ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року Справа № 922/4355/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б.- головуючого
Алєєвої І.В. Рогач Л.І.
за участю представників:
прокуратуриПопенко О.С. - прокурор відділу Генеральної прокуратури України
позивачане з'явилися (про час і місце судового засідання повідомлено належно)
відповідачаКолєснік І.А.- адвокат (договір від 25.09.2017)
третьої особине з'явилися (про час і місце судового засідання повідомлено належно)
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Селянського (фермерського) господарства "Солекс"
на постановувід 31.05.2017 Харківського апеляційного господарського суду
у справі№ 922/4355/16 господарського суду Харківської області
за позовомКерівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області
до Селянського (фермерського) господарства "Солекс"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачаБогодухівської районної державної адміністрації Харківської області
прозвільнення ділянки
за зустрічним позовомСелянського (фермерського) господарства "Солекс"
доГоловного управління Держгеокадастру у Харківській області
провизнання договору оренди землі поновленим
В С Т А Н О В И В :

У грудні 2015 Керівник Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до СФГ "Солекс" про зобов'язання відповідача звільнити земельну ділянку державної власності загальною площею 44,2066 га земель запасу на території Зарябинської сільської ради Богодухівського району Харківської області загальною вартістю 1298512,04грн. та повернути її у державну власність в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, посилаючись на приписи статей 125, 126, 212 Земельного кодексу України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.12.2005 між Богодухівською районною державною адміністрацією Харківської області та СФГ "Солекс" було укладено договір оренди спірної земельної ділянки строком на 10 років (зареєстрований 27.03.2006), пунктом 6 якого передбачено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк і у цьому разі повинен не пізніше ніж за 150 днів до закінчення строку дії договору повідомити про це орендодавця.

Прокурор зазначав, що орендар 19.10.2015 р. звернувся з повідомленням про намір продовження договору оренди землі до Богодухівської райдержадміністрації, якою листом від 12.11.2015 р. повідомлено відповідача про необхідність звернення для укладення додаткової угоди та пролонгації договору до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, до якого відповідач, як зазначав прокурор так і не звернувся, продовжуючи використовувати земельну ділянку без відповідних правових підстав.

СФГ "Солекс" у відзиві на позовну заяву просило відмовити у її задоволенні вказуючи на те, що в даному спорі наявний фактичний та юридичний склад для визнання договору землі від 01.12.2015, згідно з нормами статті 764 Цивільного кодексу України, частини 4 статті 284 Господарського кодексу України та статті 33 Закону України "Про оренду землі", поновленим на той самий строк на тих самих умовах.

У січні 2017 СФГ "Солекс" подало до господарського суду Харківської області зустрічну позовну заяву до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки від 01.12.2005, укладеного між Богодухівською районною державною адміністрацією Харківської області та СФГ "Солекс", вважаючи, що вказаний договір є автоматично поновленим, у зв'язку із належним виконанням орендарем своїх договірних зобов'язань та відсутністю будь-яких заперечень щодо продовження користування земельною ділянкою з боку орендодавця, посилаючись на положення частини 4 статті 284 Господарського кодексу України, статті 764, частини 1 статті 777 Цивільного кодексу України та статтю 33 Закону України "Про оренду землі".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.01.2017 р. зустрічна позовна заява СФГ "Солекс" прийнята для спільного розгляду з первісним позовом у справі.

Прокуратура заперечуючи проти зустрічного позову просила відмовити у його задоволенні вказуючи на помилковість доводів СФГ "Солекс" про автоматичне поновлення договору, невжиття останнім будь - яких дій на приведення у відповідність до вимог чинного законодавства правовідносин щодо оренди земельної ділянки, оскільки до Головного управління Держгеокадастру щодо вирішення питання користування земельною ділянкою СФГ "Солекс" не зверталось.

Головне управління Держгеокадастру у відзиві на позовну заяву СФГ "Солекс" також просило відмовити у її задоволенні, посилаючись на те, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" внесені зміни до частини 4 статті 122 Земельного кодексу України і з 01.01.2013 року саме Головне управління Держгеокадастру виступає орендодавцем спірної земельної ділянки, проте, СФГ "Солекс" до управління не зверталось, що свідчить про втрату переважного права на укладення договору оренди землі. При цьому, чинним законодавством не передбачено автоматичного поновлення договорів оренди землі.

Рішенням господарського суду Харківської області від 14.02.2017 (суддя Калантай М.В.) у первісному позові відмовлено. Зустрічний позов СФГ "Солекс" задоволено, визнано поновленим договір оренди землі - земельної ділянки площею 44,2066га, кадастровий номер: :01:000:0002 від 01.12.2005, укладений між Богодухівською районною державною адміністрацією Харківської області та СФГ "Солекс", який зареєстрований у Державному реєстрі земель за №02 від 27.03.2006.

Мотивуючи рішення суд першої інстанції дійшов висновку щодо обґрунтованості СФГ "Солекс" вимог про поновлення договору оренди землі та недоведеності вимог прокурора за первісним позовом.

За апеляційною скаргою прокуратури Харківської області Харківський апеляційний господарський суд (судді: Шутенко І.А., Лакіза В.В., Плахов О.В.), переглянувши рішення господарського суду Харківської області від 14.02.2017 в апеляційному порядку, постановою від 31.05.2017 скасував його, прийняв нове рішення, яким позовні вимоги Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області задовольнив, зобов'язав СФГ "Солекс" звільнити та повернути державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області земельну ділянку. У задоволенні зустрічного позову СФГ "Солекс" відмовив.

Суд апеляційної інстанції з урахуванням встановлених обставин та норм Закону "Про оренду землі", визнав передчасним висновок місцевого господарського суду про те, що договір оренди земельної ділянки від 01.12.2005, укладений між Богодухівською районною державною адміністрацією Харківської області та Селянським (фермерським) господарством "Солекс" є поновленим, вказавши на правомірність вимог прокурора за первісним позовом.

СФГ "Солекс" подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить постанову Харківського апеляційного господарського суду у даній справі скасувати, а рішення господарського суду Харківської області залишити в силі, обґрунтовуючи доводи касаційної скарги помилковістю юридичної оцінки апеляційним судом спірних правовідносин та неправильним застосуванням норм матеріального права, зокрема, статті 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки суд апеляційної інстанції не врахував і не розрізнив дві різні правові конструкції поновлення договору, не зваживши на те, що в даному випадку відсутність додаткової угоди не скасовує факту поновлення договору і не може указувати на припинення права оренди та на необґрунтованість вимог прокурора про витребування земельної ділянки із володіння СФГ "Солекс".

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення присутніх у судовому засіданні прокурора та представника відповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами під час розгляду справи, 22.11.2005 Богодухівською районною державною адміністрацією Харківської області прийнято розпорядження № 798, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо передачі в оренду СФГ "Солекс" земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель запасу на території Зарябинської сільської ради за межами населеного пункту.

Пунктом 2 вказаного розпорядження вирішено передати СФГ "Солекс" в оренду на 10 років земельну ділянку загальною площею 44.2066 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Зарябинської сільської ради за межами населеного пункту.

01.12.2005 між Богодухівською районною державною адміністрацією (орендодавцем) та СФГ "Солекс" (орендарем) укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 44.2066 га сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яке знаходиться на території Зарябинської сільської ради за межами населеного пункту.

Згідно з пунктами 15 та 16 договору передача земельної ділянки в оренду здійснюється на підставі документації по встановленню меж земельної ділянки в натурі. Передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 3-х денний термін з моменту державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі.

Пунктом 38 договору сторони передбачили, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

За актом прийому-передачі земельної ділянки від 01.12.2005 земельна ділянка державного запасу, що знаходиться на території Зарябинської сільської ради Богодухівського району Харківської області передана Богодухівською районною державною адміністрацією СФГ "Солекс".

Зазначений Договір оренди зареєстрований у Державному реєстрі земель 27.03.2006.

Відповідно до пункту 33 договору його дія припиняється у разі, крім іншого, закінчення строку, на який його було укладено.

У пункті 6 договору сторони узгодили, що цей договір укладено на 10 років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 150 днів до закінчення строку дії договору повідомити орендодавця про намір продовжити його дію.

19.10.2015 голова СФГ "Солекс" звернувся до Богодухівської районної державної адміністрації з листом повідомленням про намір продовження дії договору оренди від 01.12.2005 (а.с. 46).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в матеріалах справи міститься лист Богодухівської районної державної адміністрації від 12.11.2015 (вих. 01-25/4454 від 12.11.2015), в якому СФГ "Солекс" запропоновано з питанням щодо пролонгації договору оренди земельної ділянки та укладення додаткової угоди звернутись до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області. (а.с. 47).

Внаслідок змін чинного законодавства, з 01.01.2013 та виходячи зі змісту Положення про Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, розпорядником земель за спірним договором оренди є Головне управління Держгеокадастру у Харківській області.

Здійснюючи судовий розгляд справи судом апеляційної інстанції було встановлено, що на момент звернення СФГ "Солекс" до Богодухівської районної державної адміністрації з листом повідомленням про намір продовження дії договору оренди від 01.12.2005, у останньої вже були відсутні повноваження щодо розпорядження зазначеною земельною ділянкою та вирішення питань щодо продовження дії договорів оренди землі.

При цьому, як встановлено судом апеляційної інстанції та не було спростовано сторонами, в матеріалах справи відсутні докази звернення СФГ "Солекс" до Головного управління Держгеокадастру з пропозицією пролонгації договору та укладення додаткової угоди до нього. Новий договір оренди зазначеної земельної ділянки також не укладався, у зв'язку з чим суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у СФГ "Солекс" відсутні правові підстави для користування спірною земельною ділянкою, оскільки таке користування не оформлене у встановленому законом порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі за первісним позовом є вимога прокурора про зобов'язання СФГ "Солекс" звільнити земельну ділянку державної власності загальною площею 44,2066 га земель запасу на території Зарябинської сільської ради Богодухівського району Харківської області загальною вартістю 1298512,04грн. та повернути її у державну власність в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, з посиланням на приписи статей 125, 126, 152, 212 Земельного кодексу України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 20.07.2016 до Богодухівського відділу Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області надійшов лист відділу Держгеокадастру у Богодухівському районі та акти моніторингу від 18.07.2016 стану використання земель сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів на території Зарябинської сільської ради., з яких вбачається, що спеціалістами відділу встановлений факт самовільного використання відповідачем земельної ділянки площею 44,2066 га на території Зарябинської сільської ради Богодухівського району.

Статтею 152 Земельного кодексу України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

За змістом статті 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що після закінчення строку дії договору оренди спірної земельної ділянки, Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області до моменту звернення з даним позовом договір оренди з СФГ "Солекс" не продовжувався, нові договори оренди з СФГ "Солекс" на спірну земельну ділянку не підписувались, тобто СФГ "Солекс" використовує земельну ділянку без правовстановлюючих документів.

Факт використання СФГ "Солекс" земельної ділянки підтверджується актом моніторингу Держгеокадастру у Богодухівському районі, актом Державної екологічної інспекції в Харківській області № 560/01-04/02-09 та не заперечується СФГ "Солекс".

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що СФГ "Солекс" не надано чинних правовстановлюючих документів на земельну ділянку, яку він використовує та доказів того, що він намагався оформити у встановленому законом порядку належні документи щодо права користування спірною земельною ділянкою у встановлені законом строки та порядку.

При цьому, за зустрічною позовною заявою предметом спору є вимога СФГ "Солекс" про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки від 01.12.2005, укладеного між Богодухівською районною державною адміністрацією Харківської області та СФГ "Солекс", з посиланням на те, що вказаний договір є автоматично поновленим у зв'язку із належним виконанням орендарем своїх договірних зобов'язань та відсутністю будь-яких заперечень щодо продовження користування земельною ділянкою з боку орендодавця, посилаючись на положення частини 4 статті 284 Господарського кодексу України, статті 764, частини 1 статті 777 Цивільного кодексу України та статтю 33 Закону України "Про оренду землі".

Положеннями договору, а саме пунктом 6 сторонами цього договору було погоджено, що після закінчення строку дії договору орендар має переважне право на поновлення договору на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 150 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово про намір продовжити його дію.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 Цивільного кодексу України та статтею 33 Закону України "Про оренду землі".

У частині першій статті 777 Цивільного кодексу України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов'язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (частина друга статті 792 вказаного Кодексу).

Стаття 33 Закону України "Про оренду землі" фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди.

Так, стаття 33 Закону України "Про оренду землі" у частині 1 регламентує переважне право орендаря перед іншими особами на укладення договору оренди землі, а в частині 6 - підстави поновлення договору оренди, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (постанові Верховного Суду України № 911/1707/15 від 25.05.2016).

Частинами 6 - / вказаного Закону передбачено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Проте, як встановлено судом апеляційної інстанції орендарем не було дотримано порядку поновлення договорів оренди землі, передбаченого статтею 33 Закону України "Про оренду землі". СФГ "Солекс" не звертався до уповноваженого органу для продовження строку дії договору оренди, додаткова угода до договору оренди не укладалась, до листа повідомлення про продовження строку дії договору оренди проекту додаткової угоди не додано, орендар з пропозицією укласти додаткову угоду до уповноваженого органу не звертався та не вчиняв жодної дії для її укладення.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази. У касаційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи викладене та встановлені судом апеляційної інстанції обставини справи, судова колегія вважає постанову апеляційного суду у даній справі такою, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстав для її зміни чи скасування не вбачається, а викладені у касаційній скарзі доводи скаржника судова колегія вважає непереконливими та такими, що спростовуються матеріалами справи та встановленими судом обставинами.

Керуючись пунктом 1 статті 1119, статтями 1115, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В :

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 31.05.2017 у справі № 922/4355/16 господарського суду Харківської області залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Поновити виконання постанови Харківського апеляційного господарського суду від 31.05.2017, зупиненої ухвалою Вищого господарського суду України від 13.09.2017.

Головуючий суддя Т. Дроботова

Судді: І. Алєєва

Л. Рогач