ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2017р. Справа № 914/1822/17

За позовом: Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Наукова 49А», м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Євростиль», смт. Краковець, Яворівський район, Львівська область

про стягнення заборгованості в розмірі 10 849,55 грн.

Суддя Н.Мороз

При секретарі М.Бурак

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1

Від відповідача: н/з

Суть спору:

Позовну заяву подано обєднанням співвласників багатоквартирного будинку «Наукова 49А», м. Львів до товариства з обмеженою відповідальністю «Євростиль», смт. Краковець, Яворівський район, Львівська область про стягнення заборгованості в розмірі 10 849, 55 грн.

Ухвалою господарського суду від 07.09.2017р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 10.10.2017р.

Для всебічного, повного та об'єктивного вирішення спору, зясування всіх обставин даної справи, розгляд справи відкладався ухвалою суду від 10.10.2017р.

В судове засідання 31.10.2017р. представник позивача зявився, вимоги ухвали суду від 10.10.2017р. виконав. Позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві, позов просить задоволити.

Відповідач явки повноважного представника в судові засідання не забезпечив, причин неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Вимог ухвал суду від 07.09.2017р. та 10.10.2017р. не виконав, відзиву на позов не подав.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, товариство з обмеженою відповідальністю «Євростиль» знаходиться за адресою: Львівська область, Яворівський район, смт. Краковець, пл. Шухевича, 4, куди і скеровувались ухвали господарського суду від 07.09.2017р. та 10.10.2017р. рекомендованими листами з повідомленням про вручення, котрі повернуті з відміткою відділення поштового звязку: «адресата не існує».

Згідно приписів п.3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011р. №18, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, коли фактичне місцезнаходження юридичної особи учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутністю товариства з обмеженою відповідальністю «Євростиль» чи його представника та за відсутності його відзиву на позов, в порядку ст.75 ГПК України, за наявними у справі доказами.

Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, створивши у відповідності до ч. 3 ст. 4-3 ГПК України сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, суд встановив:

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку», співвласниками багатоквартирного будинку є власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

На балансі ОСББ «Наукова, 49А» (позивач) знаходиться будинок за адресою м. Львів, вул. Наукова, 49а. Товариство з обмеженою відповідальністю «Євростиль» (відповідач) на праві приватної власності володіє нежитловими приміщеннями площею 426, 6 кв.м на І поверсі будинку згідно Свідоцтва САВ №544973, виданого на підставі наказу УКВ ДЕП ЛМР №730-НЖ-Ф від 20.07.2007р.

Відповідно до ч.3 ст.35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 08.02.2017р. по справі №914/3126/16 за позовом обєднання співвласників багатоквартирного будинку Наукова, 49А до товариства з обмеженою відповідальністю Євростиль про стягнення 17 656, 12 грн., що набрало законної сили, встановлено:

01.06.2013р. між Обєднанням співвласників багатоквартирного будинку Наукова, 49А (управитель) та товариством з обмеженою відповідальністю Євростиль як власником нежитлового приміщення загальною площею 426,6 кв.м. в багатоквартирному будинку за адресою 79060, м.Львів, вул.Наукова, буд.49А укладено договір №2н/п відносин власників нежитлових приміщень та ОСББ Наукова, 49А.

Сторони погодили, що термін дії договору складає один рік з моменту підписання договору сторонами. Якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не висловила наміру внести до нього зміни або доповнення, він продовжується на наступний рік (п.7.6. та п.7.7. договору).

За умовами п.2.1. цього договору управитель зобовязався безпосередньо або шляхом залучення фізичних чи юридичних осіб забезпечувати власнику нежитлових приміщень у житловому будинку за адресою 79060, м.Львів, вул.Наукова, буд.49А, належну експлуатацію і відповідні умови користування неподільним та загальним майном власників.

Власник приміщення зобовязався брати участь у експлуатаційних витратах, повязаних з утриманням будинку і прибудинкової території пропорційно займаній площі (п. 2.2 договору).

Підпунктом 4.2.5. договору сторони встановили обовязок власника приміщення щомісячно, але не пізніше 20-го числа, сплачувати належні внески згідно п.2.3.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації обєднань власників житлових і нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обовязків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку.

Основна діяльність обєднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів обєднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам обєднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обгрунтованими цінами та виконання ними своїх зобовязань, повязаних з діяльністю обєднання (ч.4 ст.4 Закону).

Згідно ст.10 зазначеного Закону, до виключної компетенції загальних зборів співласників відноситься, в тому числі, визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників.

Як передбачено ч.1 ст.12 Закону, витрати на управління багатоквартирним будинком включають: 1) витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; 2) витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; 3) витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; 4) інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом.

Відповідно до ч.2 цієї статті, витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат.

Рішенням загальних зборів членів Обєднання співвласників багатоквартирного будинку Наукова, 49А, оформленим протоколом №1 від 09.07.2015р., для розрахунку внеску на утримання будинку було затверджено тариф на утримання будинку з 01.07.2015 р. в розмірі 1,53 грн. за 1 м.кв. для нежитлових приміщень першого поверху і в цоколі зі сторони автостоянки. Також вирішено створити ремонтний фонд з 01.07.2015р. та встановити відчислення у ремонтний фонд в розмірі 0,50 грн. з 1 кв.м. загальної площі житлових і нежитлових приміщень з 01.07.2015 р.

Таким чином, внесок відповідача з 01.07.2015 р. відповідно до рішення встановлено в розмірі 2,03 грн. за кв.м. (тариф на утримання будинку в сумі 1,53грн. + відрахування у ремонтний фонд в сумі 0,50 грн.) 426,6 кв.м. х 2,03 грн.

Як вбачається з матеріалів справи №914/1822/17, рішенням загальних зборів членів Обєднання співвласників багатоквартирного будинку Наукова, 49А, оформленого протоколом №1 від 30.01.2017р. для власників нежитлових приміщень встановлено тариф 1, 7353 грн./м.кв. + змінна величина (за вивіз сміття, обслуговування ліфтів, електроенергію) 0,9696 грн. Відтак, починаючи з 30.01.2017р. внесок відповідача, відповідно до рішення, встановлено в розмірі (1,7353 грн. + змінна величина) х 426.6 кв.м.

Як встановлено в судових засіданнях, позивачем через орендарів нежитлового приміщення, власником якого є відповідач, надавалися повідомлення про сплату внесків, проте відповідач своїх зобовязань за договором не виконав, у звязку з чим в останнього утворилася заборгованість з внесків на утримання будинку у розмірі 9 316, 61 грн. за період з жовтня 2016р. по липень 2017р. включно, згідно розрахунку, доданого до позовної заяви.

Станом на день розгляду справи судом, належні докази повної або часткової сплати відповідачем заявленої до стягнення заборгованості в матеріалах справи відсутні. Відтак, зазначена сума заборгованості у розмірі 9 316, 61 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку», співвласник зобовязаний, в тому числі, виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі, виконувати передбачені статутними документами обовязки перед обєднанням.

Згідно вимог чинного законодавства, особа, яка є власником приміщення і, у свою чергу, співвласником будинку, в якому створено ОСББ, однак не є членом цього обєднання, зобовязана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а обєднання наділено правом у разі нездійснення цією особою таких дій звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих за цими витратами платежів.

Зазначеної правової позиції дотримується і Вищий господарський суд України, зокрема в постанові від 17.05.2016 р. у справі №910/25295/15 та Верховний Суд України в постановах від 01.04.2015р. у справі № 916/2197/13, від 11.11.2015р. у справі №914/189/14, від 27.01.2016р. у справі №904/8242/14.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона зобовязана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Однією з підстав виникнення зобовязань, згідно ст.11 ЦК України, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.526 ЦК України та ст.193 ГК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

У відповідності до приписів ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2. ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. 4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» розяснено, інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно п.3.2. вищевказаної постанови, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відтак, на підставі наведеного, позивачем за прострочення виконання зобовязання нараховано відповідачу 3% річних в розмірі 209, 05 грн. та 1 323, 89 грн. інфляційних втрат відповідно до поданого розрахунку (в матеріалах справи).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних нарахувань та 3% річних за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга-Закон» суд встановив, що розмір інфляційних нарахувань, нарахованих виходячи з суми 9 316, 61 грн. складає 1 248, 44 грн., а сума 3% річних становить 209, 99 грн., тобто є більшою, ніж вказав позивач.

Однак, у відповідності до норм господарсько-процесуального законодавства, суд розглядає спір в межах заявлених позовних вимог та не вправі виходити за їх межі без заявленого клопотання відповідно до ч.1 п.2. ст. 83 ГПК України. Відтак, задоволенню підлягає нарахована позивачем сума 3 % річних у розмірі 209, 05 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у звязку з неналежним виконанням своїх зобовязань по оплаті внесків на утримання будинку підтверджена матеріалами справи, не спростована відповідачем та становить 9 316, 61 грн. основного боргу, 1 248, 44 грн. інфляційних втрат та 209, 05 грн. 3% річних. Доказів зворотнього суду не надано.

Відповідно ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст.ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 4-3 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин дослідивши подані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку позовні вимоги задоволити частково.

З огляду на те, що спір виник з вини відповідача, судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на останнього, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 11, 509, 526, 530, 599, 612, 625 ЦК України, ст.193 ГК України, ст.ст. 43, 32, 33, 43, 49, 75, 82, 84, 85, 116 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Євростиль», Львівська область, Яворівський район, смт. Краковець, пл. Шухевича, 4 () на користь обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Наукова, 49А», м. Львів, вул. Наукова, 49а () 9 316, 61 грн. основного боргу, 1 248, 44 грн. - інфляційних втрат, 209, 05 грн. 3% річних, та 1 588,80 грн. судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

Рішення складено 02.11.2017р.

Суддя Мороз Н.В.