Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "06" листопада 2017 р. Справа № 906/906/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового засідання Гребеннікової Н.П.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 дов. №37 від 14.04.2017

від відповідача: не прибув

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автодистриб'юшн карго партс" (м. Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест-Лайн" (м. Житомир)

про стягнення 7920,34 грн

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 4068,53грн - пені, 1961,58грн - інфляційне збільшення суми боргу та 1890,23грн - 12% річних.

Ухвалою суду від 18.10.2017 суд порушив провадження у справі, вжив відповідні заходи щодо підготовки справи до розгляду.

Представник позовні вимоги підтримав, з підстав викладених у позовній заяві, просить суд задовольнити їх.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, про причини його неявки суд не повідомив. Вимоги ухвали від 18.10.2017р. відповідачем не виконано. Про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи вищевикладені обставини, спір розглядається за наявними в справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

15 грудня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Автодистриб'юшн карго партс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бест-Лайн" було укладено договір поставки №10465-06/2016.

Так, умовами договору поставки від 15.12.2016р. сторони передбачили наступне.

Відповідно п.1.1 договору, постачальник зобов'язався в порядку та на умовах, визначених цим договором поставляти покупцю визначені цим договором запчастини та експлуатаційні матеріали, а також виконувати шино-монтажні послуги. Покупець зобов'язався в порядку та на умовах визначених цим договором приймати товар та оплачувати його.

Так, на виконання умов договору позивачем було передано, а відповідачем прийнято продукцію на загальну суму 33091,32 грн, що підтверджується накладними № SI від 21.02.2017, № SI від 22.02.2017, №SI від 24.02.2017, № SI від 27.02.2017, № SI від 27.02.2017, № SI від 27.02.2017, № SI від 27.02.2017, № SI від 28.02.2017, № SI від 28.02.2017, № SI від 28.02.2017, № SI від 01.03.2017, № SI від 02.03.2017, № SI від 02.03.2017, № SI від 03.03.2017, № SI від 03.03.2017, № SI від 03.03.2017, № SI від 03.03.2017, № SI від 04.03.2017, № SI від 06.03.2017, № SI від 06.03.2017, № SI від 11.03.2017.

Відповідач у період з 08.08.2017року по 20.09.2017р. оплатив поставлений товар, однак з порушенням терміну оплати, передбаченого ст. 692 ЦК України.

В результаті неналежного виконання зобов'язання щодо оплати отриманої продукцію, позивач на підставі п. 5.2 договору та статті 625 ЦК України заявив до стягнення з відповідача пеню в сумі 4068,53 грн, інфляційні втрати в сумі 1961,58грн та 12% річних в сумі 1890,23грн , загалом на суму 7920,34 грн.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд позов задовольняє частково з наступних підстав.

За змістом положень статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення наведено й у статтях 525, 526 ЦК.

Згідно зі статтею 530 ЦК якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як установлено судом, правовідносини сторін у справі, яка розглядається, виникли з договору поставки.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частини перша, друга статті 712 ЦК).

Положеннями частин першої, другої статті 692 ЦК передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що за загальним правилом, обов'язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі - продажу не встановлено інший строк оплати. Відтак обов'язок відповідача оплатити товар (з огляду на приписи статті 692 ЦК України) виникає з моменту його прийняття ( постанова ВСУ від 14.08.14р. у справі № 925/1332/13).

У справі, що розглядається, договором поставки передбачено обов'язок покупця (відповідача) оплатити поставлений позивачем (продавцем) товар шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальнику. При здійсненні оплати покупець вказує наступні реквізити: номер та дату підписання договору, по якому відбувається поставка продукції з посиланням на виставлений постачальником рахунок-фактуру.

Оскільки у договорі поставки сторони не встановили інший строк оплати, обов'язок відповідача оплатити товар виник з моменту його прийняття по кожній накладній.

При цьому передбачена договором та законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України ( п.1.7 Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" (далі - Постанова ВГСУ № 14). ).

Окрім того, день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені ( п. 1.9 Постанови ВГСУ).

Відповідно п.5.2 договору сторони домовились, що в разі прострочення платежу більше 3-х календарних днів, покупець сплачує пеню у розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Отже, порушення відповідачем строків оплати за отриману продукцію, є порушенням грошового зобов'язання, що відповідно до ст. 611 ЦК України тягне за собою правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплату пені.

За вказаних обставин, здійснивши перерахунок пені за період з 11.03.2017року по визначену позивачем дату - 18.09.2017, суд дійшов висновку, що сума пені у розмірі 4068,53 грн заявлена до стягнення з відповідача не є вірною.

Згідно власного розрахунку суду, обґрунтованою до стягнення є пеня в загальній сумі 4045,69 грн, розрахована наступним чином: 33 091,32грн 231,00 грн=32860,32 грн з цієї суми нараховується пеня за 11.03 17 і становить 25,21 грн ; з 12.03. 17 по 07.08.17 пеня стягується із суми 33 091,32грн і становить = 3504,96 грн; за 08.08.17 пеня стягується із суми 28091,32 грн і становить = 19,24 грн; з 09.09.17 по 16.08.17 пеня стягується із суми 28091,32 грн і становить=153,93; за 17.08.17 пеня стягується із суми 23091,32 і становить = 15,82 грн; з 18.08.17 по 03.09.17 пеня стягується із суми 23091,32 і становить = 268,87грн; за 04.09. 17 пеня стягується із суми 6013, 26, а також включно по 17.09.17 і становить = 57,66 грн.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, порушення відповідачем грошового зобов'язання тягне за собою наслідки, передбачені частиною 2 статті 625 ЦК.

Відповідно п. 5.3 договору, на підставі ст. 625 ЦК України, сторони домовились, що у разі прострочення грошового зобов'язання боржник на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також штраф у розмірі 12% річних від простроченої суми.

Перевіривши правильність нарахування 12% річних за визначений позивачем період, господарський суд встановив, що їх сума не є вірною .

Згідно власного розрахунку суду, обґрунтованою до стягнення є 12% річних в загальній сумі 1879,27 грн , розрахована наступним чином: з суми 32860,32 грн річні за 11.03.17 становлять = 10,80 грн; з 12.03. 17 по 07.08.17 річні стягується із суми 33 091,32 грн та становлять = 1621,02 грн; за 08.08.17 річні стягуються із суми 28091,32 грн і становлять = 9,24 грн; з 09.09.17 по 16.08.17 річні стягуються із суми 28091,32 грн і становить=73,88; за 17.08.17 річні стягуються із суми 23091,32 грн і становлять - 7,59 грн; з 18.08.17 по 03.09.17 річні стягуються із суми 23091,32 грн і становлять = 129,06 грн; за 04.09. 17 річні стягується із суми 6013, 26грн, а також включно по 17.09.17 і становлять = 27,68 грн.

Перевіривши правильність нарахування інфляційних втрат за визначений позивачем період, господарський суд встановив, що їх сума не є вірною .

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) ( п. 3.2 Постанова ВГСУ № 14).

Згідно власного розрахунку суду, обґрунтованою до стягнення є інфляційні втрати в загальній сумі 1717,86 грн, розраховані наступним чином: за лютий місяць 2017 року поставки продукції становлять загальну суму 20079,06 грн, інфляція березень липень = 1190,24 грн; за березень місяць 2017 року поставки продукції становлять загальну суму 13012, 26 грн , інфляція квітень липень = 527,62 грн .

Відповідно до статті 49 ГПК України судовий збір розподіляється між сторонами пропорційно.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест-Лайн" ( 10002, м. Житомир, вул. Велика Бердичівська, 72, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автодистриб'юшн карго партс" ( 02222, м. Київ, вул. Закревського, 16, ) :

- 4045,69 грн пені,

- 1717,86 грн інфляційних втрат,

- 1879,27 грн 12 % річних,

- 1543,94 грн судового збору.

Видати наказ.

3. В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 08.11.17р.

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати: 1 - в справу

2,3 - сторонам - рек. з повід.