ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2017 Справа №917/1127/17

м. Полтава

за позовом Комунального підприємства «Кременчукводоканал», Кременчуцької міської ради, пров. Героїв Бресту, 35А, м. Кременчук, Полтавська область, 39602

до Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, вул. Зигіна, 1, м. Полтава, 36000

про визнання рішення недійсним

Суддя Пушко І.І.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 01/9023 від 05.12.2016 року;

Від відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 01.09.2017 року № 01/3351;

Суть справи: Розглядається позовна заява про визнання рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №01/144-рш від 20.10.2015 року у справі №01-02-50/93-2015 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції» недійсним.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається, зокрема, на наступне:

- службовими особами Територіального відділення зроблено висновок про наявність в діях позивача ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, ч. 1 ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку постачання неочищеної (технічної води) в територіальних межах м. Кременчука та с. Омельник Кременчуцького району Полтавської області в межах діючих мереж КП «Кременчукводоканал» шляхом вчинення дій, спрямованих на припинення постачання технічної (неочищеної) води ПАТ «Полтаваобленерго»;

- діями, які розцінено як зловживання монопольним становищем, є направлення позивачем листа до ПАТ «Полтаваобленерго» № 23/5557 від 01 липня 2015 року з повідомленням про припинення постачання технічної води з 30 вересня 2015 року згідно договору № 58620/1247 від 30 травня 2014 року;

- позивач вважає, що рішення про наявність в його діях, які полягали в направленні контрагентам пропозицій про розірвання договорів на постачання технічної води без фактичного припинення такого постачання та без односторонньої відмови від їх виконання, без вчинення реальних дій, направлених на припинення водопостачання, ознак зловживання монопольним становищем є помилковим та таким, що не відповідає нормам матеріального права, у зв'язку з чим оскаржуване рішення є протиправним.

Відповідач у відзиві на позов (а.с. 60-61) проти позову заперечує, посилаючись на те, що судами першої та апеляційної інстанції по справі № 910/23952/16 підтверджено правомірність прийняття адміністративною колегією Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України рішення №01/144-рш від 20.10.2015 року у справі №01-02-50/93-2015. Відповідач просить припинити провадження у справі згідно п. 2 ст. 80 ГПК України.

Провадження у справі зупинялось за клопотанням відповідача ухвалою від 28.09.2017 року до вирішення Вищим господарським судом України касаційної скарги по справі № 910/23952/16 за позовом Приватного акціонерного товариства «Полтаваобленерго», м. Полтава, до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Полтавське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, м. Полтава, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Комунальне підприємство «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради, м. Кременчук. Провадження поновлено ухвалою від 23.10.2017 року.

Резолютивна частина рішення оголошена згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України 31.10.2017 року.

Повне рішення складено та підписано 03.11.2017 року.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Рішенням адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 01/144-рш від 20 жовтня 2015 року у справі № 01-02-50/93-2015 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції» було визнано, що за результатом діяльності з 30 травня 2014 року по 31 грудня 2014 року та у період з 01 січня 2015 року по даний час КП «Кременчукводоканал» займає монопольне (домінуюче) становище на ринку постачання неочищеної (технічної) води в територіальних межах м. Кременчука та с. Омельник Кременчуцького району Полтавської області в межах діючих мереж КП «Кременчукводоканал», з часткою на цьому ринку 100%.

Вказаним рішенням визнано дії комунального підприємства "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради спрямовані на припинення постачання неочищеної (технічної) води споживачам порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50 та частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку постачання неочищеної (технічної) води в територіальних межах м. Кременчука та с. Омельник Кременчуцького району Полтавської області в межах діючих мереж КП «Кременчукводоканал», що може призвести до ущемлення інтересів субєктів господарювання (споживачів), які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

За порушення законодавства про захист економічної конкуренції рішенням від 20.10.2015 року (п.3) постановлено накласти на Комунальне підприємство «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради штраф у розмірі 68000 грн.

Рішенням Антимонопольного комітету України від 11 жовтня 2016 р. № 457-р. (а.с. 27-31) скасовано рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 01/144-рш від 20 жовтня 2015 року у справі № 01-02-50/93-2015 та припинено провадження у справі.

Публічне акціонерне товариство «Полтаваобленерго» подало позов до господарського суду міста Києва про визнання рішення Антимонопольного комітету України від 11 жовтня 2016 р. № 457-р недійсним.

Рішенням господарського суду міста Києва від 06.03.2017 р. у справі № 910/23952/16 позов Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» задоволено повністю. Визнано недійсним (скасовано) рішення Антимонопольного комітету України № 457-р від 11 жовтня 2016 р. «Про перевірку рішення у справі № 01-02-50/93-2015».

Антимонопольний комітет України та Комунальне підприємство «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської - третя особа на стороні відповідача подали до Київського апеляційного господарського суду на вказане рішення апеляційні скарги.

06.06.2017 р. Київським апеляційним господарським судом у справі № 910/23952/16 за результатами розгляду апеляційних скарг, було прийнято постанову відповідно до якої: апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України та Комунального підприємства «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради - залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 06.03.2017 р. у справі № 910/23952/16 - без змін.

Вищим господарським судом України 10.10.2017 року касаційну скаргу залишено без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 06.03.2017 р. у справі № 910/23952/16 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.06.2017 р. у справі № 910/23952/16 залишено без змін.

При розгляді справи по суті судом приймається до уваги наступне.

У відповідності до ст. 24 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», рішення та розпорядження, що приймаються органами Антимонопольного комітету України, головами його територіальних відділень відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції, надаються особам, які беруть участь у справі, у вигляді їх копій, посвідчених у порядку, встановленому законодавством. Особливості порядку надання та оприлюднення рішень, розпоряджень встановлюються законодавством про захист економічної конкуренції.

Згідно ч. 1 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», Рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 01/144-рш від 20 жовтня 2015 року у справі № 01-02-50/93-2015 було направлено на адресу Комунального підприємства «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради супровідним листом №01/4960 від 21.10.2017 (а.с.8) та було отримано позивачем 26.10.2015, про що свідчить відповідний напис на супровідному листі.

Частиною 1 статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства», у застосуванні припису частини першої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а також частини другої статті 47 цього Закону господарським судам слід враховувати таке. За цими приписами передбачені ними строки оскарження рішень органу Антимонопольного комітету України не може бути відновлено. Таким чином, зазначені строки є присічними. Встановлена Цивільним кодексом України позовна давність до відповідних правовідносин не застосовується, так само як і в оскарженні розпоряджень Антимонопольного комітету України та його органів. Аналогічним чином вирішується й питання щодо строків оскарження рішень органів Антимонопольного комітету України, прийнятих у справах про недобросовісну конкуренцію. Закінчення присічного строку, незалежно від причин його пропуску заінтересованою особою, є підставою для відмови в позові про визнання недійсним рішення (розпорядження) Антимонопольного комітету України та його органів.

Отже, до обчислень початку та кінця строку для оскарження рішень антимонопольного комітету не можуть бути застосовані відповідні положення господарського процесуального кодексу України та Цивільного кодексу України, оскільки строк оскарження визначається спеціальною нормою, а саме статтею 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та є присічним.

Враховуючи, що Комунальне підприємство «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради 26 жовтня 2015 року отримало рішення від 20.10.2015 №01/144-ріш, про що свідчить відповідний напис позивача, то у відповідності до ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» мало право оскаржити рішення Антимонопольного комітету України в строк з 26.10.2015 по 26.12.2015.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява (вих. №23/4153 від 06.07.2017року) була подана до суду 07 липня 2017 року, про що свідчить відбиток штемпеля поштового відділення на конверті (а.с.55), тобто з пропуском двомісячного строку, який визначений ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» для оскарження рішення органу Антимонопольного комітету України.

За приписами ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», передбачені нею строки оскарження рішень органу Антимонопольного комітету України не може бути відновлено.

Посилання позивача на ту обставину, що, оскільки рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 01/144-рш від 20 жовтня 2015 року у справі № 01-02-50/93-2015 скасовано рішенням Антимонопольного комітету України від 11 жовтня 2016 р. №-457-р, то двомісячний строк на оскарження в судовому порядку рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 01/144-рш від 20 жовтня 2015 року у справі № 01-02-50/93-2015 почав свій перебіг з 06.06.2017 р., в день винесення постанови Київським апеляційним господарським судом у справі № 910/23952/16, є необґрунтованим, оскільки пропуск позивачем зазначеного двомісячного строку виключає можливість визнання рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 20.10.2015 року №01/144-рш недійсним у судовому порядку.

Посилання позивача в позовній заяві на положення ч.4 ст.60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» є необґрунтованим в звязку з наступним.

У зазначеній нормі йдеться про зупинення виконання відповідного рішення Антимонопольного комітету України, а не про можливість переривання строку на його оскарження в господарському суді, який визначений ч.1 ст.60 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Позивач мав можливість скористатися як правом на перевірку оскаржуваного ним рішення Антимонопольного комітету України в порядку визначеному ст.57 Закону України «Про захист економічної конкуренції», так і правом на оскарження відповідного рішення в судовому порядку, відповідно до ст.60 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

При цьому, зазначаючи про неможливість відновлення встановленого строку, передбаченого вказаними нормами для подання відповідної заяви або скарги, Закон не забороняв позивачу використати обидві можливості одночасно.

Закон також не передбачає жодних виключень щодо пересічності строку звернення до господарського суду, встановленого ч.1 ст.60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», прямо визначаючи неможливість його поновлення.

Таким чином, реалізація позивачем свого права на звернення до Антимонопольного комітету України з заявою про перевірку оспорюваного рішення в порядку ст.57 Закону України «Про захист економічної конкуренції», ніяким чином не впливає на необхідність дотримання позивачем, в разі його звернення до господарського суду, строку, який визначений ч.1 ст.60 цього ж Закону.

Заявлене відповідачем у відзиві клопотання про зупинення провадження у справі відповідно до п.2 ст.80 ГПК України відхиляється судом як необґрунтоване, оскільки предметом розгляду по справі №910/23952/16 було інше рішення, прийняте іншим органом, а саме рішення Антимонопольного комітету України від 11.10.2016р. №01/455-р, а не рішення відповідача від 20.10.2015р. №01/144-ріш.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання недійсним (скасування) рішення задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Повний текст рішення складено 03.11.2017

Суддя І.І. Пушко