ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2017 р. Справа № 922/2274/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тихий П.В., суддя Гетьман Р.А. , суддя Слободін М.М.

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.,

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність б/н від 10.08.2017 року);

відповідача - Берзінь С.Л. (довіреність №29 від 01.08.2017 року);

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх.№2938Х/1-43) на рішення господарського суду Харківської області від 12.09.2017 року у справі №922/2274/17,

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м. Харків

до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м.Харків

про скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3, звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд скасувати рішення № 57-р/к від 04.05.2017 р. Адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Харків як незаконне.

Рішенням господарського суду Харківської області від 12.09.2017 року у справі №922/2274/17 (суддя Байбак О.І.) позов було задоволено.

Відповідач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 12.09.2017 року у справі №922/2274/17 та прийняти нове, яким у задоволенні позивних вимог ФОП ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі, стягнути з ФОП ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1760,00 грн. на користь Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 04.10.2017 року апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження, розгляд скарги призначено на 30.10.2017 року.

20.10.2017 року позивач надав до суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№10648), в яких він посилається на необґрунтованість та безпідставність апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 30.10.2017 року, у зв'язку з відпусткою судді Россолова В.В., визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Тихий П.В. (суддя-доповідач), суддя Гетьман Р.А., суддя Слободін М.М.

30.10.2017 року представником відповідача було подано клопотання про зупинення провадження у справі (вх.№10944), в якому він просить зупинити розгляд даної справи 922/2274/17 до винесення рішення Вищим адміністративним судом України у справі №820/4157/16, яка є пов'язаною з даною справою.

В судовому засіданні 30.10.2017 року представник відповідача підтримує свою апеляційну скаргу та просить її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Представник позивача заперечує проти апеляційної скарги відповідача та просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим судом, 01.07.2016 року відповідачем - Харківським обласним територіальним управлінням Антимонопольного комітету України за підписом в.о. начальника ОСОБА_4 направлено на адресу позивача вимогу № 02-16/2-1879 про надання інформації. Відповідна вимога мотивована розглядом справи про порушення учасниками торгів, які проводились територіальним управлінням ДСА України у Харківській області, законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідна вимога мотивована розглядом справи про порушення учасниками торгів, які проводились територіальним управлінням ДСА України у Харківській області, законодавства про захист економічної конкуренції, а саме, участі Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 в процедурі відкритих торгів на закупівлю послуг капітального ремонту адміністративної будівлі Валківського районного суду Харківської області, розташованого за адресою: Харківська обл., м. Валки, вул. Карла Лібкнехта, 4 (оголошення про проведення відкритих торгів № 124406 в Інформаційному бюлетені "Вісник державних закупівель" № 100 від 27.05.2016 р.).

Вказана вимога оскаржувалась позивачем в порядку адміністративного судочинства.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2016 у справі №820/4157/16, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2017 у справі №820/4157/16 скасовано вимогу в.о. начальника Харківського обласного територіального управління Антимонопольного комітету України ОСОБА_4 від 01.07.2016 року №02-16/2-1879 про надання інформації.

Втім, 16.01.2017 року відповідачем на адресу позивача направлена нова вимога № 02-26/2-110 від 16.01.2017 року про надання інформації.

Відповідна вимога також мотивована розглядом справи про порушення учасниками торгів, які проводились територіальним управлінням ДСА України у Харківській області, законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно з вимогою позивачу необхідно в 14 - денний з дня отримання вимоги надати до відповідача наступну інформацію щодо участі Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 в процедурі відкритих торгів на закупівлю послуг капітального ремонту адміністративної будівлі Валківського районного суду Харківської області, розташованого за адресою: Харківська обл., м. Валки, вул. Карла Лібкнехта, 4 (оголошення про проведення відкритих торгів № 124406 в Інформаційному бюлетені "Вісник державних закупівель" № 100 від 27.05.2016 р.).

Також, вказаною вимогою відповідачем звернуто увагу позивача на те, що відповідно до ст. ст. 22, 22-1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" вимоги голови територіального комітету України щодо надання інформації є обов'язковими для виконання у визначені ним строки; неподання інформації, подання інформації в неповному обсязі у встановлені головою територіального відділення строки, подання недостовірної інформації територіальному відділенню тягне за собою відповідальність згідно зі ст. ст. 50, 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

У вимозі позивач попереджався, що неподання інформації, подання інформації в неповному обсязі у встановлені головою територіального відділення строки або подання недостовірної інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України тягне за собою відповідальність згідно зі статтями 50, 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а також зазначалось, що вимоги голови територіального відділення щодо надання інформації є обов'язковими для виконання у визначені ним строки.

В зв'язку з невиконанням позивачем вимоги № 02-26/2-110 від 16.01.2017 року про надання інформації, рішенням Адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 04.05.2017 р. №57-р/к по справі № 2/12-13-17:

- визнано, що позивач, не подавши інформацію, передбачену вимогою голови відділення від 16.01.2017 № 02-26/2-110 (надалі - вимога), у встановлений строк, вчинив порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки;

- за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, наведене в пункті 1 резолютивної частини рішення № 57-р/к, відповідно до ст.. 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" накласти на позивача штраф у розмірі 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Документи, які витребував відповідач у позивача в вимозі №02-26/2-110 від 16.01.2017 року містить інша вимога Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 02-16/2-1879 від 01.07.2016 р., яка скасована відповідно до постанови Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2016 р. по справі №820/4157/16.

За таких обставин, позивач вважає дії відповідача щодо надсилання вимоги №02-26/2-110 від 16.01.2017 року про надання інформації незаконними, та в зв'язку з цим, в поданому в межах даної справи позові просить суд скасувати рішення Адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 04.05.2017 р. № 57-р/к по справі № 2/12-13-17, як незаконне.

Задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи рішення Адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України суд першої інстанції дійшов висновку, що у відповідача не було жодних фактичних та правових підстав для винесення оскаржуваного рішення про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу згідно з рішенням від 04.05.2017 р. № 57-р/к у справі №2/12-13-17.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, з огляду на таке.

Як вірно встановив місцевий суд при порівнянні вимоги №02-16/2-1879 від 01.07.2016 року та №02-26/2-110 від 16.01.2017 року, що обидві вимоги направлялись позивачеві з підстави дослідження наявності ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції передбаченого пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", в обох вимогах витребовувались тотожна по суті інформація щодо участі позивача в процедурі відкритих торгів на закупівлю послуг капітального ремонту за ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013 (Капітальний ремонт і реставрація) за кодом CPV за ДК 021:2015-45453000-7, а саме капітального ремонту адміністративної будівлі Валківського районного суду Харківської області, розташованого за адресою: Харківська область, м. Валки, вул. Карла Лібкнехта, 4 проведених Територіальним управлінням ДСА України у Харківській області (оголошення про проведення відкритих торгів №124406 в Інформаційному бюлетені "Вісник державних закупівель" від 27.05.2016 №100); перелік питань в обох вимогах, за винятком доданого пункту про надання копії документації Торгів та виключеного пункту про структурні підрозділи позивача у вимозі №02-26/2-110 від 16.01.2017 року, в обох вимогах є однаковим.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимоги №02-16/2-1879 01.07.2016 року та №02-26/2-110 від 16.01.2017 року фактично є тотожними та винесеними у зв'язку з однією підставою.

Крім того, Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2016 у справі №820/4157/16 залишеною без змін Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2017 у справі №820/4157/16 скасовано вимогу в.о. начальника Харківського обласного територіального управління Антимонопольного комітету України ОСОБА_4 від 01.07.2016 року №02-16/2-1879 про надання інформації.

Відповідач згідно наданих до суду заперечень підкреслив, що в жодному з абзаців оскаржуваної вимоги щодо надання інформації відсутні посилання про розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, натомість зазначалось, що згідно з пунктом 1 частини 3 статті 7 Закону України "Про антимонопольний комітет України" у сфері реалізації конкурентної політики, сприяння розвитку конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження вимагати від суб'єктів господарювання, їх посадових осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом, необхідну для дослідження ринків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що вимоги №02-16/2-1879 від 01.07.2016 року та №02-26/2-110 від 16.01.2017 року винесені з підстави дослідження наявності ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції передбаченого пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а не у зв'язку з дослідженням ринків, як про це наголошував відповідач.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, доведення законності вимог про надання інформації напряму залежить від доведення факту здійснення органами АМК того чи іншого повноваження, з яким закон пов'язує їх право вимагати інформацію (постанова Верховного Суду України від 08.09.2015 р. у справі 21-1902а15).

Відповідно до ст. 111-28 ГПК України Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів проведення відповідачем дослідження ринків, а не перевірки наявності ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції передбаченого пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" не містять.

Зокрема, відповідачем не надано відповідних доказів проведення дослідження ринків в т.ч. доручення голови Антимонопольного комітету України від 22.07.2016 року №8-01/5843. Втім, зміст самих вимог №02-16/2-1879 від 01.07.2016 року та №02-26/2-110 від 16.01.2017 року свідчить про направлення вимог з підстави дослідження наявності ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції передбаченого пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Обґрунтовуючи необхідність отримання визначеної в оскаржуваній вимозі інформації та копій документів, відповідач посилався на приписи статей 3, 7, 12, пунктів 5, 12 частини першої статті 17, статті 22, частини першої та другої статті 22-1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", статей 1, 4 Закону України "Про захист економічної конкуренції", пунктів 1, 3, 8, 9 Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженого розпорядженням Антимонопольного комітету України від 23.02.2001р.№ 32-р (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30.03.2001р. за № 291/5482.

При цьому, згідно оскаржуваної вимоги щодо надання інформації вказано про інформацію депутата Харківської обласної ради ОСОБА_5, за якою, як він вважає, є ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачені пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" при здійсненні торгів на закупівлю послуг капітального ремонту адміністративної будівлі Валківського районного суду Харківської області в м. Валки Харківської області по вул. К. Лібкнехта,4.

Судами встановлено, що вказана інформація про можливі порушення вимог Закону України "Про захист економічної конкуренції" міститься в депутатському зверненні, направленому депутатом Харківської обласної ради ОСОБА_5 на адресу голови Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України.

Відповідно до пункту 17 статті 1 Закону України "Про здійснення державних закупівель" (чинного на момент подання відповідного звернення) органом оскарження щодо проведення державних закупівель є Антимонопольний комітет України, а не його територіальні відділення.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження, зокрема, при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Відповідно до частини другої статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" у сфері здійснення контролю за узгодженими діями, концентрацією Антимонопольний комітет України має такі повноваження: при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

У свою чергу, згідно з пунктом 1 частини третьої статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет" у сфері формування та реалізації конкурентної політики, сприяння розвитку конкуренції, нормативного і методичного забезпечення діяльності Антимонопольного комітету України та застосування законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, зокрема, вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, необхідну для дослідження ринків, а також інформацію про реалізацію конкурентної політики.

За результатами аналізу наведених норм суд доходить висновку, що Антимонопольний комітет України має повноваження на витребування від суб'єктів господарювання необхідної для здійснення його повноважень інформації. У той же час реалізація зазначених повноважень має бути обумовлена настанням певних передбачених законом обставин.

Так, зокрема, у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції та у сфері здійснення контролю за узгодженими діями та концентрацією реалізація зазначених повноважень безпосередньо пов'язана із розглядом заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції або ж проведенням перевірки.

У той час, повноваження Антимонопольного комітету України щодо витребування інформації, необхідної для дослідження ринків, а також інформації про реалізацію конкурентної політики у сфері формування та реалізації конкурентної політики, сприяння розвитку конкуренції, нормативного і методичного забезпечення діяльності зазначеними умовами - розгляд заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції або ж проведенням перевірки, не обмежуються.

У спірних правовідносинах направлення позивачеві вимоги про надання інформації обумовлено проведенням дослідження ринків послуг з реконструкції нежитлових приміщень в зв'язку з інформацією депутата Харківської обласної ради ОСОБА_5 про наявність у діях учасників торгів, які проводилися Територіальним управлінням ДСА України в Харківській області ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачені пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Суд погоджується з доводами позивача про те, що дослідження на предмет дотримання вимог законодавства про захист економічної конкуренції за своїм функціональним призначенням та спрямованістю не є дослідженням ринків: так само, зважаючи на характер та обсяг запитуваної інформації, остання не є інформацією про реалізацію позивачем конкурентної політики.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону України "Про захист економічної конкуренції" органи Антимонопольного комітету України розпочинають розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції за:

- заявами суб'єктів господарювання, громадян, об'єднань, установ, організацій про порушення їх прав внаслідок дій чи бездіяльності, визначених цим Законом як порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

- поданнями органів державної влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю про порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

- власною ініціативою органів Антимонопольного комітету України.

Матеріалами справи не підтверджено наявності розгляду відповідачем справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції чи проведення відповідачем перевірки в порядку, передбаченому Положенням про порядок проведення перевірок додержання законодавства про захист економічної конкуренції, затвердженим розпорядженням Антимонопольного комітету України від 25.12.2001р. № 182-р. Відповідач не заперечує відсутність факту порушення зазначеної вище справи чи проведення перевірки.

За вказаних обставин, зважаючи на недоведеність з боку відповідача виникнення будь-яких обставин, з якими закон пов'язує наявність підстав для реалізації відповідачем повноважень на витребування інформації, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність вимоги щодо надання інформації як такої, що висунуто відповідачем із перевищенням наданих законом повноважень.

З огляду на зазначене, колегія судді погоджується з висновком місцевого суду що у відповідача не було жодних фактичних та правових підстав для винесення оскаржуваного рішення про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу згідно з рішенням від 04.05.2017 р. №57-р/к у справі №2/12-13-17.

Щодо того, що позивачем заявлені вимоги про скасування рішення №57-р/к у справі №2/12-13-17 від 04.05.2017 року як незаконного, колегія суддів зазначає наступне.

Суд також зазначає, що враховуючи необґрунтованість вимог, що направлялись відповідачем позивачеві, недоведеність порушень позивачем законодавства про захист економічної конкуренції, повторність направлення відповідних вимог за наявності факту скасування в судовому поряду попередньої вимоги винесеної з аналогічних підстав, суд приходить до висновку про зловживання відповідачем своїми повноваженнями та створення перешкод позивачеві в здійсненні його господарської діяльності.

В ст. 56 Закону України про захист економічної конкуренції передбачено, що у випадку оскарження рішення заявляються вимоги про визнання рішення про порушення законодавства про захист економічної конкуренції недійсним.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 ГК України, кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом, зокрема, визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів.

Зазначені приписи Господарського кодексу України кореспондуються з п. 10 ст. 16 ЦК України, відповідно до якого захист цивільного права особи здійснюється шляхом визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням (Постанови Верховного Суду України по справах №6-20цс11 від 21.05.2012 року, №6-32-цс13 від 12.06.2013 року).

Отже, вимоги позивача про скасування рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №57-р/к у справі №2/12-13-17 від 04.05.2017 ефективним засобом захисту, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням та приходить до висновку, що вказане рішення підлягає скасуванню як незаконне.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та повністю спростовуються висновками суду першої інстанції та твердженнями позивача, викладеними у запереченнях на апеляційну скаргу та в судовому засіданні.

Розглянувши клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі, колегія суддів відмовляє в його задоволенні, з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Згідно з п 3.16. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини друга - четверта статті 35 Господарського процесуального кодексу України).

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Пов'язаність справи полягає в тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини мають бути такими, що мають значення для даної справи.

При цьому, неможливість розгляду конкретної справи до вирішення іншим судом іншої справи полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі.

Як свідчить зміст клопотання відповідача, він просить зупинити дану справу у зв'язку з розглядом іншої справи, предметом спору якої, зокрема, є скасування вимоги в.о. начальника Харківського обласного територіального управління Антимонопольного комітету України ОСОБА_4 від 01.07.2016 року № 02-16/2-1879 про надання інформації.

У своєму клопотання представник відповідача посилається на висновки суду першої інстанції щодо тотожності вимоги від 01.07.2016 року №02-16/2-1879 та вимоги від 16.01.2017 року № 02-26/2-110, та з огляду на це вважає неможливим апеляційний розгляд справи №922/2274/17 до винесення рішення Вищим адміністративним судом України у справі №820/4157/16.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутні підстави для зупинення провадження у справі, оскільки вказані вимоги хоча і є тотожними за змістом, однак у межах даної справи розглядається позовна вимога щодо скасування рішення №57-р/к від 04.05.2017 р. Адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, яким накладено штраф на позивача за неподання інформації, передбаченої вимогою голови відділення від 16.01.2017 року №02-26/2-110.

Таким чином, висновки адміністративних судів у справі №820/4157/16 щодо законності направлення в.о. голови ХОТВ Антимонопольного комітету України вимоги від 01.07.2016 року №02-16/2-1879 не можуть вплинути на висновки суду при розгляді даної справи стосовно правомірності винесення рішення №57-р/к від 04.05.2017 р. Адміністративною колегією Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, яким накладено штраф на позивача за неподання інформації, передбаченої вимогою голови відділення від 16.01.2017 року №02-26/2-110.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність необхідної умови та правових підстав для зупинення провадження у справі №922/2274/17 до вирішення Вищим адміністративним судом України справи №820/4157/16, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення клопотання Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, враховуючи, що доводи, викладені в апеляційний скарзі, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що рішення господарського суду Харківської області від 12.09.2017 року у справі №922/2274/17 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст.91, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 12.09.2017 року у справі №922/2274/17 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Харківський апеляційний господарський суд.

Повний текст постанови складено 31.10.2017 року.

Головуючий суддя Тихий П.В.

Суддя Гетьман Р.А.

Суддя Слободін М.М.