ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року Справа № 910/22977/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Рогач Л.І., - головуючого, доповідача
Алєєвої І.В., Дроботової Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державного підприємства "Національна енергетична компанія" Укренерго"
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2017
у справі№ 910/22977/16
Господарського судуміста Києва
за позовомДержавного підприємства ""Національна енергетична компанія" Укренерго"
доПублічного акціонерного товариства "Проектно - технологічний інститут "Київоргбуд"
простягнення 137288,74 грн

за участю представників:
позивачане з'явився;
відповідача присутні слухачіне з'явився; ОСОБА_1, ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

14.12.2016 Державне підприємство "Національна енергетична компанія" Укренерго" подало до господарського суду позов про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Проектно - технологічний інститут "Київоргбуд" 137288,74 грн неустойки за порушення виконання зобов'язання умов договору на виконання проектної роботи від 19.08.2015 №02-4/2504-15. Позов вмотивовано доводами про прострочення виконання зобов'язань за договором щодо належного виконання першого та другого етапів робіт та обґрунтовано приписами статей 509, 530, 610, 611, 629 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідач проти позову заперечив, вказав про відсутність своїх винних дій, що спричинили б прострочення, оскільки всі зобов'язання відповідачем виконувалися в порядку, визначеному договором; натомість порушення виконання відбувалося з вини позивача, який несвоєчасно та не в повному обсязі виконував власні зобов'язання.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.02.2017 (суддя Ярмак О.М.) у позові відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2017 (судді: Разіна Т.І. - головуючий, Отрюх Б.В., Чорна Л.В.) рішення господарського суду залишено без змін, як законне і обґрунтоване.

Не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій, позивач подав до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду та постанову суду апеляційної інстанції, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Касаційну скаргу вмотивовано доводами про порушення судами норм матеріального та процесуального права, а саме: висновки судів не враховують положення статей 530, 610, 611, 887, 888 Цивільного кодексу України, вимоги щодо належного виконання зобовязань, всупереч статтям 4-2, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України суди не взяли до уваги умови договору та доводи позивача щодо порушення відповідачем умов цього договору, при цьому відповідач не надав належних доказів, які підтверджують відсутність його вини у порушенні зобов'язань, відтак, відповідно до вимог статті 614 Цивільного кодексу України відповідач повинен нести визначену договором відповідальність.

Сторони не скористались процесуальним правом на участь у судовому засіданні касаційної інстанції належно уповноважених представників.

Відповідач надав відзив на касаційну скаргу та просив судові рішення у справі залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення, посилаючись на відповідність прийнятих у справі рішень нормам чинного законодавства та наданій для порівняння практиці Вищого господарського суду України у подібних правовідносинах.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судових рішеннях, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати чи вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Як встановив місцевий господарський суд та вбачається з матеріалів справи, 19.08.2015 Державне підприємство "Національна енергетична компанія" Укренерго", як замовник, та Публічне акціонерне товариство "Проектно-технологічний інститут "Київоргбуд", як проектувальник, уклали договір на виконання проектної роботи № 02-4/2504-15 (надалі - договір), за пунктом 1.1 якого відповідач зобов'язується відповідно до Завдання на проектування "Розробка проектної документації на заміну автотрансформатора АТДЦТН-200000/330/110/6 Кв (1 AT) на ПС 330 кВ Полтава (з РЗА) інв. № новий (Технічне переоснащення ПС 330 кВ "Полтава" шляхом заміни автотрансформатора АТ-1 типу АТДЦТН-200000/330/110 на сучасний, вул. Підстанційна, с. Щербані, Полтавського р-ну Полтавської обл.), яке є додатком 1 до договору (Завдання на проектування), інших умов договору (щодо обсягів, порядку, строків, якості) та згідно з вимогами чинного законодавства України розробити, оформити проектну документацію, замовити проведення державною експертною організацією державної експертизи проектної документації та здійснювати супровід її проведення для отримання позитивного відгуку державної експертної організації за результатами проведеної експертизи (Експертний звіт) і передати у власність замовнику розроблену проектну документацію разом з Експертним звітом, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити проектувальнику проектну роботу на умовах договору.

Строк виконання проектувальником проектної роботи - з дати укладення договору по 29 грудня 2015 ( пункт 3.1. договору).

Відповідно до пункту 3.2. договору проектувальник виконує роботу, визначену у розділі першому договору, керуючись завданням на проектування, кошторисом на проектні роботи, чинним законодавством України, яким регламентуються питання розробки та оформлення проектної документації, зокрема ДБН А. 2.2.-3.2014 "Склад та зміст проектної документації на будівництво", затв. наказом Мінрегіону України від 04.04.2014 № 163; також у встановленому порядку виступає замовником за договором на проведення державною експертною організацією державної експертизи розробленої ним згідно з договором проектної документації, здійснює супровід проведення цієї експертизи, і зобов'язаний отримати та передати замовнику експертний звіт (з позитивним відгуком) цієї експертної установи.

Пунктом 3.7 договору визначено, що проектувальник зобов'язаний разом з актом приймання виконаної проектної роботи, який складається ним відповідно до вимог щодо складення первинних документів надати замовнику, зокрема, проектну документацію, оформлену згідно з вимогами чинного законодавства України, завдання на проектування, в тому числі її електронну версію, яка повинна бути повністю автентичною друкованій версії (пункт 3.7.1), акт приймання-передачі проектної документації (пункт 3.7.3). Відповідно до пункту 3.8. договору у разі ненадання проектувальником разом з актом приймання виконаної проектної роботи документів, зазначених у підпунктах 3.7.1-3.7.4. договору або будь-якого з них, замовник не розглядає цей акт до їх отримання, про що повідомляє письмово проектувальника.

У пункті 3.10 договору сторони дійшли згоди, що за умови відсутності претензій до якості виконаної проектної роботи та до документів, що повинні бути надані разом з актом приймання виконаної проектної роботи, замовник протягом п'яти робочих днів з дати надходження від Відповідача цього акту, документів, приймає проектну роботу, про що підписує всі примірники акту приймання виконаної проектної роботи. При наявності у замовника зауважень (претензій), викликаних недоліками виконаної проектної роботи, проектна робота замовником не приймається, і протягом зазначеного у цьому пункті строку проектувальнику надається/надсилається акт про недоліки (з описом претензій (виявлених недоліків).

Відповідно до пункту 3.11 договору проектувальник зобов'язаний усунути недоліки (в порядку та строки, визначені позивачем в акті про недоліки, та без будь-якої додаткової оплати з боку позивача), а також зобов'язаний протягом трьох робочих днів з дати отримання акту про недоліки підписати цей акт та повернути один його примірник замовнику.

За приписами підпункту 4.2.1 пункту 4.2 договору, у разі порушення встановленого умовами договору строку виконання зобов'язань проектувальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,5% ціни прострочених зобов'язань, за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 14% від вказаної ціни.

Згідно із підпунктом 3.1 пункту 3 договору у редакції додаткової угоди № 3 від 18.04.2016, проектувальник виконує роботу протягом 2015-2016 етапами, а саме:

1 етап - (стадія "Проект" з проведенням експертизи) - строк виконання 28.04.2016;

2 етап - (стадія "Робоча документація") - строк виконання до 30.06.2016.

Підпунктом 3.22 пункту 3 договору визначено його дію по 11.08.2016.

Посилаючись на дати підписання актів приймання-передачі виконаних робіт за кожним з етапів, позивач доводить, що відповідач прострочив виконання зобов'язань за договором за 1 етапом на 22 дні (акт приймання-передачі проектної документації підписано 20.05.2016), за 2 етапом - на 42 дні (акт приймання-передачі проектної документації підписано 11.08.2016), що стало підставою для звернення позивача з позовом про стягнення пені та штрафу відповідно до підпункту 4.2.1 пункту 4.2 договору на виконання проектної роботи № 02-4/2504-15 від 19.08.2015 у розмірі 137288,74 грн.

Суди встановили, що відповідач заздалегідь, до спливу строку виконання першого етапу (22.04.2016) направив для підписання акт приймання-передачі робіт за першим етапом, натомість всупереч умовам договору позивач склав акт недоліків виконаних робіт лише 04.05.2016 та надав його відповідачу лише 16.05.2016, визначивши при цьому строк для виправлення відповідачем зауважень та надання проектно-кошторисної документації на повторний розгляд; відповідач в установлений строк підписав та повернув позивачу акт про недоліки, а також достроково (18.05.2016, тобто протягом 2-х днів після отримання акта про недоліки), усунув недоліки та надав обґрунтовані відповіді на зауваження позивача, а також передав проектно-кошторисну документацію на повторний розгляд. 20.05.2016 сторони підписали акт № 151 приймання виконаної проектної роботи етапу 1 та акт приймання-передачі проектної документації.

Також суди встановили, що за другим етапом виконання робіт відповідач 07.04.2016 листом № 3.2/184 завчасно направив позивачу проектну документацію стадії "Робоча документація" разом з усіма необхідними документами на погодження позивачу. Листом № 2100/06-34 від 26.05.2016 позивач направив відповідачеві зауваження щодо робочої документації (через 32 робочих дні після отримання документації). Суди також встановили, що позивач надав відповідачу змінені вихідні дані, необхідні для розробки проектної документації, вже після фактичного завершення виконання робіт. При цьому нові вихідні дані призвели до необхідності значної переробки проектної документації, оскільки не містили всієї інформації, необхідної для розробки проектно-кошторисної документації, відповідач звертався до позивача з проханням надати додаткові дані, однак відповідь на ці запити була отримана відповідачем лише 13.06.2016.

Відтак, суди з'ясували, що необхідність коригування проектно-кошторисної документації виникла не з вини відповідача й потребувала продовження строку виконання робіт відповідно до пункту 3.24. договору. Однак у зв'язку з відмовою позивача від внесення змін до договору в частині строку виконання робіт відповідач змушений був виконувати додатковий обсяг робіт (коригування документації з урахуванням змінених вихідних даних) в розумний строк, вживши перед цим усіх заходів, необхідних для належного виконання ним зобов'язання.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність вини відповідача у порушенні зобов'язання, враховуючи, що відповідач вживав заходи для завершення виконання робіт у визначені договором строки (надавав необхідну документацію позивачу завчасно, з урахуванням обумовленого договором строку для перевірки наданої документації та підписання акта прийому-передачі), порушення строків остаточного прийняття розробленої відповідачем документації зумовлено несвоєчасним наданням позивачем відповідачу акта про недоліки та вихідних (скоригованих) даних.

Переглядаючи справу в повному обсязі за приписами статті 101 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції погодився з висновками місцевого господарського суду в повному обсязі.

За загальними положеннями цивільного законодавства зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України; за приписами частини другої цієї статті, підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін договору та погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до вимог чинного законодавства.

За змістом статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно вимог статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник не вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, поки воно не може бути виконано внаслідок прострочення кредитора (стаття 220 Господарського кодексу України)

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

За змістом статті 613 Цивільного кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Статтею 221 Господарського кодексу України передбачено, що кредитор вважається таким, що прострочив виконання господарського зобов'язання, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не виконав дій, що передбачені законом, іншими правовими актами, або випливають із змісту зобов'язання, до вчинення яких боржник не міг виконати свого зобов'язання перед кредитором.

Також за приписами частини першої статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх належних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Частина перша статті 853 Цивільного кодексу України передбачає обов'язок замовника прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підряднику.

Стаття 888 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт замовник зобов'язаний передати підрядникові вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації. Пунктом 5 частини першої статті 889 Цивільного кодексу України визначено, що замовник зобов'язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт відшкодувати підрядникові додаткові витрати, пов'язані із зміною вихідних даних для проведення проектних та пошукових робіт внаслідок обставин, що не залежать від підрядника. Статтею 890 Цивільного кодексу України встановлено, що підрядник зобов'язаний виконувати роботи відповідно до вихідних даних для проведення проектування.

Пунктом 3 Порядку розроблення проектної документації на будівництво об'єктів, затвердженим Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.05.2011 № 45 встановлено, що для забезпечення проектування об'єкта будівництва замовник повинен надати генпроектувальнику (проектувальнику) вихідні дані на проектування. Згідно з пунктом 9 вказаного Порядку проектна документація на будівництво об'єктів розробляється з урахуванням вихідних даних на проектування.

Відповідно до вимог статей 32, 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судова колегія погоджується з доводами касаційної скарги, що за загальним правилом моментом виконання зобовязань за договором підряду є саме прийняття робіт, виконаних належним чином.

Однак скаржник залишив поза увагою, що підставою відмови у задоволенні позовних вимог у цьому випадку є встановлені судами на підставі належних доказів обставини порушення самим позивачем порядку прийняття виконаних робіт та порядку надання вихідних даних для проектування.

Вказані встановлені обставини доводять правомірність і обґрунтованість висновків судів попередніх інстанцій про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог і покладення на відповідача відповідальності у вигляді штрафних санкцій за встановлених судами обставин є безпідставним та несправедливим.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про недоведеність вини відповідача.

Доводи скаржника про порушення господарськими судами норм матеріального та процесуального права суперечать дійсним обставинам справи та приписам чинного законодавства, фактично зводяться до переоцінки обставин, встановлених судами, та не беруться колегією суддів до уваги з огляду на положення статті 111-7 Господарського процесуального кодексу України; підстав для скасування рішення та постанови не вбачається.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Перевіривши у відповідності до частини 2 статті 1115 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що господарський суд вирішив спір відповідно до вимог статей 42, 43, 33, 34, 43, 84, 101, 105 Господарського процесуального кодексу України, розглянув всебічно, повно та об'єктивно в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, надав оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, та доводам сторін, відповідно відобразивши це в постанові.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 43, 1117, пунктом 1 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства "Національна енергетична компанія" Укренерго" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2017 у справі № 910/22977/16 Господарського суду міста Києва та рішення Господарського суду міста Києва від 28.02.2017 залишити без змін.

Головуючий Л. Рогач

Судді: І. Алєєва

Т. Дроботова