ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року Справа № 914/157/17
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Стратієнко Л.В. (доповідач)
суддів Кондратової І.Д., Нєсвєтової Н.М.,
за участі представників: позивача: відповідача: не з'явився не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго"
на ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 17 серпня 2017 року
у справі№ 914/157/17
за позовомЛьвівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго"
дотовариства з обмеженою відповідальністю "Львівавтокомплектація"
про стягнення 851 058,20 грн

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 р. Львівське міське комунальне підприємство "Львівтеплоенерго" звернулося до господарського суду з позовом (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) про стягнення з відповідача 851 058,20 грн заборгованості за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 4219/Ф від 02.11.2007.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 06.03.2017 позов задоволено частково.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Львівавтокомплектація" на користь Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" 702 341, 00 грн основного боргу, 83 876,76 грн пені, 52 219,44 інфляційних втрат, 1 274,28 грн 3% річних та судовий збір.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ТОВ "Львівавтокомплектація" звернулося до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 17.08.2017 (головуючий - Скрипчук О.С., судді - Зварич О.В., Хабіб М.І.) призначено у справі економічну експертизу, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз для вирішення визначених в ухвалі питань та зупинено провадження у справі на підставі ст. 79 ГПК України.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 17.08.2017 та відновити провадження у справі № 914/157/17.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 851 058,20 грн, з яких 702 341, 53 грн - основний борг, 84 958,74 грн - пеня, 11 538,49 грн - 3% річних, 52 219,44 - інфляційні втрати за неналежне виконання останнім умов договору 4219/Ф від 02.11.2007.

Частина 1 ст. 41 ГПК України встановлює, що для роз`яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

За змістом ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд, яким приймаються додаткові докази і перевіряється законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі, вправі призначити судову експертизу на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку.

Згідно зі ст. 79 ГПК України призначення господарським судом судової експертизи є підставою для зупинення провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 79 ГПК України ухвалу про зупинення провадження може бути оскаржено.

Враховуючи те, що у справі було призначено економічну експертизу для роз`яснення питань (дослідження розміру і вартості спожитої теплової енергії за договором № 4219/Ф від 02.11.2007), що виникли при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, то суд апеляційної інстанції, в межах своїх повноважень, згідно з ст. 79 ГПК України зупинив провадження у справі, а тому підстав для скасування ухвали Львівського апеляційного господарського суду від 17.08.2017 не вбачається.

Щодо доводів позивача в касаційній скарзі про те, що ухвала апеляційного суду в частині призначення експертизи теж підлягає оскарженню, що підтверджується деякою практикою Вищого господарського суду України, необхідно зазначити таке.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ч. 1 ст. 8 Основного Закону України).

Одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності.

Ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів. Суб'єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії.

У справі ЄСПЛ "Sunday Times v. United Kingdom" суд вказав, що прописаний у Конвенції термін "передбачено законом" передбачає дотримання такого принципу права, як принцип визначеності. Суд стверджує, що термін "передбачено законом" передбачає не лише писане право, як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто укладені у суспільстві правила та засади моральності суспільства.

До цих правил, які визначають сталість правозастосування, відноситься і судова практика.

Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною порадою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія. Вислови "законний" та "згідно з процедурою, встановленою законом", зумовлюють не лише повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права, а й те, що будь-яке рішення суду відповідає меті і не є свавільним (справа "Steel and others v. The United Kingdom").

Отже, правові норми та судова практика підлягають застосуванні таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні.

Статтею 106 ГПК України встановлено, що ухвали місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку у випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому, нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачено можливості оскарження ухвал про призначення судової експертизи.

В постанові Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" № 4 від 23.03.2012 визначено, що якщо апеляційна чи касаційна скарга за своїм змістом стосується виключно ухвали про призначення судової експертизи у справі, така скарга з урахуванням вимог ч. 1 ст. 106 та ч. 1 ст. 11113 ГПК України не може бути розглянута господарським судом. У разі коли апеляційна чи касаційна скарга за своїм змістом стосується ухвали про зупинення провадження у справі, вона може бути розглянута господарським судом у загальному порядку виключно з точки зору наявності чи відсутності передбаченої законом підстави для такого зупинення (п. 1 ч. 2 ст. 79 ГПК України). Якщо ж в апеляційній чи касаційній скарзі йдеться про оскарження як призначення експертизи, так і зупинення у зв'язку з цим провадження у справі, то відповідна скарга може бути прийнята і розглянута в частині зупинення провадження.

Таким чином, ухвала апеляційного суду в частині призначення експертизи у цій справі не може бути предметом перегляду в касаційному суді.

Крім того, колегія суддів звертає увагу позивача на те, що п. 8 ст. 129 Конституції передбачає випадки обмеження права, зокрема, на касаційне оскарження і це стосується не лише суб'єкта, а й об'єкта оскарження. При цьому, процесуальні обмеження, як правило, вводяться для забезпечення ефективності судочинства, а право на доступ до правосуддя, як відомо, не є абсолютним правом, і певні обмеження встановлюються законом з урахуванням потреб держави, суспільства чи окремих осіб.

Враховуючи викладене, підстав для скасування ухвали Львівського апеляційного господарського суду від 17.08.2017 немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119- 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

касаційну скаргу Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" залишити без задоволення, а ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 17 серпня 2017 року у справі за № 914/157/17 - без змін.

Головуючий, суддя Л. Стратієнко
Суддя І. Кондратова
Суддя Н. Нєсвєтова