РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2017Справа №910/10546/17
За позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

до Обєднання співвласників багоповерхового будинку "Інкомсервіс"

про стягнення 2 090 285, 06 грн.

Суддя Ярмак О.М.

Представники:

від позивача: Кирищук В.П. представник за довіреністю від 27.07.2016;

від відповідача:Карповський А.Б представник за довіреністю, Вернигор Н.О. представник за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Київенерго" до Об'єднання співвласників багатоповерхового будинку "Інкомсервіс" про стягнення 1 916 881,56 грн. основного боргу - заборгованості за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді від 27.10.2005 № 1541457, 140 979,76 грн. інфляційних втрат, 32 423,74 грн. 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.06.2017 порушено провадження у справі №910/10546/17та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 25.07.2017.

В судове засідання 25.07.2017 відповідач уповноваженого представника не направив, подавши 24.07.2017 через канцелярію суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 25.07.2017 розгляд справи відкладено на 05.09.2017, в порядку ст.77 ГПК України.

04.09.2017 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

У засіданнях суду 05.09.2017, 26.09.2017, 10.10.2017, 24.10.2017 було оголошено перерву на 26.09.2017 та 10.10.2017, 24.10.2017, 31.10.2017 відповідно до ст. 77 ГПК України.

10.10.2017 представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої повідомляє, що з огляду на часткове погашеня боргу, заборгованість відповідача становить 1 824 919, 42 грн. основного боргу, 32 423,47 грн. 3% річних та 140 979,76 грн. інфляційних втрат. Заява прийнята судом до розгляду.

23.10.2017 від відповідача надійшло заперечення по справі

31.10.2017 від позивача надійшли пояснення по справі

У судовому засіданні 31.10.2017 оголошено вступну та резолютивну частину рішення у відповідності до вимог ст. 85 ГПК України.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представників учасників провадження у справі, Господарський суд міста Києва , -

ВСТАНОВИВ:

27.10.2005 між Акцонерною енергопостачальною компанією "Київенерго", правонаступником якої є Публічне акціонерне товариство "Київенерго", як постачальником та Об'єднанням співвласників багатоповерхового будинку "Інкомсервіс", як споживачем укладено Договір на постачання теплової енергії у гарячій воді №1541457, за умовами якого постачальник зобовязується виробити та поставити теплову енергію споживачу для потреб опалення та гарячого водопостачання, а споживач зобовязується отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених в Договорі.

Договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2006 року. Договір вважається пролонгованим а кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії не буде письмово заявлено однією із сторін про його припинення. (п.п.4.2,4.3 Договору).

Пунктом 2.2.1 Договору передбачено, що постачальник зобовязується безперебійно постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби: опалення в період опалювального сезону; гарячого водопостачання протягом року згідно із заявленими споживачем величинами приєднаного теплового навантаження зазначеними в додатку 1.

Споживач зобовязується дотримуватись кількості споживання теплової енергії за кожним параметром в обсягах, які визначені у додатку 1, не допускаючи їх перевищення; своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії в терміни та за тарифами, зазначеними у додатку 2. (п.2.3.2 Договору)

Так, Додатком №2 до Договору сторони погодили тарифи та порядок розрахунків теплової енергії, згідно якого розрахунки з споживачем за теплову енергію проводяться згідно з тарифами, встановленими постачальнику Управлінням цінової політики Київської міської державної адміністрації, затвердженими розпорядженням КМДА від 12.02.2007 №142, за кожну Гігакалорію (1Гкал/грн..) без нарахування ПДВ для розрахунків із: житловими організаціями, в разі знаходження в житловому будинку орендарів, бюджетними організаціями, госпрозрахунковими організаціями.

Згідно п. 9 Додатку №2 споживач щомісячно з 12 по 15 числа отримує в МВРТ №1 за адресою: Жилянська, буд. №63 оформлену постачальником платіжну вимогу-доручення на суму, яка включає загальну вартість теплової енергії поточного місяця та кінцеве сальдо розрахунків на суму, яка включає загальну вартість теплової енергії поточного місяця та кінцеве сальдо розрахунків на початок поточного місяця за мінусом суми фактично сплаченої теплової енергії в поточному місяці; табуляграму фактичного споживання за попередній період та акт звірки, який оформлює і повертає один примірник постачальнику протягом двох днів з моменту їх одержання.

Окрім того споживач зобовязується щомісячно забезпечити не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, оплату коштів від населення за фактично спожиту теплову енергію на транзитний рахунок ГІОЦ КМДА; до 25 числа поточного місяця, сплачує вартість теплової енергії, яка використовується орендарями, на рахунок до 25 числа

На виконання умов вказаного договору відповідач звернувся із звертанням-дорученням про укладення договору на постачання теплової енергії у гарячій воді до позивача, на підставі якого останній передав, а відповідач приймав теплову енергію, що підтверджується обліковими картками (табуляграмами), відомостями обліку теплової енергії, наявними в матеріалах справи.

Згідно розрахунку позивача, заборгованість відповідача, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, становить 1 824 919,42 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України , зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

За приписами ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим у державних стандартах або технічних умовах.

Положеннями ч. 6. та ч. 7 ст. 276 ГК України передбачено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Згідно із ст. 19-1 Закону України «Про теплопостачання», плата теплової енергії, для виробництва якої повністю або частково постачається природний газ гарантованим постачальником, здійснюється споживачами теплової енергії та теплопостачальними організаціями, які купують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, шляхом перерахування коштів на рахунки із спеціальним режимом використання, які відкривають теплопостачальні та теплогенеруючі організації для зарахування коштів, у тому числі від теплопостачальних організацій, які отримують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, в уповноваженому банку. Оплата теплової енергії шляхом перерахування коштів на інші рахунки забороняється.

В обґрунтування заперечень на позовну заяву відповідач зазначив, що причиною виникнення заборгованості по теплу є різниця у тарифах між можливими фактичними витратами на теплову енергію та фактичними нарахуваннями згідно із затвердженими для населення тарифами. Крім того відповідач зазначив, що сторони щорічно складають зведені тристоронні акти, в яких підтверджується різниця в тарифах, яка повинна бути відшкодована відповідачу у сумі 233 297, 25 грн.

Вказані стверджування відповідача не приймаються судом до уваги, оскільки предметом позову у даній справі є стягнення боргу по договору № 1541457 від 27.10.2005 за період з 01.01.2016 по 01.05.2017, в той час як згадані трьохсторонні акти містять посилання на розрахункові опалювальні періоди 2007-2008, 2008-2009, 2010-2011, 2011-2012, 2012-2013, 2013-2014.

Доказів оплати відповідачем суми 1 824 919,42 грн., у т.ч. у визначені строки, суду не надано.

За прострочення виконання зобовязання, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у сумі 32 423 74 грн. та 31 354, 28 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 року).

Перевіривши розрахунок позивача, за відсутності контрозрахунку відповідача, суд встановив, що заявлені до стягнення 32 423,74 грн. 3% річних, 140 979,76 грн. інфляційних втрат є обґрунтованими та задовольняються згідно розрахунку позивача.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Судові витрати, згідно ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Відповідач факт наявності заборгованості перед позивачем не спростував, натомість просив розстрочити сплату заборгованості з вересня 2017 року по серпень 2018 року (12 місяців).

Представник позивача заперечував проти відповідного розстрочення.

Так п. 5 ч. 1 ст. 83 ГПК України передбачено право суду, приймаючи рішення, відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Відповідно до п.7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» № 9 від 17.10.2012р., підставою для розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Посилання відповідача на ту обставину, що його рахунок в банку «Хрещатик» для розрахунків із постачальниками у звязку із ліквідацією банку був заблокований, не є винятковою обставиною та підставою для розстрочки виконання рішення суду відповідно до п.5 ч.1 ст. 83 ГПК України.

Також судом враховано, що господарський суд повинен брати до уваги можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Враховуючи викладене, клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Київенерго» задовольнити повністю.

Стягнути з Обєднання співвласників багоповерхового будинку "Інкомсервіс" (03151, м.Київ, вул.Народного ополчення, 7, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (04050, м.Київ, вул.Мельникова, 31, ) 1 824 919 (один мільйон вісімсот двадцять чотири тисячі девятсот девятнадцять) грн. 42 коп. основного боргу, 32 423 (тридцять дві тисячі чотириста двадцять три) грн. 74 коп. 3% річних, 140 979 (сто сорок тисяч девятсот сімдесят девять) грн. 76 коп. інфляційних втрат, 29 974 (двадцять девять тисяч девятсот сімдесят чотири) грн. 84 коп. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 03.11.2017

Суддя Ярмак О.М.