РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2017Справа №910/14054/17

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/14054/17

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Брайтон ЛТД"

до публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1) товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Трейд Оіл";

2) Національного Банку України;

3) Міністерства фінансів України;

про зобов'язання вчинити дії.

Представники сторін:

від позивача: Лаврик С.В., довіреність б/н від 03.03.2017р.;

від відповідача: Чорна Т.О., довіреність № 8222-К-Н-О від 23.08.2017р.;

Діденко І.В., довіреність № 7590-К-О від 27.12.2016р.;

від третьої особи 1: не з'явився;

від третьої особи 2: Кузьменко Ю.С., довіреність № 18-0009/60158 від 19.07.2016р.;

від третьої особи 3: не з'явився.

обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Брайтон ЛТД" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (далі - відповідач 1) та товариства з обмеженою відповідальністю "ПАВЛІС" (далі - відповідач 2) про зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.12.2015р. між ПАТ Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" та ТОВ "Альфа Трейд Оіл" укладений кредитний договір № 4А15119И. В забезпечення виконання даного кредитного договору 26.10.2016р. між ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» та ТОВ «Брайтон ЛТД» було укладено договір поруки № 4А15119И/П. 31.10.2016р. позивачем на вимогу відповідача було виконано свої зобов'язання за договором поруки № 4А15119И/П від 26.10.2016р. загалом на суму 1 115 555 474,34 грн. У разі виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника, що відповідає ст. 556 Цивільного кодексу України. Однак, відповідач відмовляється надати позивачу документи, які підтверджують обов'язок ТОВ "Альфа Трейд Оіл" перед відповідачем, а саме: кредитну справу по кредитному договору № 4А15119И від 17.12.2015р. Також, позивач вважає, що відповідач та третя особа-1 заперечують право позивача на стягнення з третьої особи-1 боргу за вказаним кредитним договором та перешкоджають цьому.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.08.2017р. порушено провадження у справі № 910/14054/17, залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "Альфа Трейд Оіл" та розгляд справи призначений на 28.09.2017р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.09.2017р. залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1 - Національний Банк України та Міністерство фінансів України, розгляд справи відкладено на 19.10.2017р.

18.10.2017р. через відділ діловодства суду від представника позивача отримано пояснення.

19.10.2017р. через відділ діловодства суду від представника Національного банку України отримано пояснення.

Присутній у судовому засіданні 19.10.2017р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти заявлених позовних вимог з підстав, наведених у відзиві, поданому в судовому засіданні 19.10.2017р.

Представник третьої особи 2 в своїх поясненнях заперечила проти позовних вимог.

Представники третьої особи 1 та третьої особи 3 в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, пояснень по справі суду не подали.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17.12.2015р. між публічним акціонерним товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (далі - відповідач) та товариством з обмеженою відповідальністю "Альфа Трейд Оіл" (далі - відповідач 2) укладено кредитний договір № 4А15119И.

26.10.2016р. між позивачем (за договором - поручитель) та публічним акціонерним товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (далі - відповідач, за договором - кредитор) укладено договір поруки № 4А15119И/П (далі - договір поруки), відповідно до п. 1 якого предметом є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання товариством з обмеженою відповідальністю "Альфа Трейд Оіл" (далі - боржник) своїх зобов'язань за кредитним договором № 4А15119И від 17.12.2015р. (далі - кредитний договір), а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору.

Як зазначає позивач, він як поручитель виконав обов'язок боржника за кредитним договором на загальну суму 1 115 555 474,34 грн.

01.11.2016р. між позивачем, як новим кредитором, та третьою особою 1 (за угодою - боржник) було укладено Угоду № 4А15119И/ІІ/Ц, відповідно до якої боржник визнав, підтвердив та зобов'язався виконати перед новим кредитором свої зобов'язання за кредитним договором від 17.12.2015р. № 4А15119И, а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на загальну суму 1 115 555 474,34 грн.

Відповідно до п. 2 вказаної Угоди, боржник виконує свої обов'язки по кредитним договорам перед новим кредитором, у зв'язку з виконанням останнім зобов'язань боржника перед первісним кредитором (Банком) по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитом по Договору поруки № 4А15119И/П від 26.10.2016р. згідно ст. 556 Цивільного кодексу України.

17.03.2017р. позивач звернувся до третьої особи-1 з вимогою сплатити в повному обсязі борг за кредитним договором від 17.12.2015р. № 4А15119И протягом 3 днів з дня отримання вказаної вимоги. Вимога про сплату заборгованості була отримана третьою особою-1 21.03.2017р. Проте, вказану вимогу третьою особою-1 залишено без відповіді та задоволення.

Спір виник внаслідок того, що позивач як поручитель виконав обов'язок боржника за кредитним договором, а саме погасив боргу в сумі 1 115 555 474,34 грн., тому відповідач у відповідності до умов договору поруки та ст. 556 Цивільного кодексу України повинен вручити йому оригінали документів, які підтверджують права позивача як нового кредитора, проте відповідач не надав позивачу відповідні документи, крім того заперечує право позивача на стягнення боргу з третьої особи 1 та перешкоджає цьому.

З огляду на викладені обставини, позивач просить суд зобов'язати відповідача передати позивачу документи, які підтверджують обов'язок ТОВ "Альфа Трейд Оіл" перед відповідачем, а саме: кредитну справу по кредитному договору № 4А15119И від 17.12.2015р.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ч.ч. 1,2 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Статтею 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 8 договору поруки до поручителя, що виконав обов'язки боржника за кредитним договором переходять усі права кредитора за кредитним договором і договору (ам) застави (іпотеки), укладеним в цілях забезпечення зобов'язань боржника перед кредитором за кредитним договором у частині виконаного зобов'язання.

Згідно платіжного доручення № 431 від 31.10.2016р. через Інтернет-банк Приват 24 позивачем перераховано відповідачу кошти в сумі 1 115 555 474,34 грн. з призначенням платежу: виконання зобов'язань по кредитному договору № 4А15119И від 17.12.2015р. згідно договору поруки № 4А15119И/П від 26.10.2016р.

При цьому, відповідач не заперечує факт отримання коштів від позивача в сумі 1 115 555 474,34 грн., доказів повернення цих коштів як помилково перерахованих матеріали справи також не містять.

Відповідно до п. 10 договору поруки кредитор зобов'язаний у випадку виконання поручителем обов'язку боржника за кредитним договором передати поручителю впродовж 5 (п'яти) робочих днів Банку з моменту виконання обов'язків належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за кредитним договором.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 556 Цивільного кодексу України після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника.

До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Законом не передбачено передачу кредитором поручителю саме оригіналів документів, які підтверджують обов'язок боржника, оскільки, з огляду на ч. 3 ст. 553 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 556 Цивільного кодексу України, поручителем може бути кілька осіб і до кожного з них хто виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у розмірі частини обов'язку, що виконана ним.

З норм зобов'язального права, що містяться у розділі І книги п'ятої Цивільного кодексу України не випливає обов'язку відповідача передати позивачу оригінали документів.

Судом встановлено, що ані умовами договору поруки, ані чинним законодавством України, не передбачено обов'язку кредитора передати поручителю саме оригінали документів, що підтверджують обов'язок боржника.

Згідно зі ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

До того ж суд зазначає, що позивачем не подано жодних доказів в підтвердження того, що він звертався до відповідача з вимогою надати документи, що підтверджують обов'язки боржника за кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Всупереч зазначеним нормам чинного законодавства, позивачем не доведено наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Всі інші підстави, якими позивач обґрунтовує свої вимоги у позовній заяві, не приймаються судом до уваги як такі, що не спростовують викладених вище судом висновків.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 24.10.2017р.

Суддя А.І. Привалов