарахування грошей на рахунок Охорони (п. 2.4 Договору).

Відповідно до п. 2.5 Договору акт виконання робіт підписується сторонами в кінці кожного календарного місяця, а також після закінчення строку дії договору.

Згідно п. 6.1 Договір набуває чинності з 20.02.2017 р. і діє до 30.06.2017 р. Договір пролонгується на той самий строк, якщо жодна із сторін не менше ніж за 10 календарних днів до закінчення строку чинності договору письмово не заявить про його припинення. Кількість разів пролонгації договору не обмежується.

На виконання умов договору № 653/17 від 20.02.2017 р. між сторонами підписано акт виставлення охорони на об'єкт від 20.02.2017 р., відповідно до якого об'єкт виставлено стаціонарний пост цивільної охорони Ірпінського МВ УПО в Київській області (а.с. 19, т. 1).

18.08.2017 р. між сторонами підписано акт про зняття охорони з об'єкта (а.с. 20, т. 1).

За період дії договору № 653/17 від 20.02.2017 р. позивачем надано послуг відповідачу з охорони об'єкту на загальну суму 388 880,00 грн, в підтвердження чого додано акти прийому-здачі виконаних робіт/послуг, які наявні в матеріалах справи.

Відповідачем частково здійснено розрахунок за надані послуги в сумі 312 621,29 грн.

Заборгованість відповідача перед позивачем становить 76 258,71 грн (388 880,00 грн 312 621,29 грн).

Наявність вказаної заборгованості підтверджується обопільно підписаним сторонами актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2017 р. по 14.09.2017 р., який наявний в матеріалах справи та оригінал якого оглядався в судовому засіданні.

Непроведення оплати за надані послуги спонукали позивача звернутись з даним позовом до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке ж положення містить і ст.173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Беручи до уваги зміст договору укладеного між сторонами, характер взятих на себе сторонами зобов'язань, суд дійшов висновку про те, що між сторонами виникли правовідносини з договору про надання послуг, регулювання яких здійснюється в главі 63 "Послуги. Загальні положення", ст.ст.901-907 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст.903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України)

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

В силу вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З врахуванням наведеного вище вимога позивача про стягнення грошових коштів за договором про надання послуг з безпеки та порядку на об'єкті Замовника № 653/17 від 20.02.2017 р. в сумі 76 258,71 грн (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 31.10.2017 р.) є правомірною та обґрунтованою, з огляду на що підлягає задоволенню судом в повному обсязі.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст.33, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обовязковим. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Всупереч наведеним вище нормам та вимогам ухвали суду відповідач не подав до суду доказів в спростування позовних вимог позивача щодо стягнення боргу в тому рахунку доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів).

Витрати на судовий збір підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст.49 ГПК України.

02.11.2017 р. в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 82, 84, 85, 87, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясний всесвіт", АДРЕСА_1, 21000 (ідентифікаційний код - 40227241) на користь Управління поліції охорони в Київській області, вул.Гайдара, 8, м.Київ, 01033 (ідентифікаційний код - 40109063) 76 258 грн 71 коп. - боргу, 1 600 грн 00 коп. - відшкодування витрат на сплату судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення надіслати відповідачу рекомендованим листом з поштовим повідомленням про вручення поштової кореспонденції.

Повне рішення складено 03 листопада 2017 р.

Суддя О.О. Банасько

віддрук. 2 прим.:

1 - до справи.

2 - відповідачу - АДРЕСА_2, 21000.