Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

31 жовтня 2017 справа № 927/77/17

Позивач за первісним позовом: Державне підприємство "Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод ім. О. М. Макарова",

вул. Криворізька, 1, м. Дніпро, 49047

Відповідач за первісним позовом: Публічне акціонерне товариство "Чернігівський завод радіоприладів",

вул. Захисників України, 25, м. Чернігів,14000

про стягнення 623292,15 грн та зобовязання виконати умови договору

Позивач по зустрічному позову: Публічне акціонерне товариство "Чернігівський завод радіоприладів",

вул. Захисників України, 25, м. Чернігів,14000

Відповідач по зустрічному позову: Державне підприємство "Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод ім. О. М. Макарова",

вул. Криворізька, 1, м. Дніпро, 49047

про стягнення 123244,34 грн

Суддя Н.О.Скорик

від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом): ОСОБА_1 дов. № 157/1551 від 28.12.2016 (в судовому засіданні 19.10.2017)

від відповідача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом): ОСОБА_2 дов. № 466/683 від 30.11.2016

Суть спору:

Державним підприємством "Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод ім. О. М. Макарова" (позивач по первісному позову) подано позов до Публічного акціонерного товариства Чернігівський завод радіоприладів (відповідач по первісному позову) про зобовязання відповідача здійснити поставку продукції згідно специфікації №35 від 23.07.2015 до договору №600/132 від 09.06.2010 в повному обсязі, стягнення 326077,80 грн штрафу та 297214,35 грн пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору не проведення реєстрації податкової накладної в ЄРПН.

Відповідач по первісному позову в відзиві на позовну заяву проти позовних вимог заперечив. Так,щодо вимоги про стягнення штрафу згідно п. 6.6. договору відповідач зазначає, що відповідно до п. 198.6., ст.. 198 Податкового кодексу України у разі, якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної. Суми податку, сплачені (нараховані) у звязку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за завітний податковий період, в якому зареєстровано податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше: ніж через 365 календарних днів з дати складення податкової накладної; для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку. З огляду на зазначене відповідач за первісним позовом за результатом одержання дооплати від позивача за первісним позовом склав податкову накладну в строк, передбачений п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України та вважає, що позивач за первісним позовом скористався своїм правом на формування податкового кредиту та включив до податкового кредиту суму податку на додану вартість в розмірі 326077,80 грн. Відповідно, твердження про те, що ДП «ВО ПМЗ ім.. ОСОБА_3» внаслідок невиконання своїх зобовязань, передбачених договором № 600/132 від 09.06.2010, несе фінансові збитки передбачені податковим законодавством, не відповідає дійсності. У позовній заяві позивач за первісним позовом просить на підставі п. 6.6. договору № 600/132 від 09.06.2010 (з врахуванням додаткової угоди № 12 від 11.03.2013) стягнути штраф у розмірі 326077,80 грн. Вказана сума позовних вимог (сума штрафу) є розміром податку на додану вартість, зазначеному у податковій накладній від 08.09.2016, складеній за результатами отримання ПАТ «ЧеЗаРа» доплати у розмірі 1956466,80 грн. Пункт 6.6. договору № 600/132 від 09.06.2010 в редакції додаткової угоди № 12 від 11.03.2015 був внесений до тексту договору з метою захистити інтереси позивача за первісним позовом у випадку, якщо внаслідок дій відповідача за первісним позовом позивач за первісним позовом втратить право/можливість на включення суми ПДВ до складу свого податкового кредиту.

Також відповідач за первісним позовом посилається на те, що його буде притягнуто до фінансової відповідальності за затримку реєстрації податкової накладної і будуть застосовані штрафні санкції , передбачені п.120-1.1. ст.. 120 Податокового кодексу України, в т.ч. за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної від 08.09.2016. Відповідно, вимога про застосування штрафу за порушення платником податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцю платнику податку на додану вартість означає, що позивач за первісним позовом хоче повторно притягти відповідача за первісним позовом до відповідальності за одне й те саме правопорушення. Вказана вимог суперечить чинному законодавству, зокрема ст.. 61 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Щодо вимог позивача за первісним позовом стосовно поставки продукції згідно уточненої специфікації № 35 від 23.07.2015 відповідач за первісним позовом зазначив, що згідно накладної № 2 на відпуск готових виробів на сторону та переробку від 12.01.2017 та реєстрів № 1 та № 2 на відправлення від 12.01.2017 відповідачем по первісному позову поставлено продукцію позивачу за первісним позовом на суму 409542,00 грн. Таким чином, вимоги позивача по первісному позову в цій частині позовних вимог є безпідставними.

Стосовно вимог по стягненню пені від суми недопоставленої продукції відповідач за первісним позовом зазначає, що відповідно до п. 6.4. договору № 600/132 від 09.06.2010 при порушенні строку поставки товару виконавець сплачує пеню в розмірі 0,5% від суми недопоставленої продукції за кожен день прострочення. Проте, 04.12.2012 сторонами було укладено додаткову угоду № 4 до договору № 600/132 від 09.06.2010 з зауваженнями у листі вих..№124-Д/693 від 25.03.2013. Згідно п. 7 додаткової угоди № 4 «по всьому тексту пункту 6.4. договору замість « 0,5%» читати подвійної облікової ставки НДУ,що діяла в період, за який сплачується пеня» далі по тексту». Таким чином, здійснені позивачем за первісним позовом розрахунки пені за несвоєчасну поставку товару невірні. При розрахунку пені слід керуватися подвійною обліковою ставкою НБУ.

Від Публічного акціонерного товариства Чернігівський завод радіоприладів надійшла зустрічна позовна заява про стягнення з Державного підприємства "Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод ім. О. М. Макарова" 86580,69 грн інфляційних та 36663,65 грн відсотків річних за порушення строків оплати за договором №600/132 від 09.06.2010.

Відповідач за зустрічним позовом відзиву на позов не надав, проти позовних вимог заперечив.

На електронну адресу суду 31.10.2017 від позивача за первісним позовом надійшла скан копія заяви № 157/1066 від 24.10.2017 про зменшення позовних вимог відповідно до якої позивач за первісним позовом просить стягнути з відповідача 556905,86 грн. в тому числі 326077,80 грн. штрафу та 230828,06 грн. пені.

Зазначена заява не розглядається судом, оскільки на момент винесення рішення судом відсутній оригінал зазначеної заяви. Крім того, зазначена електронна копія заяви про зменшення суми позовних вимог є фактично копією заяви про збільшення позовних вимог в частині стягнення пені та зміну підстав позовних вимог в частині вимог про стягнення пені. Так, зі скан копії цієї заяви вбачається, що нарахування пені проводиться за прострочку поставки продукції, що була оплачена платіжним дорученням № 3473 від 08.09.2016, що є підставою даного позову та пені за прострочку поставки продукції, оплаченої платіжним дорученням № 823 від 17.03.2016, що не є підставою даного позову.

Згідно ст.. 22 Господарського процесуального кодексу України право позивача на зміну предмету або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті. Суд перейшов до розгляду справи по суті в судовому засіданні 19.10.2017 (протокол судового засідання, а.с.161-162).

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд

Встановив:

По первісному позову:

09.06.2010 між Державним підприємством «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод ім.. ОСОБА_4» та Відкритим акціонерним товариством «Чернігівський Завод Радіоприладів» укладено договір № 600/132 на постачання продукції. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, статуту Публічного акціонерного товариства Чернігівський завод радіоприладів та додаткової угоди №3 від 09.07.2012 року до договору №600/132 від 09.06.2010 найменування відповідача було змінено Рішенням про зміну найменування Відкритого акціонерного товариства Чернігівський завод радіоприладів на Публічне акціонерне товариство Чернігівський завод радіоприладів прийнятого загальними зборами акціонерів від 19.06.2012.

Відповідно до п. 1.1. договору виконавець (відповідач за первісним позовом) зобовязувався поставити, а замовник (позивач за первісним позовом) прийняти і оплатити бортову апаратуру, в подальшому іменовану Продукція, в кількості та за цінами відповідно до специфікації, яка є невідємною частиною даного договору.

Додатковою угодою № 11 від 23.07.2015, підписаною з протоколом розбіжностей (а.с.14), сторони договору узгодили уточнену специфікацію № 35 від 23.07.2015, якою, зокрема,визначили загальну вартість поставки 3912933,60 грн. з ПДВ (а.с.15), а також обумовили, що за цією специфікацією замовник зобовязується здійснити передплату у розмірі 50% від загальної суми специфікації протягом 10 днів з дня її підписання сторонами. Остаточний розрахунок з виконавцем по уточненій специфікації № 35 замовник зобовязаний здійснити протягом 10 (десяти) днів з дня направлення виконавцем на адресу замовника (визначену у розділі «ОСОБА_5 Й РЕКВІЗИТИ СТОРІН») письмового повідомлення про готовність продукції до відвантаження та рахунку фактури на оплату (цінним листом з описом вкладеного).

Державним підприємством «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_4» було здійснено авансовий платіж в розмірі 50% за договором в сумі 1956466,80 грн. платіжним дорученням № 823 від 17.03.2016.

08.09.2016 позивачем за первісним позовом платіжним дорученням № 3473 була здійснена повна оплата за договором на суму 1956466,80 грн , в т.ч. ПДВ у розмірі 326077,80 грн.

11.03.2015 між сторонами укладена додаткова угода № 12 до договору № 600/132 від 09.06.2010 відповідно до якої сторони прийшли згоди внести зміни в умови договору, зокрема, у розділ 6 «Відповідальність сторін» ввести: п. 6.6. та викласти його в наступній редакції : Виконавець обовязково реєструє податкову накладну в ЄРПН та надає Замовнику в електронному вигляді, шляхом електронного документообігу, у разі несвоєчасної реєстрації податкової накладної в ЄРПН, згідно діючого законодавства України, виконавець сплачує штраф у розмірі суми ПДВ цієї податкової накладної у строк не пізніше 30 календарних днів з дати виникнення зобовязання.

Позивачем по первісному позову предявлено вимоги про стягнення 326077,80 грн. штрафу в розмірі суми ПДВ з суми останнього платежу.

Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку (ст..187.1 Податкового кодексу України).

Відповідно до положень п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відсутність факту реєстрації платником податку продавцем товарів/послуг податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцеві на включення сум ПДВ до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми ПДВ, зазначеної у податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобовязань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Оскільки повна оплата була здійснена позивачем за первісним позовом 08.09.2016, відповідач за первісним позовом зобовязаний був зареєструвати податкову накладну до 23.09.2016.

Відповідач за первісним позовом порушив умови договору та, всупереч викладеному, зареєстрував в ЄРПН податкову накладну 18.01.2017.

За нормами п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України платник податку має право зареєструвати податкову накладну та/або розрахунок коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, в якій загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Якщо сума, визначена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобовязаний перерахувати потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

За змістом пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу платник податку може зареєструвати податкову накладну без штучного поповнення живими коштами свого рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість лише у разі перевищення розмірів податкового кредиту, що виникає при отриманні товару, над розмірами податкового зобовязання, що виникає при продажі товару.

Отже, Податковий кодекс України встановлює наслідки відсутності реєстрації податкової накладної в ЄРПН, а саме, підприємство-покупець не отримує право на податковий кредит на відповідну суму, внаслідок чого не може зареєструвати податкову накладну при продажу товарів для своїх контрагентів, а відтак збільшується його податкове зобовязання.

Таким чином, несвоєчасне внесення відповідачем за первісним позовом спірної податкової накладної до ЄРПН позбавило позивача за первісним позовом права на своєчасне отримання податкового кредиту у розмірі 326 077,80 грн.

Недоотримання позивачем за первісним позовом податкового кредиту тягне за собою порушення позивачем зобовязань перед іншими контрагентами у вигляді несвоєчасної реєстрації податкових накладних для таких контрагентів.

У свою чергу, порушення платником податку встановленого терміну реєстрації в ЄРПН податкової накладної та/або розрахунку коригування до неї також передбачає фінансову відповідальність у вигляді накладення штрафу розмірах, встановлених пунктами 120-1.1 та 120-1.2 статті 120-1 Податкового кодексу України.

Посилання відповідача за первісним позовом на п.198,6 ст.198 Податкового кодексу України, яка передбачає право платника ПДВ на включення до податкового кредиту суми ПДВ протягом 365 календарних днів, спростовується матеріалами справи, оскільки цей пункт передбачає право платника ПДВ на включення суми ПДВ до податкового кредиту саме за наявності факту отримання податкових накладних та їх своєчасної реєстрації в ЄРПН, тоді як відповідач за первісним позовом вчасно не зареєстрував податкову накладну та не направив її позивачу.

Зважаючи на неможливість використання податкового кредиту на суму 326077,80 грн, позивач був позбавлений можливості здійснити реєстрацію податкових накладних для інших контрагентів на зазначену суму, наслідком чого є застосування фінансових санкцій з боку фіскальних органів згідно Податкового кодексу України.

Зазначені порушення викликають за собою ланцюгову реакцію і у діяльності цих контрагентів, а тому суд погоджується з доводами позивача про настання таких негативних для нього наслідків як погіршення ділових відносин з такими контрагентами та можливість понесення аналогічних спірним витрат (штрафів).

Відповідно до ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 230, п. 4 ст. 231 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач за первісним позовом порушив умови договору податкову накладну у визначений договором строк не зареєстрував.

Таким чином, вимоги позивача по стягненню 326077,80 грн. штрафу є правомірними, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача по первісному позову стосовно повторного притягнення до відповідальності за одне й те ж саме правопорушення шляхом застосування штрафу за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних судом не беруться до уваги з огляду на наступне:

Статтею 35 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду по справі № 904/12144/16 від 04.04.2017 за позовом ПАТ «Чернігівський завод радіоприладів» до ДП «Виробниче обєднання «Південний машинобудівний завод ім.. ОСОБА_4» про визнання недійсним п. 6.6. договору № 600/132 від 09.06.2010 залишено в силі рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.01.2017, яким в позові було відмовлено, та встановлено, що право накладення штрафних санкцій за порушення податкового законодавства належить виключно контролюючому органу доходів і зборів, а пункт 6.6. договору визначає саме господарське зобовязання, обумовлене в добровільному порядку сторонами, направлений на компенсацію всіх збитків замовника;зазначеним пунктом договору позивач за первісним позовом не дублює повноважень податкової служби щодо накладення штрафу за порушення в сфері податкового законодавства, а убезпечує себе від понесення невиправданих матеріальних витрат за неналежні дії відповідача за первісним позовом.

Позивачем за первісним позовом предявлено вимогу про зобовязання відповідача за первісним позовом здійснити поставку продукції згідно специфікації № 35 від 23.07.2015 до договору № 600/132 від 09.06.2010 в повному обсязі.

Так, позивач за первісним позовом в обґрунтування позовних вимог зазначає, що ним було повністю оплачено продукцію на суму 3912933,60 грн., кінцевий розрахунок за договором було здійснено платіжним дорученням № 3473 від 08.09.2016 на суму 1956466,80 грн. Станом на день подання позову відповідачем частково було поставлено продукції на загальну суму 3503391,60 грн.. Як зазначає позивач за первісним позовом в позовній заяві відповідачем за первісним позовом недопоставлено продукцію на суму 409542,00 грн.

Відповідач за первісним позовом в судовому засіданні і у відзиві на позовну заяву зазначив, що згідно накладної № 2 на відпуск готових виробів на сторону та переробку від 12.01.2017 та реєстрів № 1 та № 2 на відправлення від 12.01.2017 останнім здійснено поставку продукції на суму 409542,00 грн.

Таким чином, провадження у справі в цій частині позовних вимог підлягає припиненню за відсутності предмету спору.

Судові витрати в цій частині позову покладаються на відповідача за первісним позовом, оскільки поставка продукції була здійснена після порушення провадження у справі.

Позивачем по первісному позову предявлено вимоги про стягнення 297214,35 грн. пені за порушення строків поставки товару.

Відповідно до п. 3.1. договору (в редакції додаткової угоди № 11 від 23.07.2015) строк виготовлення продукції за уточненою специфікацією № 35 складає 150 (сто пятдесят) календарних днів з дати отримання передоплати, передбаченої п. 2.2. цього договору. Поставка продукції за уточненою специфікацією № 35 проводиться протягом 10 (десяти) календарних днів з дати надходження на рахунок виконавця (зазначений у розділі «ОСОБА_5 адреси й реквізити сторін») остаточної оплати за продукцію (здійсненої в порядку, передбаченою п.2.2. цього договору), розмір якої визначено цією специфікацією.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем за первісним позовом було здійснено оплату авансу платіжними дорученнями № 823 від 17.03.2016 на суму 1956466,80 грн. та платіжним дорученням № 3473 від 08.09.2016 на суму 1956466,80 грн. проведено остаточний розрахунок.

Отже, поставка продукції повинна бути проведена до 18.09.2016, включно.

Листом № 406/432 від 21.09.2016 відповідач за первісним позовом повідомив позивача за первісним позовом, що продукція буде готова до відвантаження у повному обсязі 30.09.2016.

Згідно товаро транспортної накладної № 14 від 04.10.2016 та накладної № 253/1 від 04.10.2016 виконавець частково поставив продукцію на суму 1646559,60 грн., згідно товаро транспортної накладної № 272 від 20.10.2016 та приходного ордеру № 107 від 24.10.2016 поставлено продукцію на суму 1119648,00 грн., згідно товаро транспортної накладної № 282 від 01.11.2016 та приходного ордеру № 109 від 03.11.2016 поставлено продукцію на суму 737184,00 грн. залишок продукції на суму 409542 грн. поставлено після порушення провадження у справі за накладною № 2 від 12.01.2017 (а.с112).

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст.ст. 547,548 Цивільного кодексу України).

Пунктом 6.4. договору № 600/132 від 09.06.2010 сторони визначили, що при порушенні строку поставки продукції виконавець сплачує пеню в розмірі 0,5% від суми непоставленої продукції за кожен календарний день прострочення.

Проте, 04.12.2012 сторонами укладена додаткова угода № 4 до договору № 600/132 від 09.06.2010, згідно п.7 якої сторони визначили, що по всьому тексту пункту 6.4. договору замість « 0,5%» читати «подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня», далі по тексту.

Позивачем за первісним позовом нараховано та предявлено до стягнення 297214,35 грн. пені за прострочення виконання зобовязання по поставці продукції за період з 05.10.2016 по 15.11.2016. При цьому нарахування пені позивачем за первісним позовом безпідставно проводилось із розрахунку 0,5% від суми непоставленої продукції за кожен календарний день прострочення.

Таким чином,заперечення відповідача за первісним позовом щодо безпідставності розрахунку пені в розмірі 0,5% прийнято до уваги судом.

Матеріалами справи і доданими доказами підтверджується факт прострочення відповідачем за первісним позовом зобовязання по поставці продукції. Судом перевірено правильність розрахунку пені та визначено суму, належну до стягнення 48079,14 грн в розрахунку за визначений позивачем за первісним позовом період.

Відповідач за первісним позовом не надав доказів відсутності своєї вини в несвоєчасній поставці товару.

За таких обставин, вимоги позивача по первісному позову про стягнення пені підлягають частковому задоволенню в сумі 48079,14 грн. за період прострочення з 05.10.2016 до 15.11.2016.

В решті вимог позивача по первісному позову в частині стягнення пені позов задоволенню не підлягає.

По зустрічному позову:

Позивачем за зустрічним позовом Публічним акціонерним товариством «Чернігівський завод радіоприладів» подано позов до відповідача за зустрічним позовом- Державного підприємства «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод ім.. ОСОБА_3» про стягнення 86580,69 грн. інфляційних та 36663,65 грн. 3% річних за несвоєчасне виконання відповідачем за зустрічним позовом платіжного зобовязання згідно додаткової угоди № 11 від 23.07.2015 до договору поставки № 600/132 від 09.06.2010.

Свої вимоги позивач за зустрічним позовом мотивує тим, що згідно умов додаткової угоди № 11 від 23.07.2015 (в редакції з урахуванням протоколу розбіжностей), якою доповнено п. 2.2 договору поставки № 600/132 від 09.06.2010 абзацом наступного змісту «За уточненою специфікацією № 35 до цього договору Замовник зобовязується здійснити передоплату у розмірі 50% від загальної суми цієї специфікації протягом 10 (десяти) днів з дня її підписання сторонами». Тобто в строк до 03.08.2015 відповідач за зустрічним позовом повинен був перерахувати аванс у розмірі 50% від суми уточненої специфікації № 35 до договору, що складає 1956466,80 грн. Оплату авансу за договором було здійснено 17.03.2016.

Відповідно до ст.. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Згідно ст.. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем за зустрічним позовом нараховано та предявлено до стягнення 86580,69 грн. інфляційних за період прострочення з 03.08.2015 по 17.03.2016 та 36663,65 грн. 3% річних за період прострочення з 03.08.2015 по 17.03.2016.

Частиною 5 статті 254 Цивільного кодексу України визначено, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Додаткова угода № 11 була підписана сторонами 23.07.2015. Згідно умов даної додаткової угоди оплата повинна здійснюватись протягом 10 (десяти) днів з моменту підписання. Таким чином, відповідач за зустрічним позовом повинен був здійснити оплату продукції до 02.08.2015 (включно). Оскільки 02.08.2015 р припав на вихідний день неділю, то, враховуючи положення ст.. 254 Цивільного кодексу України, останнім днем закінчення строку виконання зобовязання є понеділок 03.08.2015.

Таким чином, відповідачем за зустрічним позовом прострочено виконання грошового зобовязання з 04.08.2015 по 17.03.2016 (по день перерахування суми авансу). При цьому позивачем по зустрічному позову безпідставно проведено нарахування і на день оплати.

Крім того, позивачем за зустрічним позовом при нарахуванні суми 3% річних не враховано, що 2016 рік є високосним, тобто кількість днів для розрахунку становить 366.

Враховуючи вищевикладене, сума відсотків річних, належних до стягнення становить 36308,65 грн за період прострочення виконання грошового зобовязання з 04.08.2015 до 17.03.2016. Розрахунок суми інфляційних проведено вірно.

Відповідач за зустрічним позовом не надав доказів сплати річних та інфляційних.

Таким чином, вимоги позивача по зустрічному позову в частині вимог по стягненню інфляційних підлягають задоволенню в повному обсязі в сумі 86580,69 грн., в частині стягнення 3% річних - частковому задоволенню в сумі 36308,65 грн.

Відповідно до ст.. 49 Господарського процесуального кодексу судові витрати покладаються на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Від позивача за первісним позовом надійшла сканкопія заяви про зменшення позовних вимог № 157/1066 від 24.10.2017 в якій заявлено клопотання про повернення переплаченої суми судового збору.

Дана заява з клопотанням не розглядається судом за відсутності оригіналу заяви на день винесення рішення по справі.

При надходженні оригіналу заяви про повернення надлишково сплаченого судового збору остання буде розглянута судом.

Керуючись ст.. 120,120-1,198,200-1,201 Податкового кодексу України, стю.ст193,230,231 Господарського кодексу України, 110254,525,526,546,610,612,625,629 Цивільного кодексу України, ст.. 22,35,49, п.11 ст.80, ст..ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України,суд

ВИРІШИВ:

За первісним позовом:

1. Позов задовольнити частково.

2. Припинити провадження у справі в частині вимог про зобовязання ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ЗАВОД РАДІОПРИЛАДІВ» здійснити поставку продукції згідно специфікації № 35 від 23.07.2015 до договору № 600/132 від 09.06.2010 в повному обсязі за відсутністю предмету спору.

3. Стягнути з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ЗАВОД РАДІОПРИЛАДІВ», м. Чернігів, вул.. Захисників України,25, код 14307392 на користь ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ВИРОБНИЧЕ ОБ»ЄДНАННЯ ПІВДЕННИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД ім..ОСОБА_4», м. Дніпро, вул. Криворізька, 1, код 14308368, 326077,80 грн. штрафу, 48079,14 грн. пені, 6990,35 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В решті позову відмовити.

За зустрічним позовом:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ВИРОБНИЧЕ ОБ»ЄДНАННЯ ПІВДЕННИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД ім..ОСОБА_4», м. Дніпро, вул.. Криворізька, 1, код 14308368 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ЗАВОД РАДІОПРИЛАДІВ», м. Чернігів, вул.. Захисників України,25, код 14307392, 86580,69 грн. інфляційних, 36308,65 грн. річних, 1843,34 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

Повне рішення підписано 03.11.2017

Суддя Скорик Н.О.