ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2017 р.Справа № 922/2965/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Косма К.І.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_2 особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» ОСОБА_3,
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Паритет - агро" м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (дов.б/н від 22.09.2017 р.);

відповідача - ОСОБА_4 (дов.б/н від 13.06.17);

3-ї особи - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Паритет-Агро" про стягнення заборгованості по генеральному кредитному договору № 91007 від 06.06.2013р. про стягнення частини заборгованості у розмірі 3686836,70 грн., яка складається із суми процентів 3560604,45 грн. та 126232,25грн. пені.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 06.06.2013р. між публічним акціонерним товариством «Астра Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю "Паритет-Агро" було укладено кредитний договір №91007.

В подальшому, 02.12.2013року між публічним акціонерним товариством «Астра Банк» та АТ "Дельта Банк" укладено договір купівлі - продажу вимоги за кредитами, відповідно до якого права вимоги по кредитному договору №91007 від 06.06.2013р. перейшли до позивача.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно Постанови Харківського апеляційного господарського суду від 01.10.2015 у справі № 922/5690/14 скасоване рішення господарського суду Харківської області від 20.04.2015 р., ухвалено нове про стягнення солідарно з ТОВ «Паритет-Агро» та поручителя ГОВ «Агрокорн» заборгованості по генеральному кредитному договору № -007 від 06.06.2013 р. в розмірі 5623641.90 грн. з яких: сума заборгованості : кредитом - 352000,00 дол. США, що в гривневому еквіваленті станом на 14 листопада 2014 року згідно курсу НБУ становить 5424320.00 грн.; сума заборгованості за відсотками 6357,24 дол. США , що в гривневому еквіваленті станом на 14 листопада 2014 року згідно курсу НБУ становить 97965.07 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 76302,02 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 6513.60 грн.; сума заборгованості по комісії - 17608.35 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення комісії 932.86 грн.

Вказані вимоги у цьому позові заявлені як поточні платежі за час користування кредитом по кредитному договору починаючи з 15.11.2014 року.

Позивач вказує, на те, що позовні вимоги заявлені як поточні платежі за час користування кредитом по кредитному договору починаючи з 15.11.2014 року та становлять заборгованість без врахування визнаної суми заборгованості по кредиту та іншим визнаним в іншому процесі видам заборгованості в тому числі відносно обов'язків щодо сплати процентів та пені.

Здійснюючи правове обґрунтування посилається на ст.ст.525, 526, 530, 599, 611, 612, 631, 1048, 1049, 1054, Цивільного кодексу України, ст.ст.193,231 Господарського кодексу України, ст. 35 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.09.2017 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 27.09.2017 о 10:00 год. Цією ж ухвалою залучено до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_5 України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.09.2017 розгляд справи відкладено на 17.10.2017 о 10:00.

Ухвалою господарського суду від 17.10.2017 року, розгляд справи відкладено до 02.11.2017 року.

02.11.2017 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Паритет - Агро" надійшло клопотання про проведення судово - економічної експертизи (вх.№35988) .

02.11.2017 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Паритет - Агро" надійшло клопотання про зупинення провадження по справі №922/2965/17 , до набрання рішенням законної сили за позовом ОСОБА_6 до ПАТ "ОСОБА_2 -банк" про визнання недійсним Генерального кредитного договору №91007 від 06.06.2013р.

02.11.2017 року від Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" надійшло заперечення на клопотання відповідача про призначення судової експертизи (вх.№36062).

В судовому засіданні 02.11.2017 року оголошувалась перерва з 09:30 до 15:00 години.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог у повному обсязі, з підстав викладених у запереченнях (вх.№36059 від 02.11.2017 року).

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання.

Розглянувши клопотання відповідача про зупинення провадження у справі (вх. №36062 від 02.11.2017), суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи.

Положеннями п. 3.16 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК).

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Тобто, метою зупинення провадження у справі до розгляду пов'язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з'ясовані та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи.

Наявність одночасно двох цих обставин є необхідною процесуальною підставою для застосування ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі, тобто між двома справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв'язок. Як правило, це виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиціальне значення для іншої справи.

Предметом розгляду у цій справі є стягнення частини заборгованості за кредитним договором №91007 від 06.06.2013р. у розмірі 3686836,70 грн., яка складається із суми процентів 3560604,45 грн. та 126232,25грн. пені, а предметом позову ОСОБА_6 до ПАТ "ОСОБА_2 -банк" є визнання недійсним Генерального кредитного договору №91007 від 06.06.2013р.

Враховуючи зазначені вище положення та предмет спору у даній справі, суд приходить до висновку, що розгляд іншим судом справи ОСОБА_6 до ПАТ "ОСОБА_2 -банк" про визнання недійсним договору не є такою, що унеможливлює розгляд даної справи, надання оцінки зібраним у даній справі доказам в межах позовних вимог і предмета позову, з'ясування та дослідження усіх обставин спору в межах даної справи. Заявником не доведено об'єктивної неможливості розгляду даної справи, оскільки суд може оцінити Генеральний кредитний договір №91007 від 06.06.2013р. на предмет їх дійсності при розгляді даної справи, а відповідач не буде позбавлений права подати заяву про перегляд рішення у даній справі за нововиявленими обставинами в порядку, передбаченому розділом ХІІІ ГПК України, у випадку встановлення обставин, що не відомі та не встановлені на час розгляду даної справи. Окрім того, на час проведення судового засідання 25.07.2017р. відсутні будь-які відомості щодо порушення Дзержинським районним судом м. Харкова провадження за вказаним позовом.

Суд також звертає увагу на те, що господарський суд, у відповідності до ч.1 ст.77 ГПК України, відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Враховуючи зазначені вище положення та предмет спору у даній справі, справа №922/2965/17 не є такою, що унеможливлює розгляд даної справи, надання оцінки зібраним у даній справі доказам в межах позовних вимог і предмета позову, з'ясування та дослідження усіх обставин спору в межах даної справи. Заявником не доведено об'єктивної неможливості розгляду справи №922/2965/17.

Господарський суд, розглянувши клопотання про проведення судово - економічної експертизи та заслухавши пояснення учасників судового процесу, відхилив вищевказане клопотання з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас і згідно з частиною першою статті 41 ГПК експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи (п.2 постанови пленуму ВГСУ № 4 від 23.03.2012).

Відповідно до ст.ст. 41, 42 ГПК України призначення експертизи на вимогу учасників процесу не є обов'язком суду, а є його правом; висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за загальними правилами, встановленими статтею 43 ГПК України.

Суд вважає, що докази у справі не є взаємно суперечливими і для надання їх оцінки не потрібні спеціальні знання, тому підстав для призначення експертизи суд не вбачає.

В судовому засіданні 02 листопада 2017 року учасники судового процесу не виявили наміру подати додаткові докази чи пояснення по справі в обґрунтування своїх вимог та заперечень, а матеріали справи свідчать про достатність наявних в ній доказів для вставлення в повному обсязі фактичних обставин справи.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 02.11.2017 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що в межах наданих йому повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

У ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України закріплено, що господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Згідно із положеннями ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається із матеріалів справи, 06.06.2013р. між Публічним акціонерне товариство ОСОБА_7 (іменований "кредитор") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Паритет-Агро" (іменований "позичальник") укладено генеральний кредитний договір №91007, відповідно до п. 1.1 якого кредитор відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію, а позичальник зобовязується повернути фактично отримані кошти, сплатити проценти за користування отриманими кредитними коштами та комісії в порядку, розміри та в строки, що передбачені цим договором та договором про внесення змін та доповнень до цього договору. Надання суми кредиту в межах кредитної лінії здійснюється частинами кредитними траншами в порядку та на умовах, визначених в договорах про внесення змін та доповнень до цього договору.

На момент укладення цього договору розмір кредитного ліміту становив 1025000 доларів США 00 центів.

Відповідно до п. 1.4 договору моментом (днем) надання кредиту вважається день перерахування кредитних коштів на рахунки, визначені в п. 2.1 цього договору.

Згідно з п. 1.5 договору призначення кредиту: для поповнення обігових коштів, а саме: придбання паливно-мастильних матеріалів, сільськогосподарської продукції та проведення іншої операційної діяльності.

Пунктом 1.6 договору визначено, що за користування кредитними коштами (резервування коштів на користь позичальника) із розрахунку 0,0015 процентів від суми невикористаного кредитного ліміту за день.

Відповідно до п. 2.1 договору надання кредиту здійснюється на підставі договорів про внесення змін та доповнень до цього договору, при наявності у кредитора вільних грошових коштів та за умови повного виконання вимог п. 1.8 цього договору на підставі клопотання позичальника про його надання, оформленого на папері і підписаного уповноваженими особами позичальника та з проставлянням печатки позичальника або шляхом формування вихідного електронного повідомлення в системі дистанційного обслуговування "Клієнт-Банк".

Згідно з п. 2.1.1 договору сторони дійшли згоди, що позичальник має право отримання кредитних коштів в рамках кредитного ліміту за цим договором та кредитним договором № 91007-2 від 23.07.2010 року до рівня 352000,00 доларів США 00 центів.

Відповідно до п. 3.3.5 договору кредитор має право зменшити кредитний ліміт або достроково вимагати повернення суми заборгованості за цим договором (кредиту, процентів, комісій, можливих штрафних санкцій) в разі порушення позичальником умов цього договору, або в разі зміни ринкової вартості майна, що виступає забезпеченням за цим договором, у випадку проведення кредитором його переоцінки.

Пунктом 3.4.1 договору визначено, що протягом строку кредитної лінії, при повному або частковому поверненні кредитних коштів позичальник має право отримувати наступні транші кредиту в межах різниці між фактично отриманими кредитними коштами та розміром встановленого кредитного ліміту, з урахуванням умов, визначених цим договором та договорами про внесення змін та доповнень до цього договору.

Відповідно до п. 6.4 договору кредитор має безумовне право не надавати кредитні кошти за цим договором та/або вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, комісій, можливих штрафних санкцій, а також відшкодувати завдані кредитору збитки, зокрема, у випадку якщо позичальник порушує строки повернення кредиту та/або процентів за кредит, та/ або комісій.

Згідно з п. 6.5 договору вимога про дострокове повернення кредиту згідно пункту 6.4 цього договору направляється позичальнику у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом 30 календарних днів після її відправлення.

У відповідності до п. 6.6 договору у випадку невиконання позичальником умов пункту 6.5 цього договору кредитор має право звернути стягнення на предмет застави та/або предявити позов у відношенні позичальника.

Пунктом 8.9 договору цей договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного повернення кредиту, сплати процентів, комісій, можливих штрафних санкцій до повного виконання усіх умов цього договору.

Як вбачається із матеріалів справи, 02.12.2013р. між ПАТ ОСОБА_7 (іменований "продавець") та ПАТ "Дельта Банк" (іменований "покупець") укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до п. 2 якого продавець погоджується продати (відступити) права вимоги та передати їх покупцю, а покупець погоджується купити права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну.

Відповідно до п. 2.3 договору права вимоги переходять від продавця до покупця та обовязки продавця передати права вимоги вважаються виконаними з моменту підписання продавцем та покупцем акту приймання-передачі прав вимоги.

Пунктом 3.1 вказаного договору визначено, що за продаж (відступлення) продавцем прав вимоги за цим договором покупець зобовязаний сплатити продавцю загальну купівельну ціну протягом одного робочого дня з дати підписання.

Згідно з п. 1.1 договору купівельна ціна є сумою всіх купівельних цін за права вимоги, зазначених у додатку I.

Пунктом 7.1 договору визначено, що цей договір набуває чинності у момент його підписання сторонами та нотаріального посвідчення і залишається чинним до моменту виконання сторонами своїх обовязків за ним у повному обсязі.

На підставі акту прийманняпередачі до договору купівлі-продажу від 02.12.2013р. згідно п. 2.3 договору купівлі-продажу прав вимоги продавець передав, а покупець прийняв права вимоги, зазначені в додатку до цього акту (який є невідємною частиною), що посвідчує факт здійснення відступлення.

В подальшому, 04.03.2014 р. між ОСОБА_5 банком України та АТ «Дельта Банк» був укладений договір застави майнових прав № 08/ЗМП предметом якого є застава майнових прав в т.ч. за генеральним кредитним договором № 91007 від 06.06.2013 р., укладеним між ПАТ «Астра Банк» га ТОВ «Паритет-Агро».

На підставі зазначеного договору. ОСОБА_5 банк України отримав право одержати задоволення з майнових прав переважно перед іншими кредиторами, звернути стягнення на предмет застави, шляхом реалізації заставлених майнових прав.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 01.10.2015 у справі № 922/5690/14 скасоване рішення господарського суду Харківської області від 20.04.2015 р., ухвалено нове про стягнення солідарно з ТОВ «Паритет-Агро» та поручителя ГОВ «Агрокорн» заборгованості по генеральному кредитному договору № -007 від 06.06.2013 р. в розмірі 5623641.90 грн. з яких: сума заборгованості : кредитом - 352000,00 дол. США, що в гривневому еквіваленті станом на 14 листопада 2014 року згідно курсу НБУ становить 5424320.00 грн.; сума заборгованості за відсотками 6357,24 дол. США , що в гривневому еквіваленті станом на 14 листопада 2014 року згідно курсу НБУ становить 97965.07 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 76302,02 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 6513.60 грн.; сума заборгованості по комісії - 17608.35 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення комісії 932.86 грн.

У відповідності до ч. 3 ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на те, що позовні вимоги заявлені як поточні платежі за час користування кредитом по кредитному договору починаючи з 15.11.2014 року та становлять заборгованість без врахування визнаної суми заборгованості по кредиту та іншим визнаним в іншому процесі видам заборгованості в тому числі відносно обов'язків щодо сплати процентів та пені.

Згідно з частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 цієї ж статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки ОСОБА_5 банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного суду України у справі №6-120цс15 від 23.09.2015.

Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання суми заборгованості за простроченими процентами.

Так, позивачем нараховано відповідачу проценти за ставкою13,5% за період з 15.11.2014 року по 22.08.2017 року в сумі 3560604,45грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості за простроченими процентами в розмірі 3560604,45грн. за період з15.11.2014 по 22.08.2017 на предмет відповідності умовам кредитного договору та вимогам чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є правомірними, обгрунтованими та правильно розрахованими, у звязку із чим підлягають задоволенню у повному обсязі.

Окрім того, позивачем заявлена до стягнення пеня за несвоєчасне повернення процентів у розмірі 126232,25 грн. за період 01.09.2016 року по 22.08.2017 року.

З положень п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України вбачається, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 5.1 кредитного договору передбачено, що у випадку несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом та/або процентами та/або комісіями позичальник сплачує кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки ОСОБА_5 банку України, що діє на дату виникнення простроченої заборгованості, від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення.

Так, враховуючи прострочення відповідачем повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені на предмет відповідності вимогам чинного законодавства (зокрема, ст.ст. 253-255, 549 ЦК України, ст.ст. 231, 232 ГК України ст.ст. 1, 3 Закону України Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань") та умовам кредитного договору, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені за несвоєчасне повернення процентів в розмірі 126232,25 грн. є законними та обґрунтованими.

Виходячи з викладеного, позовні вимоги є правомірними, випливають з договору та закону, підтверджуються матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню.

За приписами статей 32, 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно до приписів ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі матеріалів справи та керуючись статтями 32, 33,43,49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Паритет- Агро" (юридична адреса: 61001, АДРЕСА_1, код 31642413) на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (юридична адреса: м. Київ, вул. Щорса, б. 36-Б, )- заборгованості за кредитним договором №91007 від 06.06.2013р. у розмірі 3686836,70 грн., яка складається із суми процентів 3560604,45 грн. та 126232,25грн. пені, витрати по сплаті судового збору в сумі 55302,55грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 06.11.2017 р.

Суддя ОСОБА_8