номер провадження справи 9/65/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2017 Справа № 908/1669/17

за позовом: Концерну Міські теплові мережі (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Грааль (69093, м. Запоріжжя, вул. Руставі, 12)

про стягнення суми 521426,94 грн.

Суддя Боєва О.С.

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 99/20-19 від 07.08.2017р.;

Від відповідача: ОСОБА_2, директор, протокол № б/н від 01.03.2012р., витяг № від 06.04.2017р.;

СУТЬ СПОРУ:

Концерн Міські теплові мережі звернувся в господарський суд Запорізької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Грааль заборгованості за поставлену теплову енергію у розмірі 521426,94 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 21.08.2017р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/1669/17, справі присвоєно номер провадження № 9/65/17, судове засідання призначено на 07.09.2017р. На підставі ст. 77 ГПК України в судовому засіданні оголошувалась перерва до 21.09.2017р. Ухвалою суду від 21.09.2017р. в порядку ст. 69 ГПК України продовжено строк розгляду спору у справі на п'ятнадцять днів до 01.11.2017р., цією ж ухвалою розгляд справи відкладено на 19.10.2017р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 19.10.2017р. розгляд справи відкладено на 31.10.2017р. Цією ж ухвалою суд відмовив у задоволенні клопотань відповідача про колегіальний розгляд справи, про залучення до участі у справі інших відповідачів (ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Високі технології») та про зобовязання позивача розєднати суму стягнення 521426,94 грн. між ТОВ Грааль, ФОП ОСОБА_3 та ТОВ Високі технології. Також, цією ухвалою на підставі ст. 30 ГПК України викликано в судове засідання ФОП ОСОБА_3 та уповноваженого представника ТОВ Високі технології для дачі пояснень по справі.

07.09.2017р. відповідачем заявлялось клопотання про зобовязання позивача розєднати суму стягнення 521426,94 грн. між ТОВ Грааль та ФОП ОСОБА_3 Мотивуючи клопотання відповідач зазначав, що оскільки будівля по вулиці Руставі, 12, є власністю відповідача в частині 759/1000 будівлі, ФОП ОСОБА_3 в частині 1241/1000 будівлі, позивач зобовязаний заявлену до стягнення суму розподілити між ними в залежності від розрахунку теплового навантаження кожного приміщення окремо, і як слідство, вартість обігріву (опалення) розділити між останніми та надати окремі розрахунки.

У судовому засіданні 07.09.2017р. у задоволенні клопотання відповідача було відмовлено у звязку з необґрунтованістю. По-перше, у спірних правовідносинах сторін за договором № 100999 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді ФОП ОСОБА_3 не є зобовязаною стороною. Крім того, позивач в силу ст.ст. 15, 20 ЦК України, реалізуючи своє право на захист, звернувся з позовними вимогами саме до відповідача та в обґрунтування заявленої до стягнення суми навів свій розрахунок. Відповідач, в свою чергу, у разі наявності заперечень на розрахунок позивача, не позбавлений можливості подати свій контррозрахунок.

Справу розглянуто 31.10.2017р., оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

За письмовим клопотанням представників сторін фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

Представник позивача в повному обсязі підтримав вимоги, викладені у позові. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на приписи ст. ст. 509, 526, 530, 625, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 232, 276 Господарського кодексу України, Закону України Про теплопостачання, Правила користування тепловою енергією та умови договору 100999 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді. Вказує, що свої зобовязання відповідно до умов договору перед відповідачем позивачем виконано належним чином, що підтверджується направленими на адресу відповідача актами приймання-передачі теплової енергії та рахунками для оплати спожитої теплової енергії на загальну суму 521426,94 грн. В свою чергу, відповідачем, в порушення умов договору та чинного законодавства зобовязання за Договором належним чином не виконано, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 521426,94 грн. за період з листопада 2016 р. по березень 2017 р., яку позивач просить стягнути з відповідача.

Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечив. У відзиві на позов відповідач вказує, що позивач помилково всю суму заборгованості стягує виключно з відповідача, оскільки будівля належить двом різним власникам відповідачу належить 759/1000 будівлі, ФОП ОСОБА_3 241/1000 будівлі. Крім того, виходячи с принципу співвідношення частин площі будівлі, які належать відповідачу та ФОП ОСОБА_3, загальна площа місць загального користування будівлі 948, кв. м. (фойє, сходові прольоти між сходинками, коридору, тамбури) розподіляються між відповідачем та ФОП ОСОБА_3 у розмірах 719,9 кв. м. та 228,6 кв. м., відповідно. За розрахунком відповідача, ФОП ОСОБА_3 зобовязаний оплачувати позивачу вартість обігріву 1528,9 кв. м. будівлі, при цьому, всі ці площі контактують з приміщеннями відповідача, що обігріваються позивачем за договором, як наслідок, між ними відбувається теплообмін (теплові витрати), які позивачем не враховуються при розрахунку. З наведених підстав відповідач вважає недоведеним позивачем належними доказами, що в дійсності ТОВ «Грааль» було спожито в період з листопада 2016 р. по березень 2017р. теплову енергію на всю суму в розмірі 521426,94 грн. Просить в позові відмовити. Також представник відповідача зазначив, що, крім того, було зясовано наступне (зазначене в т.ч. викладено в клопотанні, яке надійшло до суду 18.10.2017р.) ФОП ОСОБА_3 30.08.2016р. подарував зі своєї частки 241/1000 будівлі - частку 80/1000 ТОВ «Високі технології». Таким чином, з 30.08.2016р. та на цей час площі будівлі для опалення позивачем розподілені: відповідач - 3923,7 кв.м., ФОП ОСОБА_3 978,2 кв.м., ТОВ «Високі технології» - 550,7 кв.м. Відповідно, як вважає відповідач, і сума позову в розмірі 521426,94 грн. повинна бути розподілена між відповідачем, ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Високі технології».

Викликані ухвалою суду від 19.10.2017р. для надання пояснень по суті спору ФОП ОСОБА_3 та представник ТОВ Високі технології у судове засідання не зявились, письмових пояснень не надали.

Представник позивача у судовому засіданні 31.10.2017р. (на виконання вимог суду, викладених в ухвалі від 19.10.2017р.) в усній формі зазначив про відсутність на даний час діючих договорів купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді по обєкту, розташованому за адресою: м. Запоріжжя, вул. Руставі, 12, між Концерном та ФОП ОСОБА_3, а також між Концерном та ТОВ «Високі технології».

Суд звертає увагу, що останнім днем строку вирішення спору у даній справі є 01.11.2017р. (з урахуванням продовження на 15 днів). Зважаючи на обмеженість розгляду справи процесуальним строком, згідно зі ст. 75 ГПК України справу розглянуто за наявними матеріалами, які суд визнав достатніми для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

01.04.2007р. між Концерном Міські теплові мережі в особі Філії Концерну Міські теплові мережі Ленінського району (ОСОБА_4 організацією, позивачем у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю Грааль (Споживачем, відповідачем у справі) було укладено договір № 100999 про постачання теплової енергії в гарячій воді на окремо розташовану будівлю гуртожитку по вул. Руставі, 12, відповідно до умов якого ОСОБА_4 організація зобовязалася відпускати теплову енергію в гарячій воді Споживачу, а Споживач зобовязався приймати та оплачувати її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами цього Договору та Додатками до Договору, що є його невідємними частинами (п. 1.1 Договору).

Згідно з п. 3.2.6. Договору Споживач зобов'язався виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і терміни, які передбачені Договором.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що облік споживання теплової енергії на потреби опалення та гарячого водопостачання проводиться за приладами комерційного обліку або розрахунковим способом.

Відповідно до п. 6.2 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

За змістом п. 6.3 Договору, оплата за теплову енергію проводиться шляхом перерахування грошових коштів у розрахунковому періоді на поточний рахунок ОСОБА_4 організації. Остаточні розрахунки за відпущену у розрахунковому періоді теплову енергію здійснюються Споживачем на підставі акту приймання-передачі теплової енергії у термін до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Пунктом 6.4. Договору визначено, що при наявності приладів комерційного обліку - обсяги спожитої теплової енергії визначаються за фактичними показниками приладів обліку.

Відповідно до п. 6.6 Договору Споживач 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинна отримати від ОСОБА_4 організації за адресою: вул. Щаслива, буд. 2-а документи за розрахунковий період: рахунок-фактуру, акт приймання-передачі теплової енергії, податкову накладну (платникам ПДВ), акт звіряння розрахунків (за вимогою Споживача).

Пунктом 6.6.1 Договору передбачено, що отриманий акт прийманняпередачі теплової енергії Споживач повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу ОСОБА_4 організації на протязі пяти днів з дати отримання.

Згідно із п. 6.6.2 Договору, вразі наявності заперечень щодо даних, зазначених в ОСОБА_4, Споживач зобовязаний надати ОСОБА_4 організації нормативно обґрунтовані письмові заперечення до даного ОСОБА_4 з додаванням відповідних документів та погодити з ОСОБА_4 організацією всі розбіжності у встановлений п. 6.6.1 договору строк. У разі неотримання ОСОБА_4 організацією або обґрунтованих заперечень в його підписанні, у термін встановлений договором термін, акт підписується ОСОБА_4 організацією з позначенням про відмову у підписанні його Споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період.

Відповідно до п. 6.6.3 Договору, при отриманні заперечень в підписанні акту та доказів в обґрунтування заперечень до нього, ОСОБА_4 організація розглядає їх та надає відповідь про прийняття або відмову у прийнятті заперечень. При прийнятті заперечень до акту вносяться відповідні коригування в акті наступного місяця. У разі відмови у прийнятті заперечень, ОСОБА_4 організація надає нормативно обґрунтовану відповідь.

Пунктом 10.1 Договору передбачено, що цей договір набирає чинності з 01.04.2007р. і діє до 01.08.2008р.

Договір вважається продовженим на кожний наступний рік від дати, вказаної в п.10.1, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору ні одна із сторін не заявила про розірвання даного договору (п. 10.4 Договору).

У звязку із тим, що у матеріалах справи відсутні звернення сторін чи заяви про розірвання Договору, Договір вважається автоматично пролонгованим на той саме строк і на тих самих умовах.

Як вбачається з матеріалів справи, за період: з листопада 2016 р. по березень 2017 р. позивач відпустив відповідачу теплову енергію на загальну суму 521426,94 грн., про що свідчать акти приймання-передачі теплової енергії (арк. справи 37 41), у звязку з чим відповідачу до сплати було виставлено відповідні рахунки (арк. справи 42 46).

Як вказує позивач, відповідачем зобовязання за Договором належним чином не виконано, заборгованість відповідача перед позивачем станом на момент розгляду справи становить 521426,94 грн.

Позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Грааль заборгованості за поставлену теплову енергію у розмірі 521426,94 грн. стали предметом судового розгляду у даній справі.

Проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню на наступних підставах.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини... Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Аналогічні положення містить ст. 174 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні приписи містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як підтверджено матеріалами справи, правовідносини між позивачем та відповідачем у спірний період врегульовані укладеним між ними Договором № 100999 від 01.04.2007 р., за умовами якого позивач зобовязався відпускати відповідачу теплову енергію в гарячій воді (на потреби опалення), а відповідач приймати та сплачувати її вартість.

Згідно з приписами п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, пунктом 2 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач свої зобовязання щодо своєчасної оплати теплової енергії та отриманих послуг, всупереч умов Договору та вимог закону, в обумовлений Договором строк не виконав.

Згідно долучених до матеріалів справи копій актів приймання-передачі теплової енергії за період з листопада 2016р. по березень 2017р., включно, позивач поставив відповідачу теплову енергію на загальну суму 521426,94 грн., у звязку з чим відповідачу до сплати було виставлено відповідні рахунки.

Доказом отримання відповідачем зазначених рахунків та актів є наявні в матеріалах справи Реєстри отримання документів за відпущену теплову енергію за спірний період (арк. справи 47 51).

Всупереч умовам договору, відповідач підписані акти приймання-передачі теплової енергії за період з листопада 2016р. по березень 2017р. на адресу Енергопостачальної організації не направив, заперечень щодо причин їх не підписання не надав. Доказів направлення на адресу позивача мотивованих заперечень від підписання актів відповідачем суду не надано.

Необґрунтована відмова від підпису актів не звільняє Споживача від сплати за надані послуги з постачання теплової енергії у вказані в Договорі строки. В актах приймання-передачі теплової енергії зазначено, що в разі неповернення оформленого акту або ненадання письмових заперечень про підписання акту в установлені Договором терміни, акт вважається погодженим, тобто, відповідач фактичного погодився з кількістю спожитої теплової енергії та з нарахованими позивачем сумами до сплати.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами пунктів 6.1 6.4 Договору підставою для розрахунків Споживача з Постачальником є рахунок-акт виконаних робіт. Оплата проводиться Споживачем не пізніше 25 числа наступного за звітнім місяцем. Проте, відповідач свої зобовязання щодо оплати отриманої теплової енергії, всупереч умов Договору та вимог закону, належним чином не виконав.

Отже, слід визнати обґрунтованими нарахування позивачем вартості теплової енергії за актами за період з листопада 2016р. по березень 2017р., які всупереч умовам Договору та вимог закону, відповідач не оплатив, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 521426,94 грн.

Відносно заперечень відповідача про те, що ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Високі технології», як співвласники частини будівлі по вул. Руставелі, 12 (978,2 кв. м. та 550,7 кв. м., відповідно), є також споживачами послуг позивача, вартість яких входить в суму позову і, відповідно, нарахування за відпущену Концерном «МТМ» теплову енергію на будинок, повинні розподілятися між всіма власниками пропорційно до займаної площі, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалося вище, за умовами п. 6.4. Договору, при наявності приладів комерційного обліку обсяги спожитої теплової енергії визначаються за фактичними показниками приладів обліку.

Також, Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007 року передбачено, що розрахунки за фактично спожиту теплову енергію здійснюються за показами комерційного приладу обліку. Згідно із п. 23 Правил, у споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеною у договорі.

В даному випадку будинок по вул. Руставі, 12, обладнаний приладом комерційного обліку і нарахування за спірний період здійснювалися відповідно до показників приладу обліку, пропорційно до розміру теплового навантаження зазначеного у договорі.

Додатком № 1 Договору на момент укладання договору сторонами було визначене теплове навантаження обєкту теплопостачання, яке складало 0,676928 Гкал/годину.

Додатковою угодою від 10.02.2014 року сторони змінили у бік зменшення розмір теплового навантаження обєкту теплопостачання з 0,676928 Гкал/годину на 0,292332 Гкал/годину.

Позивачем до матеріалів справи надано детальний розрахунок відпущеної відповідачу теплової енергії за спірний період, з визначенням підстав нарахування по кожному акту. При цьому, нарахування здійснювалось відповідно до показників приладу обліку пропорційно до розміру теплового навантаження зазначеного у договорі.

Крім того, укладеною між сторонами додатковою угодою від 02.04.2012 р. на підставі договорів купівлі-продажу приміщень житлового будинку по вул. Руставі, 12, між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Грааль», внесено зміни до договору № 100999 від 01.04.2007р. та виключено з договору опалювальну площу в розмірі 1045,7 кв. м.

Також суд вважає необхідним відзначити, що відповідач не позбавлений права, в разі наявності обґрунтованих підстав, звернутися до ОСОБА_4 організації з вимогою про внесення відповідних змін до діючого Договору.

До моменту внесення змін до Договору № 100999 від 01.04.2007 р. щодо розміру теплового навантаження, враховуючи норми ст. 1 ст. 654 ЦК України про те, що зміна або розірвання договору вичиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, відсутні будь-які підстави для звільнення ТОВ «Грааль» від виконання умов Договору щодо оплати вартості отриманої теплової енергії виходячи із діючих тарифів та обумовленого договором теплового навантаження.

Враховуючи вимоги ст. 599 ЦК України, згідно якої зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, суд вважає позовну вимогу позивача про стягнення з відповідача суми 521426,94 грн. основного боргу за договором обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В даному випадку позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, обґрунтованість позовних вимог.

Із урахуванням викладених обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, шляхом стягнення суми 1600,00 грн. на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Грааль (69093, м. Запоріжжя, вул. Руставі, 12, ) на користь Концерну Міські теплові мережі (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, , поточний рахунок зі спеціальним режимом використання № 2813 у Філії Запорізьке обласне управління ПАТ Державний ощадний банк України, МФО 313957) суму 521426 (пятсот двадцять одна тисяча чотириста двадцять шість) грн. 94 коп. заборгованості за поставлену теплову енергію.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Грааль (69093, м. Запоріжжя, вул. Руставі, 12, ) на користь Концерну Міські теплові мережі (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, , поточний рахунок №1951 у Філії Запорізьке обласне управління ПАТ Державний ощадний банк України, МФО 313957) суму 7821 (сім тисяч вісімсот двадцять одна) грн. 40 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.С. Боєва

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 06 листопада 2017 р.