УХВАЛА

20.10.2017Справа № 910/30473/15

За скаргою Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва

на дії старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровськрго районного управління юстиції у м. Києві

у справі за позовом Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Росичі"

про стягнення 92 983,10 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача - Мохонько О.А., довіреність №43-1386 від 24.11.2016

від відповідача - не з`явився

від ДВС - не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач, Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва, м.Київ звернувся до господарського суду м.Києва з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Росичі", м.Київ про стягнення основного боргу в сумі 79 466,09 грн., пені в розмірі 11631,94 грн., 3% річних в сумі 1858,01 грн. та інфляційних втрат в розмірі 27,06 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору №1802 від 27.09.2010 р. оренди нерухомого майна в частині внесення орендної плати за період з квітня по листопад 2015р. в обсязі та у строки, передбачені договором, що стало підставою для звернення до суду з розглядуваним позовом.

Ухвалою суду від 03.12.2015р. порушено провадження у справі № 910/30473/15 та призначено розгляд на 15.01.2016 р.

Рішенням господарського суду міста Києва від 29.01.2016 у справі № 910/30473/15 позов задоволено, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Росичі" (02098, м. Київ, Дніпровський район, Дніпровська набережна, буд.7, ) на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва (02002, м. Київ, Дніпровський район, вул. Челябінська, буд.9-Г, ) основний борг у розмірі 79 466 (сімдесят дев'ять тисяч чотириста сорок шість) грн. 09 коп., 11631 (одинадцять тисяч шістсот тридцять одну) грн. 94 коп. - пені, 1858 (одну тисячу вісімсот п'ятдесят вісім) грн. 01 коп. - 3% річних, 27 (двадцять сім) грн. 06 коп. - інфляційних втрат та судовий збір у розмірі 1394 (одну тисячу триста дев'яносто чотири) грн. 75 коп.

28.07.2017 відділом діловодства суду від представника Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва отримано скаргу на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві.

Ухвалою суду від 28.07.2017 призначено до розгляду скаргу на 20.10.2017.

10.10.2017 відділом діловодства суду від представника скаржника отримано пояснення до скарги на дії державного виконавця.

В судове засідання 20.10.2017 представник скаржника з'явився, надав суду усні пояснення по суті скарги.

В судове засідання 20.10.2017 представник відповідача та представник відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві не з'явилися, вмотивованих заяв та клопотань до суду не надали.

Оскільки, неявка в судове засідання третьої особи та органу ДВС, в силу приписів ст.121-2 ГПК України не є перешкодою для розгляду скарги, судом скарга розглядається за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши представника скаржника, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Наказ Господарського суду м. Києва від 15.02.2016 року пред'являвся до виконання в органи ДВС Дніпровського району у відповідності до ЗУ «Про виконавче провадження» та був повернутий стягувачу на підставі постанови державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу від 21.04.2017 у якій зазначено, шляхом вжитих державним виконавцем заходами виявити майно боржника на яке можливо звернути стягнення у відповідності до закону не виявилося можливим.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

У постанові від 21.04.2017 року зазначено, державний виконавець проводив такі виконавчі дії: звертався до органів ДФС щодо наявності рахунків в банківських установах, органів МВС з приводу зареєстрованого рухомого майна.

Проте, як випливає із змісту ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено велика кількість виконавчих дії, які державний виконавець може вчиняти для примусового виконання рішення суду.

Державним виконавцем не надано до матеріалів справи, належних та допустимих доказів, які підтверджували, що останнім під час здійснення своїх службових обов'язків виконав всі виконавчі дії передбачені законодавством.

Статтею 115 ГПК України передбачена обов'язковість виконання судових рішень.

Будучи заключною стадією судового процесу, виконання судових рішень має забезпечувати реалізацію захисту прав і охоронюваних законом інтересів сторін, зокрема, особи на користь якої прийняте судове рішення.

Ухилення від виконання судових рішень протирічить інтересам держави і суспільства, підриває основи правосуддя і не сприяє захисту цивільних прав учасників судового процесу.

Згідно п.9.13. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України №9 від 17.10.2012, за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

При цьому в пункті 32. Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 29.06.2010 №01-08/369 Про деякі питання, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів України у 2009 році щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України викладено правову позицію, за якою вимога скаржника щодо скасування постанови чи іншого акта органу Державної виконавчої служби за своєю правовою природою тотожна вимозі про визнання їх недійсними. Тому у господарського суду відсутні правові підстави для відмови в задоволенні скарги лише з тієї причини, що в ній зазначається про скасування відповідної постанови (акта), а не про визнання його недійсним. Господарський суд, приймаючи судове рішення по суті скарги, має в будь-якому разі враховувати положення, викладене в названому роз'ясненні президії Вищого господарського суду України.

Дослідивши матеріали скарги суд дійшов висновку, що скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки матеріали справи не містять доказів виконання державним виконавцем всіх виконавчих дій, що передбачені ст 18 ЗУ «Про виконавче провадження».

Керуючись ст.ст.86, 121-2 ГПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити скаргу Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва.

2. Визнати постанову старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Урбан Д.Д. про повернення виконавчого документа стягувачеві від 21.04.2017 року - неправомірною та скасувати.

Суддя В.І. Мельник