ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року Справа № 905/3231/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Данилової М.В.,
суддівКорсака В.А., Сибіги О.М.
за участю представників
позивача Калитвянська С.О.
відповідача не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином
розглянувши матеріали касаційної скаргиПАТ "ДТЕК Донецькобленерго"
на постановуДонецького апеляційного господарського суду від 15.05.2017
у справі№905/3231/16 господарського суду Донецької області
за позовомПАТ "ДТЕК Донецькобленерго"
до ТОВ "Красноармійський завод "Промислового обладнання"
простягнення 205899,64 грн. боргу за активну електроенергію, 117820,42 грн. боргу за перевищення договірних величин споживання електричної енергії, 1021,19 грн. - 3% річних, 760,69 грн. - інфляційних, 11945,26 грн. - пені

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року до господарського суду звернулось Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Донецькобленерго" із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Красноармійський завод "Промислового обладнання" про стягнення 205899,64грн. боргу за активну електроенергію, 117820,42грн. боргу за перевищення договірних величин споживання електричної енергії, 1021,19грн. - 3% річних, 760,69 грн. - інфляційних та 11945,26грн. пені.

Рішенням господарського суду Донецької області від 07.02.2017 (суддя Шилова О.М.), залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 15.05.2017 (головуючий суддя Стойка О.В., судді Скакун О.А., Чернота Л.Ф.), у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями, ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 07.02.2017 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 15.05.2017, а справу направити на новий розгляд до господарського суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема, статті 26 Закону України "Про електроенергетику", пункти 3.4, 6.14, 6.21 Правил користування електричною енергією.

Також, скаржник посилається на те, що відповідач не в повному обсязі розрахувався за активну електроенергію, а також перевищив договірні величини електроспоживання.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.09.2017 справа повинна розглядатись у складі колегії суддів: головуючий суддя - Данилова М.В., судді Сибіга О.М., Корсак В.А.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 18.09.2017 касаційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду у вищевказаному складі на 11.10.2017.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 11.10.2017 за клопотанням сторін було продовжено строк розгляду касаційної скарги на 15 днів, розгляд касаційної скарги відкладено на 01.11.2017.

31.10.2017 від ТОВ "Красноармійський завод "Промислового обладнання" надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому товариство просить залишити судові рішення без змін, а касаційну скаргу без задоволення з підстав, викладених у судових рішеннях.

Заслухавши доповідь судді - доповідача та присутніх у судовому засіданні 01.11.2017 представника позивача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 03.12.2007 між Відкритим акціонерним товариством "Донецькобленерго", правонаступником якого є позивач та відповідачем був укладений договір про постачання електричної енергії № 1127, за умовами пункту 1.1 якого позивач зобов'язався продавати електричну енергію відповідачу для забезпечення потреб електроустановок останнього з приєднаною потужністю 630кВт, а відповідач - оплачувати позивачу вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами договору.

Пунктом 2.1 договору сторони передбачили, що під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України, зокрема, Правилами користування електричною енергією.

Згідно пункту 2.3.4 договору, відповідач зобов'язався оплачувати позивачу вартість електричної енергії згідно з умовами додатків №3 "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії" та №5 "Порядок розрахунків".

Пунктом 7.3 договору встановлено, що якщо середньомісячне споживання електроенергії відповідачем за будь-якою точкою обліку протягом двох послідовних місяців нижче визначеного пунктом 3.4. ПКЕЕ, позивач протягом 10 днів наступного розрахункового місяця звертається до власника відповідних засобів обліку щодо приведення стану обліку у відповідність до вимог нормативно-технічних документів. Якщо засоби обліку не приведені у відповідність у терміни, зазначені в акті, то нарахування електроспоживання здійснюється згідно додатка №4 "Порядок визначення обсягу електричної енергії та його вартості у разі завантаження схеми обліку нижче мінімально допустимого рівня" до договору.

Відповідно до пункту 7.5 договору, розрахунки за електроенергію та інші платежі за розрахунковий період здійснюються за діючими тарифами у відповідності до діючого законодавства. Порядок здійснення розрахунків за активну електроенергію обумовлюється додатком №5 "Порядок розрахунків" до договору.

Згідно пункту 7.7 договору, на підставі показів засобів обліку електричної енергії та умов договору оформлюються та надаються документи за формами, встановленими додатками №10 "Акт прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії)" і №9 "Акт з контролю електричної потужності" до договору.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що єдиною точкою розрахункового обліку відповідача є ввід №1 (м. Красноармійськ, вул. Нахімова, 82) з трансформатором струму, к.т.с. 150/5, трансформатором напруги, к.т.н. 6000/100, ІІ клас напруги, величина дозволеної потужності 630кВт, кількість робочих днів - 7 на тиждень, кількість годин роботи - 24 на добу (а.с.18).

Додатком №4 до договору "Порядок визначення обсягу електричної енергії та його вартості у разі завантаження схеми обліку нижче мінімально допустимого рівня" (а.с.19) сторонами погоджені відповідний порядок (формули для розрахунків) та такі вихідні дані для розрахунків як коефіцієнт потужності; мінімальний струм первинних обмоток трансформаторів струму, при яких нормується їх похибка; добуток порога чутливості засобу обліку на коефіцієнт трансформації трансформаторів струму; кількість годин роботи струмоприймачів відповідача. При цьому всі перелічені вихідні дані вписані від руки в друкований текст додатка №4.

Додатком №5 до договору "Порядок розрахунків" (а.с.20-22) встановлений розрахунковий період - з 24 числа місяця до такого ж числа наступного місяця (п.1).

Згідно пункту 5 додатку № 5, остаточний розрахунок відповідача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого позивачем рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначених на підставі показів розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом).

Позивач стверджував, що на виконання умов договору, в період з лютого по червень 2016 року поставив відповідачу електричну енергію обсягом 221 103 кВт/год. та виставляв рахунки на оплату, зокрема, активної електричної енергії на загальну суму 432628,10 грн. та обсягів перевищення договірних величин споживання на загальну суму 117820,42 грн.

Оскільки сторонами не було досягнуто згоди щодо обсягів переданої позивачем та отриманої відповідачем у спірний період електроенергії, позивач надав суду по два примірники Актів прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) за кожний місяць спірного періоду: в редакції позивача (з більшими показниками обсягу та вартості активної електричної енергії, за підписом тільки позивача та скріплені його печаткою) (а.с. 25, 31, 36, 42, 47) і в редакції відповідача (з меншими показниками обсягу та вартості активної електричної енергії, за підписом тільки відповідача та скріплені його печаткою) (а.с. 24, 30, 35, 41, 46).

Виставлені позивачем рахунки на оплату за спожиту активну електроенергію (за лютий - на суму 77 603,41грн., за березень - на суму 75144,92грн., за квітень - на суму 86979,60грн., за травень - на суму 93846,06грн. та за червень - на суму 99054,11грн.) були отримані відповідачем та оплачені у сумі 226728,46 грн. Відомості про часткову оплату відображені позивачем у розрахунку ціни позову та підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями банківських виписок (а.с.7, 181-211).

Звертаючись до суду із даним позовом з вимогою про стягнення з відповідача залишку несплаченої заборгованості за активну електричну енергію та боргу за перевищення договірних величин споживання електричної енергії, позивач зазначав, що відповідач не в повному обсязі розрахувався за активну електричну енергію.

Судами першої та апеляційної інстанцій було встановлено, що згідно акта №0013 від 29.09.2015 "Про невідповідність метрологічних характеристик розрахункових засобів обліку електроенергії вимогам ПУЕ, ПКЕЕ", оформленого у присутності уповноваженої особи відповідача (а.с.71), у серпні та вересні 2015 року спостерігалось зниження обсягу споживання електричної енергії за точкою обліку відповідача нижче допустимого рівня завантаження трансформаторів струму. Акт містить вимогу про приведення обліку у відповідність до вимог гл. 1.5. ПУЕ, перегляд величини дозволеної потужності та/або отримання нових технічних умов на реконструкцію схеми зовнішнього електропостачання у строк до 23.12.2015. Вказаний акт підписаний трьома представниками позивача та містить відомості про те, що представник відповідача від підпису відмовився.

Також судами встановлено, що з пояснень позивача вказаний акт був направлений відповідачу поштою, згідно до копії списку №1.10.15. згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів від 01.10.2015 та фіскального чеку від 01.10.2015. Разом з тим, адресованого відповідачу супровідного листа, з якого можливо було б встановити факт надсилання певних документів - позивачем не надано.

Згідно пункту 3.4 Правил користування електричною енергією, затв. Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України№28 від 31.07.1996, якщо протягом двох послідовних розрахункових періодів спостерігається зменшення середнього завантаження вимірювальних трансформаторів струму до рівня, меншого ніж передбачений проектною документацією, вимогами ПУЕ та/або технічними характеристиками заводу-виробника щодо завантаження трансформаторів струму, то протягом наступного розрахункового періоду постачальник електричної енергії має право звернутися до власника засобів обліку щодо приведення обліку у відповідність до вимог ПУЕ.

У разі звернення до власника засобів обліку постачальника електричної енергії щодо невідповідності обліку вимогам ПУЕ сторонами складається акт про невідповідність метрологічних характеристик, у якому, в тому числі, зазначається термін приведення засобів обліку їх власником за його рахунок у відповідність до вимог ПУЕ. У такому разі сторонами переглядається величина дозволеної потужності.

Термін приведення обліку у відповідність до вимог ПУЕ має не перевищувати 3 місяці (для обліку в мережах 6 кВ та вище) з дня складення акта.

У разі відмови представника власника засобу обліку від підпису в акті робиться відповідний запис. У цьому випадку акт вважається дійсним, якщо він підписаний не менш ніж трьома уповноваженими представниками сторони, що складає акт.

А відтак, з приписів пункту 3.4 Правил вбачається, що факт звернення позивача до відповідача, як власника засобів обліку, щодо невідповідності обліку вимогам ПУЕ підтверджується самим фактом складання Акта №0013 від 29.09.2015 про невідповідність метрологічних характеристик, який є дійсним, оскільки підписаний трьома представниками позивача у присутності представника відповідача, який від підпису відмовився. Додаткового вручення або надіслання такого Акта відповідачу як власнику засобів обліку Правила не вимагають.

Додатком №4 до договору, серед іншого встановлені вихідні дані для визначення обсягу електричної енергії та його вартості у разі завантаження схеми обліку нижче мінімально допустимого рівня, зокрема, коефіцієнт потужності.

Судами першої та апеляційної інстанцій було досліджено оригінал примірника відповідача додатку №4 до договору, з якого встановлено, невідповідність вписаного ручним способом у друкований текст додатку № 4 значення коефіцієнту потужності, вказаного в оригіналі примірника відповідача та у доданій до позову копії додатку №4 до договору. Так, у доданій до позову копії додатку №4 зазначено, що коефіцієнт приймається рівним "0,95" (а.с.19), тоді як у наданому відповідачем оригіналі додатку №4 (копія якого долучена до матеріалів справи) - "0,8" (а.с.79, 82).

Позивачем оригіналу власного примірника додатку №4 до договору для огляду надано не було, рівно як і розрахунків обсягів споживання, виконаних позивачем на підставі пункту 6.21 Правил.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Так, згідно частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказів внесення у встановленому законом порядку змін до Додатку №4 до Договору в частині визначення коефіцієнту потужності шляхом підписання двосторонньої угоди позивачем також не надано, такий факт відповідачем заперечується.

А відтак, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про недоведеність розрахунків обсягів активної електричної енергії та відсутність підстав до стягнення з відповідача на користь позивача боргу за активну електроенергію в сумі 205899,64 грн. за період лютий - червень 2016 року.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за перевищення договірної величини електроспоживання за період лютий - червень 2016 року в розмірі 117 820,42 грн., які були обґрунтовані тим, що відповідачем у період лютого - червня 2016 року було перевищено договірні величини споживання електричної енергії, зокрема: у лютому - на 688 кВт/год. вартістю 1093,51грн., у березні - на 4399 кВт/год. вартістю 6991,77грн., у квітні - на 15604 кВт/год. вартістю 24 801грн., у травні - на 21418 кВт/год. вартістю 36085,05грн., у червні - на 28994 кВт/год. вартістю 48849,09грн.

При цьому обсяги перевищення в усіх випадках вирахувані позивачем від показників обсягу споживання електричної енергії, визначених розрахунковим шляхом через завантаження схеми обліку нижче мінімально допустимого рівня.

У якості правової підстави до стягнення відповідної суми позивач посилався на загальні цивільні норми виконання договірних зобов'язань, пункти 2.3.2, 5.1 договору та статтю 26 Закону України "Про електроенергетику".

Додатком №8 "Договірні величини споживання електричної енергії на 2016 рік" до Договору (а.с.73), який підписаний представниками обох сторін без зауважень та скріплений печатками підприємств, сторонами погоджені обсяги постачання електричної енергії на розрахункові періоди 2016 року, зокрема: лютий - 40000 кВт/год., березень - 35000 кВт/год., квітень - 30000 кВт/год., травень - 25000 кВт/год., червень - 20000 кВт/год.

За змістом частини 6 статті 26 Закону України "Про електроенергетику", яка і є підставою до нарахування та стягнення відповідної суми, споживачі (крім населення та навчальних закладів) у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Згідно абз. 1 пункту 6.14 Правил, перевищення договірної величини споживання електричної енергії визначається під час підбиття підсумків розрахункового періоду на основі підтверджених сторонами даних розрахункового обліку електричної енергії або акта прийняття-передавання електричної енергії.

Відповідно до пункту 5.8 договору, перевищення відповідачем договірних величин споживання електричної енергії визначається позивачем як різниця фактично спожитої активної електричної енергії за розрахунковий період, згідно з "Актом прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії)", та договірної величини споживання електричної енергії, встановленої на цей розрахунковий період згідно з умовами розділу 5 договору.

Визначений позивачем розрахунковим шляхом обсяг електричної енергії за період лютий - червень 2016 року у якості фактично спожитого відповідачем обсягу електричної енергії розцінений бути не може, а отже і не може бути взятий у якості вихідної величини для розрахунку для визначення перевищення договірного обсягу споживання електричної енергії за відповідний розрахунковий період в розумінні вимог ч. 6 ст. 26 Закону України "Про електроенергетику".

З огляду на матеріали справи та норми чинного законодавства, судова колегія касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами факту перевищення відповідачем договірних величин споживання електричної енергії у період лютого - червня 2016 року.

А відтак, суд касаційної інстанції погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій, що позовні вимоги про стягнення з відповідача плати за перевищення договірних величин споживання електричної енергії за період лютий - червень 2016 року в розмірі 117820,42 грн. є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 1 021,19грн. за період 03.03.2016 - 31.07.2016, інфляційних в сумі 760,69грн. за період квітень - червень 2016 року та пені в розмірі 11 945,26 грн. за період 03.03.2016 - 31.07.2016 також не підлягають задоволенню з огляду на недоведеність факту прострочення оплати.

Колегія суддів касаційної інстанції вважає за необхідне зазначити про наступне.

У відповідності до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно приписів частини 1 статті 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України. Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Статтею 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визначено, що кожному гарантується право на мирне володіння своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 6 Конвенції детально описує процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі при розгляді цивільного позову в національному суді, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

З огляду на викладене, колегія суддів зауважує на тому, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Приписами статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Колегія суддів касаційної інстанції вирішуючи даний спір опиралась не тільки на суперечливі і взаємовиключні юридичні обґрунтування сторін, а перш за все на базовий правовий принцип - принцип правової визначеності.

Відповідно до статті 1115 Господарського процесуального кодексу України у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням. Касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази (стаття 1117 Господарського процесуального кодексу України).

Інші доводи скаржника, зазначені у касаційній скарзі, не знайшли свого підтвердження та не можуть бути підставою для скасування судових рішень у справі, оскільки не спростовують встановленого судами попередніх інстанції та стосуються переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза компетенцією суду касаційної інстанції.

За таких обставин, підстав для скасування судових рішень у справі та задоволення касаційної скарги не вбачається.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 15.05.2017 у справі № 905/3231/16 господарського суду Донецької області залишити без змін.

Головуючий суддя М. Данилова

Судді В. Корсак

О. Сибіга