ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року Справа № 911/82/17
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Данилової М.В.,
суддівАлєєвої І.В., Корсака В.А.
за участю представників сторін:
позивачаЖабченко З.Д. Мєстєчкіна О.В.
відповідачівКерносенко А.О.
перевіривши матеріали касаційної скаргиОб'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зоря"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 12.06.2017
у справі№ 911/82/17 Господарського суду Київської області
за позовомОб'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зоря"
до1) Приватного акціонерного товариства "Іскра" 2)Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області
проскасування реєстрації в базі даних державного земельного кадастру

ВСТАНОВИВ:

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зоря" звернулося до господарського суду Київської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Іскра" та Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області про скасування реєстрації в базі даних державного земельного кадастру.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок незаконної реєстрації в земельному кадастрі земельної ділянки площею 1,2637 га. кадастровий номер :01:049:5018 порушуються його право користування земельною ділянкою площею 0,38 га по вул. Лінейній в м. Боярка, оскільки вказані ділянки накладаються одна на одну.

Рішенням господарського суду Київської області від 27.02.2017 (суддя Шевчук Н.Г.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2017 (головуючий суддя Сулім В.В., судді Майданевич А.Г., Гаврилюк О.М.), у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями, Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зоря" звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішенням господарського суду Київської області від 27.02.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2017, а справу передати на новий розгляд до господарського суду першої інстанції посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема, статей 24, 37 Закону України "Про земельний кадастр", статті 125 Земельного кодексу України, статті 20 Господарського процесуального кодексу України та статті 16 Цивільного кодексу України, статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.09.2017 справа повинна розглядатись у складі колегії суддів: головуючий суддя -Данилова М.В., судді Корсак В.А., Сибіга О.М.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 12.09.2017 касаційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду у вищевказаному складі на 27.09.2017.

27.09.2017 від Приватного акціонерного товариства "Іскра" надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому останній просить залишити судові рішення без змін, а скаргу без задоволення з підстав, викладених у судових рішеннях.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 25.09.2017, у зв'язку з відпусткою судді Сибіги О.М., визначено наступний склад суддів: головуючий суддя - Данилова М.В., судді Корсак В.А., Алєєва І.В.

27.09.2017 розгляд касаційної скарги було відкладено усно на 18.10.2017, про що сторін було повідомлено у судовому засіданні.

13.10.2017 від Приватного акціонерного товариства "Іскра" надійшли додаткові пояснення, в яких останній просив залишити судові рішення без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутніх у судовому засіданні касаційної інстанції 18.10.2017 представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Києво - Святошинської районної ради депутатів трудящих №260 від 23.04.1968 затверджено Житлово-будівельний кооператив Зоря та закріплено за кооперативом земельну ділянку площею 0,38 га у м. Боярка по вул. Лінейна.

У 1997 році Головним управлінням геодезії, картографії та кадастру Київгеоінформатика складено технічний звіт по встановленню зовнішніх меж землекористування ЖБК "Зоря" у м. Боярка, до якого були включені кадастровий план із зазначенням схеми, конфігурації та координати земельної ділянки, абрис ділянки із зазначенням її фактичних меж, долучено Акт встановлення і погодження меж землекористування від 01.07.1997. Звіт підписано суміжними землекористувачами, представником Боярської міської ради та представником госпрозрахункового бюро.

Рішенням Боярської міської ради від 15.12.2010 №14/809 надано дозвіл ОСББ "Зоря" на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для встановлення фактичних розмірів та конфігурації земельної ділянки, зайнятою багатоквартирним жилим будинком, що розташований в м.Боярка по вул.Гоголя, 50-а.

Як вбачається із позовної заяви, позов мотивовано тим, що у 2013 році ОСББ "Зоря" замовило у ТОВ "Гео-сервіс Україна" технічну документацію із землеустрою для внесення відомостей про земельну ділянку ОСББ "Зоря" площею 0,38га до електронної бази Державного земельного кадастру із присвоєнням їй кадастрового номера, однак при проведенні геодезичних робіт було виявлено, що суміжна земельна ділянка площею 1,2637га по вул. Гоголя в м. Боярка Києво - Святошинського району Київської області з кадастровим №:01:049:5018, яка належить до комунальної власності м. Боярки, накладається на земельну ділянку ОСББ "Зоря" площею 0,38га.

25.02.2013 виконком Боярської міської ради надав відповідь на звернення ОСББ "Зоря" та повідомив, що відповідно до наявної інформації у виконавчому комітеті Боярської міської ради територія земельної ділянки, відповідно до представленого позивачем кадастрового плану меж земельної ділянки ОСББ "Зоря", включає в себе частину земельної ділянки, що передана в користування на умовах оренди терміном на 49 років юридичній особі ВАТ "Іскра" відповідно до рішення виконавчого комітету Боярської міської ради від 12.05.1986 № 70 та ухвали Вищого адміністративного суду України від 15.11.2006. З огляду вказані обставини для розгляду питання щодо оформлення земельної ділянки в м. Боярка по вул. Гоголя, 50-а, на якій розташований багатоквартирний жилий будинок, виконком рекомендував позивачу відкоригувати межі земельної ділянки, виключивши із представленого ним кадастрового плану частину земельної ділянки, що перебуває у користуванні іншої особи, та погодити її межі із суміжними землекористувачами, оформивши акт встановлення та погодження меж землекористування.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно листа №02-10/682 від 15.04.2016 на запит адвоката Мєстєчкіна О.В., виконком Боярської міської ради повідомив про те, що між Боярською міською радою та ВАТ "Іскра" договір оренди земельної ділянки площею 1,2637га, кадастровий №:01:049:5018 по вул. Гоголя в м. Боярка не укладався.

А згідно тверджень позивача у 1997 році земельна ділянка ЖБК "Зоря" площею 0,38га була повністю виділена в натурі (на місцевості) із присвоєнням їй координат та межових знаків, а земельна ділянка площею 1,2637 га, кадастровий №:01:049:5018, яка належить до комунальної власності м. Боярка, була зареєстрована в базі ДЗК без відповідної правової підстави. Крім того, зазначає, що реєстрація зазначеної земельної ділянки площею 1,2637 га була проведена відповідачем незаконно, оскільки її частина з 1968 року належить на праві користування ЖБК "Зоря", правонаступником якого, на думку позивача, на сьогоднішній день є ОСББ "Зоря", і ніколи з користування позивача не вилучалася.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції з яким погодився апеляційний господарський суд, виходив, зокрема, із того, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів в розумінні статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України звернення ОСББ "Зоря" до ВАТ "Іскра" з метою відкоригування меж земельних ділянок, у разі їх накладання одна на одну.

Колегія суддів касаційної інстанції не може погодитися з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Відповідно до статті 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають:

а) підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності;

б) громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації;

в) релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності;

г) публічне акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, утворене відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування";

ґ) вищі навчальні заклади незалежно від форми власності;

д) співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Згідно статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

В той же час, частиною 4 статті З вказаного Закону передбачено, що права на нерухоме майно, які виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Як вбачається з матеріалів справи на момент прийняття рішення виконавчим комітетом Києво - Святошинської районної ради депутатів трудящих №260 від 23.04.1968 про надання в користування ЖБК "Зоря" земельної ділянки площею 0,38га по вул.Лінійній в м.Боярка земельні відносини в Україні регулювалися Земельним кодексом УСРР 1922 року та Положенням про земельні розпорядки в межах міст та містечок, затвердженим Постановою ВУЦВК РНК УСРР від 23.10.1925. Відповідно до пункту 4 розділу 1 Положення 1925 року підставою для передачі земельної ділянки в користування була постанова відповідного виконавчого комітету.

Главою III Земельного кодексу УРСР 1922 року було передбачено порядок провадження справ із землеустрою. Серед правових норм, що містяться у зазначеній главі, відсутні положення про необхідність видачі державних актів та реєстрації прав землекористування, а прийнятими у подальшому Земельними кодексами (1970 року, 1990 року) було закріплено правило, відповідно до якого право власності та право постійного користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельних ділянок на місцевості та видачі державного акту, що посвідчує відповідне право.

Втім, з урахуванням принципу дії законів у часі, вищевказані нормативно-правові акти поширювали свою дію лише на правовідносини, що виникли після набрання ними чинності.

Крім того, на підтвердження вказаного положення слід зазначити, що як у Земельному кодексі УРСР 1970 року, так і у Земельному кодексі України 1990 року, серед підстав припинення прав користування земельними ділянками не було такої підстави як не оформлення або не переоформлення раніше наданих прав.

А відтак посилання судів попередніх інстанцій на приписи статті 125 ЗКУ, згідно з якими право власності на земельну ділянку, право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають лише з моменту державної реєстрації цих прав, в той час як відсутні докази державної реєстрації за ОСББ "Зоря" права постійного землекористування ділянкою площею 0,38 по вул.Лінійна в м.Боярка, колегія суддів касаційної інстанції вважає передчасними з огляду на те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Згідно пункту 6 Постанови Верховної Ради УРСР від 18.12.1990 № 563-XII "Про земельну реформу" з наступними змінами громадяни, підприємства, установи й організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення у дію Земельного кодексу Української PCP, повинні до 01.01.2008 оформити право власності або право користування землею. Після закінчення вказаного строку раніше надане їм право користування земельною ділянкою втрачається.

Однак, рішенням Конституційного Суду України у справі № 1-17/2005 від 22.09.2005 року (справа про постійне користування земельними ділянками) положення пункту 6 зазначеної Постанови Верховної Ради УРСР було визнано неконституційним. У мотивувальній частині рішення Конституційним Судом України було зазначено, що громадяни та юридичні особи не можуть втрачати раніше наданого їм права користування земельною ділянкою.

А відтак, не оформлення державного акта на право постійного користування землею не припиняє зазначене право ОСББ "Зоря" на раніше надану ЖБК "Зоря" земельну ділянку площею 0,38га в м.Боярка.

Редакція статті 125 ЗК України про те, що право постійного користування земельною ділянкою виникає лише з моменту державної реєстрації такого права, на яку суди посилаються у своїх рішеннях, набрала чинності у 2009 році і не поширюється на правовідносини, які виникли до набрання чинності цією нормою закону.

Також, колегія суддів касаційного суду вважає за необхідне зазначити, що суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки тому, що у 1997 році Головним управлінням геодезії, картографії та кадастру "Київгеоінформатика" складено технічний звіт по встановленню зовнішніх меж землекористування Житлово-Будівельного кооперативу "Зоря" в м.Боярка, до якого були включені кадастровий план із зазначенням схеми, конфігурації та координат земельної ділянки, абрис ділянки із зазначенням її фактичних меж, долучено акт встановлення і погодження меж землекористування від 01.07.1997, який підписано суміжними землекористувачами, представником Боярської міської ради та представником госпрозрахункового бюро. Таким чином, у 1997 року земельна ділянка ЖБК "Зоря" площею 0,38га була повністю виділена в натурі (на місцевості) із присвоєнням їй координат та межових знаків.

Крім того, рішенням виконавчого комітету Боярської міської ради від 08.09.1997 №344/1 передано в постійне користування ЖБК "Зоря" земельну ділянку площею 3789,5кв.м. в м.Боярка, по вул.Гоголя, 50-А для обслуговування житлового будинку, в якому зазначено, що воно прийняте з врахуванням рішення Києво - Святошинської райради №260 від 23.04.1968 та матеріалів інвентаризації, виготовленої інститутом "Київгеоінформатика".

Але, судами попередніх інстанцій не надано оцінки зазначеному рішенні.

З урахування викладеного, господарськими судами при розгляді даної справи не було взято до уваги та не надано належної правової оцінки всім доказам в їх сукупності, що, враховуючи суть спору, свідчить про неповне з'ясування всіх обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення господарського спору у даній справі.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судові рішення приймаються за результатами обговорення усіх обставин справи (ст.47 Господарського процесуального кодексу України).

Проте, вимоги вказаних норм господарськими судами при розгляді справи виконані не були.

Таким чином, з наведеного слідує, що приймаючи оскаржувані судові рішення, суди всупереч вимогам статті 43 Господарського процесуального кодексу України не забезпечили виконання вимог процесуального закону щодо об'єктивності та всебічності з'ясування дійсних обставин справи, оскільки не надали ґрунтовної юридичної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, виходячи, зокрема, з принципу їх належності та допустимості, що мало своїм наслідком порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права.

Згідно статті 11110 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи вимоги статті 1117 цього ж Кодексу, відповідно до яких касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення та постанова, прийняті у даній справі, підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати наведене, всебічно, повно, об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, надати об'єктивну оцінку доказам, які мають юридичне значення для її розгляду, правильно застосувати норми матеріального та, дотримуючись норм процесуального права, вирішити спір відповідно до вимог закону.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119 - 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зоря" задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2017 у справі № 911/82/17 та рішення господарського суду Київської області від 27.02.2017 скасувати, справу направити на новий розгляд до господарського суду Київської області.

Головуючий суддя М. Данилова

Судді І. Алєєва

В. Корсак