ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2017 р. Справа № 907/453/17

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Зварич О.В.

суддів Малех І.Б.

ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Київагронафтотрейд за № 2308/1 від 23.08.2017р. (вх.№01-05/4233/17 від 07.09.2017р.)

на рішення господарського суду Закарпатської області від 31.07.2017р.

у справі № 907/453/17

за позовом: Комунальної організації Київмедспецтранс (надалі КО Київмедспецтранс)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Київагронафтотрейд (надалі ТзОВ КАНТ)

про виконання в натурі зобовязання за договором та стягнення суми 170192,13 грн. штрафу,

за участю:

від позивача (в режимі відеоконференції): ОСОБА_2 представник (довіреність № 26-1 від 26.02.2014р.);

від відповідача(в режимі відеоконференції): ОСОБА_3 представник (довіреність №18/1 від 26.04.2017р.); ОСОБА_4 представник (довіреність 28 від 25.07.017р.),

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 31.07.2017р. у справі №907/453/17 (суддя Пригара Л.І.) позов задоволено частково. Припинено провадження у справі за позовною вимогою щодо виконання в натурі зобовязання за договором відповідального зберігання № 1220к від 12.12.2016р., а саме, повернення 164 літрів бензину А-95 ЄВРО 5 ДСТУ 7687:2015 загальною вартістю на день укладення договору відповідального зберігання у сумі 3425,96 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Київагронафтотрейд на користь Комунальної організації Київмедспецтранс 342,60 грн. штрафу та 5,14 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору. Відмовлено в частині стягнення штрафу в сумі 169849,53 грн.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань за договором відповідального зберігання №1220К від 12.12.2016р. в частині повного та своєчасного повернення товару, отриманого на зберігання від позивача, у кількості 164 літри, має наслідком застосування до нього відповідальності у вигляді сплати штрафу у розмірі 10% від вартості неповернутого товару, що складає суму 342,60 грн. Решта суми заявленого до стягнення штрафу нарахована безпідставно, документальними доказами не підтверджена та спростована матеріалами справи, з огляду на що суд відмовив у стягненні суми 169849,53 грн. штрафу.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій вважає рішення суду першої інстанції в частині стягнення штрафу в сумі 342,60 грн. прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. На його переконання, суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги укладену між сторонами додаткову угоду № 4 від 26.07.2017р., в якій зазначено про відсутність взаємних претензій сторін одна до одної за договором, тому на момент винесення оскаржуваного рішення був відсутнім предмет даного спору. Просить скасувати рішення господарського суду Закарпатської області від 31.07.2017р. у справі №907/453/17 в частині стягнення штрафу в сумі 342,60 грн. та припинити провадження в цій частині. В іншій частині оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вважає, що оскаржуване судове рішення є законним і обґрунтованим. Вказує, що укладеною додатковою угодою № 4 від 26.07.2017р. сторони врегулювали спір щодо кількості бензину, який підлягав відвантаженню, при цьому не врегульованим залишився спір щодо штрафу, належного до сплати відповідачем. Просить залишити без змін рішення господарського суду Закарпатської області від 31.07.2017р. у справі №907/453/17, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Київагронафтотрейд без задоволення.

В судовому засіданні представники відповідача підтримали вимоги апеляційної скарги з наведених у ній підстав.

Представник позивача просив залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду, апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційний господарський суд, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення господарського суду Закарпатської області від 31.07.2017р. у справі №907/453/17.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 грудня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Київагронафтотрейд (зберігач) та Комунальною організацією Київмедспецтранс (поклажодавець) укладено договір відповідального зберігання за №1220К, відповідно до якого поклажодавець передає зберігачу, а зберігач приймає на відповідальне зберігання включно та зобовязується повернути поклажодавцеві у схоронності нафтопродукти у переліченому асортименті та кількості (далі товар), а саме:

-бензин А-95 ЄВРО 5 ДСТУ 7687:2015 у кількості 54782 літрів, вартістю 20,65 грн. за літр, загальною вартістю 1131248,30 грн.;

-бензин А-95 ЄВРО 5 ДСТУ 7687:2015 у кількості 41930 літрів, вартістю 20,65 грн. за літр, загальною вартістю 865854,50 грн.;

-дизельне паливо ЄВРО 5 ДСТУ 7688:2015 у кількості 76440 літрів, вартістю 18,02грн. за літр, загальною вартістю 1377448,80 грн. (а.с.16-20,т.1).

За узгодженням сторін, кількість товару, що передається на зберігання (перебуває на зберіганні) на умовах цього договору, може бути збільшена шляхом підписання відповідних актів прийманняпередачі на відповідальне зберігання (п. 1.1 договору).

Згідно п. 1.2 договору основними складами, на яких здійснюється зберігання товару за цим договором, є склади паливномастильних матеріалів, розташовані за адресами: Київська обл., м. Вишгород, вул. Набережна, 26; м. Київ, вул. Куренівська, 16-в. За додатковими узгодженнями сторін товар на умовах цього договору може зберігатись на інших нафтобазах/складах, що сторони узгоджують в робочому порядку при оформленні відповідних актів прийманняпередачі нафтопродуктів на відповідальне зберігання.

Розділом 2 договору визначено права та обовязки сторін.

Відповідно до п. 2.1.3 договору видача/повернення товару зі зберігання по кількості проводиться відповідно до супровідних документів: товарнотранспортної накладної та акту видачі товару зі зберігання, по якості відповідно до документів, що підтверджують його якість: паспорту якості та сертифікату відповідності заводу-виробника.

В силу положень п. 2.1.6 договору зберігач зобовязаний здійснювати повернення товару зі зберігання виключно за письмовою заявкою поклажодавця після отримання якої зберігач зобовязаний повернути поклажодавцю товар (його частину), за якістю не гіршою ніж та, за якою він був прийнятий на зберігання, не пізніше 2-х робочих днів з дати її отримання.

У відповідності до п.п. 2.1.8, 2.1.9. договору зберігач несе повну відповідальність за зберігання товару в кількості та якості визначених в п.1.1 до повернення його поклажодавцю. У разі втрати товару, переданого на відповідальне зберігання зберігач повертає поклажодавцеві таку ж кількість втраченого товару відповідної якості, або на вимогу поклажодавця, відшкодовує поклажодавцеві вартість втраченого товару.

Пунктом 2.3.4 договору передбачено, що поклажодавець зобовязаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати вартість послуг зі зберігання нафтопродуктів на умовах, визначених цим договором.

Розділом 3 врегульовано питання оплати за договором.

Так, вартість послуг приймання, зберігання та відпуску нафтопродуктів становить 0,45 грн. у тому числі ПДВ 20% за одну тисячу літрів прийнятого на відповідальне зберігання товару поклажодавця за зберігання впродовж місяця. Вартість послуг нараховується за кожен місяць зберігання та розрахунки за договором погоджуються сторонами у додаткових угодах та сплачуються відповідно виставлених актів виконаних робіт (наданих послуг) (п. 3.3 договору).

Відповідно до п. 5.4 договору у разі порушення терміну повернення товару, передбаченого п. 2.1.6 договору, зберігач сплачує поклажодавцеві штраф у розмірі 10% від вартості неповернутого товару.

Пунктами 6.1, 6.2 передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його укладення та діє до 31 травня 2017 року, але в будь-якому разі до повного виконання своїх зобовязань сторонами. Термін дії цього договору може бути продовжено за згодою сторін, про що вони оформлюють додаткову угоду, яка є невідємною частиною цього договору.

16.03.2017р. сторони підписали додаткову угоду № 1 до договору відповідального зберігання № 1220К від 12.12.2016р., відповідно до п. 1 якої погодились встановити вартість послуг з приймання, зберігання та відпуску нафтопродуктів за період з 12.12.2016р. по 31.12.2016р. включно у розмірі 13,96 грн. в т.ч. ПДВ 20% 2,33 грн., за період з 01.01.2017р. по 31.01.2017р. включно у розмірі 2,49 грн. в т.ч. ПДВ 20% 0,41грн. Загальна сума наданих послуг за період з 12.12.2016р. по 31.01.2017р. включно складає 16,45 грн. Також внесено зміни до розділу 8 договору, що стосується реквізитів сторін (а.с.28, т.1).

В додатковій угоді № 2 від 16.03.2017р. до договору відповідального зберігання №1220К від 12.12.2016 року сторони погодили встановити вартість послуг з приймання, зберігання та відпуску нафтопродуктів за період з 12.12.2016р. по 31.12.2016р. включно у розмірі 12,17 грн. в т.ч. ПДВ, за період з 01.01.2017р. по 31.01.2017р. включно у розмірі 11,17 грн. з ПДВ. Загальна сума наданих послуг за період з 12.12.2016р. по 31.01.2017р. включно складає 23,34 грн. в т.ч. ПДВ (а.с.22, т.1).

Додатковою угодою № 3 від 03.04.2017р. до договору відповідального зберігання №1220К від 12.12.2016р. сторони погодись встановити вартість послуг з приймання, зберігання та відпуску нафтопродуктів за період з 20.12.2016р. по 31.12.2016р. включно у розмірі 14,27 грн. в т.ч. ПДВ, за період з 01.01.2017р. по 31.01.2017р. включно у розмірі 18,18 грн. в т.ч. ПДВ. Загальна сума наданих послуг за період з 12.12.2016р. по 31.01.2017р. включно 32,45 грн. (а.с.156, т.1).

Договір відповідального зберігання №1220К від 12.12.2016р. та додаткові угоди до нього підписані і скріплені печатками сторін.

У відповідності до актів приймання-передачі на відповідальне зберігання нафтопродуктів №1 від 12.12.2016р., № 2 від 20.12.2016р. та № 3 від 20.12.2016р. позивач передав відповідачу на зберігання наступний товар: бензин А-95 ЄВРО 5 ДСТУ 7687:2015 184100 літрів; дизельне палива ЄВРО 5 ДСТУ 7688:2015 158348 літрів; бензину А-95 ЄВРО 4 ДСТУ 7687:2015 4119 літрів (а.с. 23-25, т.1).

В позовній заяві вказано, що впродовж дії договору відповідального зберігання відповідач повернув йому лише частину товару прийнятого на зберігання, що слугувало підставою звернення до місцевого господарського суду з даним позовом про зобовязання відповідача виконати в натурі зобовязання за договором відповідального зберігання №1220К від 12.12.2016р. та повернути 164 літри бензину А-95 ЄВРО 5 ДСТУ 7687:2015 загальною вартістю на день укладення договору 3425,96 грн. та стягнути з відповідача штраф у розмірі 10% від вартості неповернутого вчасно товару, що становить 170192,13грн.

Ухвалою господарського суду від 19.05.2017р. порушено провадження у даній справі (а.с.2, т.1).

В подальшому 26.07.2017р. між сторонами укладено додаткову угоду № 4 до договору відповідального зберігання № 1220К від 12.12.2016р., відповідно до якої сторони досягли взаємної згоди, що залишок бензину А-95 ЄВРО у кількості 164 л, що був переданий на зберігання відповідно до умов договору, буде відвантажений небензовозними нормами зберігачем у термін до 31.07.2017р. шляхом наповнення автомобіля НОМЕР_1 поклажодавця (а.с.131, т.2).

Пунктом 3 Додаткової угоди № 4 від 26.07.2017р. продовжено термін дії договору до 31.07.2017р.

В пункті 2 додаткової угоди № 4 від 26.07.2017р. вказано, що всі інші умови договору сторонами виконано належним чином і сторони підтверджують відсутність взаємних претензій одна до одної за договором

На виконання додаткової угоди № 4 від 26.07.2017р. відповідач у відповідності до заявки позивача № 627-7 від 26.07.2017р. згідно акта видачі зі зберігання за № 31 від 28.07.2017р. повернув зі зберігання бензин А-95 ЄВРО 5 ДСТУ 7687:2015 у кількості 164 літри (а.с.132-133, т.2).

31.07.2017р. відповідач подав в суд першої інстанції клопотання за № 444 від 28.07.2017р. про припинення провадження у даній справі за відсутності у сторін претензій одна до одної за договором відповідального зберігання №1220К від 12.12.2016р. (а.с.129-130, т.1).

Також, позивач звернувся до суду з заявою про припинення провадження у справі за позовною вимогою про виконання в натурі зобовязання за договором № 1220К від 12.12.2016р. повернення 164 літрів бензину А-95 ЄВРО 5 на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України у звязку з поверненням відповідачем вказаного товару (а.с.135, т.2).

При винесенні постанови, колегія суддів враховує таке.

Згідно частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі договору відповідального зберігання №1220К від 12.12.2016р. (зі змінами та доповненнями), відповідно до якого відповідач отримав від позивача на зберігання наступний товар: бензин А-95 ЄВРО 5 ДСТУ 7687:2015 184100 літрів; дизельне паливо ЄВРО 5 ДСТУ 7688:2015 158348 літрів; бензину А-95 ЄВРО 4 ДСТУ 7687:2015 4119 літрів.

Частиною 1 статті 936 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Статтею 629 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу вимог частини 1 статті 291 Господарського кодексу України одностороння відмова від договору оренди не допускається.

Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В ході розгляду справи суд встановив, що станом на момент звернення позивача до суду з даним позовом відповідач в порушення своїх договірних зобовязань не повернув позивачу переданий на відповідальне зберігання бензин А-95 ЄВРО у кількості 164 літри, вартість якого станом на день передачі на зберігання становила 3425,96 грн.

Після порушення провадження у даній справі відповідач на виконання додаткової угоди № 4 від 26.07.2017р. повернув позивачу зі зберігання бензин А-95 ЄВРО 5 ДСТУ 7687:2015 у кількості 164 літри, що підтверджується актом видачі зі зберігання за № 31 від 28.07.2017р.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд законно і обгрунтовано припинив провадження у даній справі за позовною вимогою щодо виконання в натурі зобовязання за договором відповідального зберігання № 1220к від 12.12.2016р., а саме, повернення 164 літрів бензину А-95 ЄВРО 5 ДСТУ 7687:2015 загальною вартістю на день укладення договору відповідального зберігання у сумі 3425,96грн. відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача за прострочення терміну повернення бензину А-95 ЄВРО 5 штрафу у розмірі 10% від вартості неповернутого вчасно товару, що становить 170192,13 грн. необхідно зазначити таке.

За приписами частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Пунктом 5.4 договору відповідального зберігання № 1220к від 12.12.2016р. передбачено, що у разі порушення терміну повернення товару, передбаченого п. 2.1.6 договору, зберігач сплачує поклажодавцеві штраф у розмірі 10% від вартості неповернутого товару.

Сторони не оскаржують рішення господарського суду Закарпатської області від 31.07.2017 року у даній справі в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення штрафу в сумі 169849 грн. 53 коп.

З аналізу обставин судової справи № 907/453/17 випливає, що суд правомірно відмовив у позові в цій частині вимог.

Проте, колегія суддів вважає помилковим висновок місцевого господарського суду про невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань за договором відповідального зберігання № 1220К від 12.12.2016 року в частині повного та своєчасного повернення товару, отриманого на зберігання від позивача у кількості 164 літри та застосування до нього відповідальності у вигляді сплати штрафу у розмірі 10% від вартості неповернутого товару в сумі 342,60 грн., враховуючи таке.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача з заявкою №366-7 від 28.04.2017р., в якій просив відвантажити 04.05.2017р. залишок товару бензин А-95 ЄВРО-5 ДСТУ 7687-2015 в кількості 164 літри (а.с.77, т.1).

Відповідно до п.2.5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 з наступними змінами і доповненнями, повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

Паливо це товарноматеріальна цінність, відпуск якої здійснюється за умови належного підтвердження повноважень особи на її отримання.

В ході розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції встановив, що позивач видав уповноваженій особі довіреність 12 ААЄ № 332879 на отримання спірних 164 літрів бензину А-95 ЄВРО лише 28.07.2017р. (а.с.134, т.2), тобто значно пізніше, ніж було подано відповідну заявку. Тому колегія суддів вважає, що прострочення повернення вищевказаного товару у строк, визначений в заявці №366-7 від 28.04.2017р., відбулось не з вини відповідача.

Відтак, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 342,60 грн. штрафу, нарахованого за несвоєчасне повернення 164 літрів бензину А-95 ЄВРО.

З огляду на вищевказане, апеляційний господарський суд вважає, що висновки, наведені в оскаржуваному рішенні місцевого господарського суду, не у повній мірі відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, тому його необхідно скасувати в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача 342,60 грн. штрафу, прийняти у цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні даних позовних вимог. В решті рішення суду залишити без змін.

У відповідності із статтею 49, пунктом 10 статті 105 ГПК України суд апеляційної інстанції здійснює новий розподіл судових витрат у справі.

Керуючись, ст. ст. 43, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Київагронафтотрейд задоволити частково.

Рішення господарського суду Закарпатської області від 31.07.2017р. у справі №907/453/17 скасувати в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Київагронафтотрейд на користь Комунальної організації Київмедспецтранс 342,60грн. штрафу.

Прийняти нове рішення. Відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Київагронафтотрейд на користь Комунальної організації Київмедспецтранс 342,60грн. штрафу.

В решті рішення господарського суду Закарпатської області від 31.07.2017р. у справі №907/453/17 залишити без змін.

Судові витрати за розгляд позову покласти на Комунальну організацію Київмедспецтранс.

Стягнути з Комунальної організації Київмедспецтранс (04119, м. Київ, Шевченківський р-н., вул. Дегтярівська, 25, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Київагронафтотрейд (88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Анкудінова, 4, ) 2808,16 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Місцевому господарському суду видати відповідний наказ.

Справу повернути в господарський суд Закарпатської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 ГПК України.

Головуючий суддя Зварич О.В.

судді Малех І.Б.

ОСОБА_1