ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2017 р.Справа № 922/1008/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

при секретарі судового засідання Сінченко І.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м. Київ
до Публічного акціонерного товариства "ХАРКІВГАЗ", м. Харків
про стягнення 3980928,55 грн.
за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - ОСОБА_1, довіреність №007Др-20-1216 від 29.12.2016

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача - Публічного акціонерного товариства "Харківгаз" 3% річних в сумі 822496,83 грн. та інфляційні втрати в сумі 3158431,72 грн., мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем його грошових зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу № 13-398-ПР від 31.01.2013 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 31 березня 2016 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 11 квітня 2016 року о 11:30 годині.

11.04.2016 р. відповідач надав письмовий відзив, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував та зазначив, що позивач не надав доказів належного виконання свого обов'язку щодо надіслання актів приймання-передачі природного газу на адресу Публічного акціонерного товариства "Харківгаз", після отримання яких виникає обов'язок щодо остаточного розрахунку за надані послуги з постачання природного газу.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11 квітня 2016 року розгляд справи відкладено на 25 квітня 2016 р. о 10:20 год.

19.05.2016 р. відповідач надав клопотання про зупинення провадження у справі, в якому зазначив, що 22.04.2016 р. господарським судом м. Києва було винесено ухвалу про порушення провадження у справі за позовом ПАТ "Харківгаз" до ПАТ "НАК "Нафтогаз України" про визнання окремих пунктів договору на купівлю - продаж природного газу № 13-398-ПР від 31.01 2013 р., укладеним між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та ПАТ "Харківгаз", недійсними (справа № 910/7349/16, розгляд призначено на 07.06.2016р об 15:20 год.).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25 квітня 2016 року розгляд справи відкладено на 26 травня 2016 р. о 10:10 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26 травня 2016 року провадження у справі 922/1008/16 зупинено до закінчення розгляду пов'язаної з нею іншої господарської справи № 910/7349/16.

У зв'язку з відставкою судді Інте Т.В., згідно розпорядження господарського суду Харківської області від 04.10.2016, призначено повторний автоматизований розподіл справи №922/1008/16 та відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.10.2016 для розгляду справи визначено суддю Чистякову І.О.

З метою вирішення питання щодо поновлення провадження у справі, господарський суд Харківської області звертався з листами від 05.10.2016 та 14.02.2017 до сторін з проханням надати інформацію, на якій стадії перебуває провадження по справі №910/7349/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "Харківгаз" до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія" "Нафтогаз України" про визнання договору недійсним та надати відповідний процесуальний документ.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06 вересня 2017 року провадження у справі № 922/1008/16 поновлено та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 20 вересня 2017 р. о 10:30 год.

В судовому засіданні 20 вересня 2017 року було оголошено перерву до 12:40 год. 03 жовтня 2017 року відповідно до приписів ст. 77 ГПК України, для надання можливості представнику позивача надати обґрунтовані письмові пояснення стосовно доводів відповідача викладених у наданих до суду письмових поясненнях.

03.10.2017 відповідач надав заяву (вх. №32322), в якій просить суд розстрочити виконання рішення суду в частині стягнення з ПАТ "Харківгаз" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" суми стягнення 3980928,55 грн. на строк чотири роки, з щомісячною виплатою вказаної суми у рівних частинах.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03 жовтня 2017 року розгляд справи відкладено на 24 жовтня 2017 р. о 14:30 год.

Представник позивача 24.10.2017 надав письмові пояснення по справі (вх. №34842), які судом долучено до матеріалів справи.

У наданих до суду письмових поясненнях позивач заперечує проти доводів відповідача стосовно того, що обов'язок щодо остаточного розрахунку за надані послуги з постачання природного газу виникає у відповідача лише після отримання від позивача підписаних ним актів приймання-передачі природного газу, оскільки остаточна дата для здійснення розрахунків відповідно до п.6.1. Договору є 20 число місяця наступного за місяцем поставки і строк оплати визначений у п.6.1. вказаного Договору не пов'язаний з датою надіслання відповідного акту позивачем, до того ж показники спожитого газу відповідно до умов договору вказуються в акті саме відповідачем, оскільки він складає відповідні акти та надсилає їх позивачу.

Представник відповідача 23.10.2017 надав письмові пояснення по справі (вх. №34739), які судом долучено до матеріалів справи.

Також, представник відповідача 24.10.2017 надав заяву (вх. №34885) про долучення до матеріалів справи додаткових документів, зазначених у додатку, які судом долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні 24 жовтня 2017 року було оголошено перерву до 14:30 год. 25 жовтня 2017 року відповідно до приписів ст. 77 ГПК України для вивчення додатково поданих документів представником відповідача, а також для перевірки наданих сторонами розрахунків.

Позивач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином в судовому засіданні 24 жовтня 2017 року.

Представник відповідача в судовому засіданні 25.10.2017 заперечував проти позову, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, а також повідомив, що у разі якщо буде задоволено позов просив розстрочити виконання рішення суду строком на 4 роки.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає, згідно ст.75 Господарського процесуального кодексу України, за можливе розгляд справи за наявними у справі матеріалами і документами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення представника відповідача, суд встановив наступне.

31.01.2013 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі - Продавець) та Публічним акціонерним товариством "ХАРКІВГАЗ" (надалі - Покупець) було укладено договір на купівлю - продаж природного газу №13-398-ПР (надалі - Договір), за умовами якого продавець зобов'язався передати у власність покупцю у 2013-2014 роках природний газ, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити газ на умовах Договору (пункт 1.1 Договору в редакції Додаткової угоди №2 від 31.12.2013).

Згідно пункту 2.1 Договору (в редакції Додаткової угоди №11 від 23.03.2015) продавець передає покупцеві у період з 01.01.2013 по 31.12.2015 газ в обсязі до 35163,795 тис. куб. м.: у 2013 році - 10168,515 тис. куб. м., у 2014 році - 7375,489 тис. куб. м. та у 2015 році - до 17619,791 тис. куб. м.

Пунктом 3.3 Договору передбачено, що приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

У пункті 3.4 Договору сторони узгодили, що не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобов'язується повернути покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписані акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно до п.5.2. Договору ціна за 1000 куб.м. газу становить 3509,00 грн. без урахування ПДВ , збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом, крім того ПДВ за ставкою 20%.

До сплати ціна за 1000 куб.м. газу - 3509,00 грн., крім того ПДВ -20% - 701,80 грн. усього з ПДВ - 4210,80 грн.

В подальшому сторонами вносилися зміни до п.5.2. Договору, шляхом укладення Додаткових угод до вказаного Договору.

Так, згідно п.5.2. Договору (в редакції додаткової угоди №1 від 10.07.2013) з 01 липня 2013 року ціна за 1000 куб.м. газу становить 3459,00 грн. без урахування ПДВ, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом, крім того ПДВ за ставкою 20%.

До сплати ціна за 1000 куб.м. газу - 3459,00 грн., крім того ПДВ -20% - 691,80 грн. усього з ПДВ - 4150,80 грн.

Згідно п.5.2. Договору (в редакції додаткової угоди №2 від 31.12.2013) з 01 січня 2014 року ціна за 1000 куб.м. газу становить 3113,00 грн. без урахування ПДВ, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом, крім того ПДВ за ставкою 20%.

До сплати ціна за 1000 куб.м. газу - 3113,00 грн., крім того ПДВ -20% - 622,60 грн. усього з ПДВ - 3735,60 грн.

Згідно п.5.2. Договору (в редакції додаткової угоди №3 від 28.04.2014) з 01 квітня 2014 року ціна за 1000 куб.м. газу становить 4020,00 грн. без урахування ПДВ, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом, крім того ПДВ за ставкою 20%.

До сплати ціна за 1000 куб.м. газу - 4020,00 грн., крім того ПДВ -20% - 804,60 грн. усього з ПДВ - 4824,00 грн.

Також сторонами визначено у пункті 6.1 Договору (в редакції додаткової угоди №3 від 28.04.2014), що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу за розрахунковий місяць.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між Сторонами з 01.01.2013, і діє в частині реалізації газу до 30.06.2015 (включно), а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення (Стаття 11 Договору в редакції Додаткової угоди №15 від 19.06.2015).

Пунктом 1 Додаткової угоди №15 від 19.06.2015 до Договору визначено, що договір №13-398-ПР від 31 січня 2013 року припинив дію в частині поставки природного газу з 01 липня 2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи згідно акту приймання-передачі природного газу від 31.01.2013 року у січні 2013 року відповідачу було передано природного газу на суму 18790850,80 грн., який відповідач мав сплатити до 20 лютого 2013 року.

Згідно акту приймання-передачі природного газу від 30.06.2013 року у червні 2013 року відповідачу було передано природного газу на суму 8657825,88 грн., який відповідач мав сплатити до 20 липня 2013 року.

Згідно акту приймання-передачі природного газу від 31.07.2013 року у липні 2013 року відповідачу було передано природного газу на суму 7265161,85 грн., який відповідач мав сплатити до 20 серпня 2013 року.

Згідно акту приймання-передачі природного газу від 31.08.2013 року у серпні 2013 року відповідачу було передано природного газу на суму 7884751,76 грн., який відповідач мав сплатити до 20 вересня 2013 року.

Згідно акту приймання-передачі природного газу від 28.02.2014 року у лютому 2014 року відповідачу було передано природного газу на суму 15823598,16 грн., який відповідач мав сплатити до 20 березня 2014 року.

Згідно акту приймання-передачі природного газу від 31.03.2014 року у березні 2014 року відповідачу було передано природного газу на суму 11728278,55 грн., який відповідач мав сплатити до 22 квітня 2014 року, з урахуванням того, що останнім днем виконання зобов'язання по сплаті передано природного газу вважається день, що передує 20-му числу місяця, наступного за місяцем реалізації газу (терміну вказаному у п.6.1. Договору), а також приймаючи до уваги те, що такий день припадав на вихідний - 19 квітня 2014 року (субота), то останнім днем строку виконання зобов'язання є 21 квітня 2014 року.

Наявні у справі виписки по рахунку позивача та оборотно-сальдові відомості по рахунку відповідача, свідчать про те, що відповідач повністю розрахувався за отриманий природний газ згідно вищевказаних актів приймання-передачі природного газу, проте таку оплату здійснював несвоєчасно, з порушенням строків оплати.

Вказуючи, що відповідач станом на момент подачі позову за отриманий природний газ розрахувався у повному обсязі, однак з порушенням встановлених Договором строків, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом, в якому просив стягнути на свою користь 3158431,72 грн. суми, на яку збільшився борг в наслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, та 822496,83 грн. 3% річних.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Згідно пункту 1 статті 202, пункту 1 статті 207 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу вимог частини першої статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов'язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов'язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.3 розділу І Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року N 2496 постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил.

Згідно п.1, п.2 розділу ІІ Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року N 2496 підставою для постачання природного газу споживачу є, зокрема наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов. Постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов'язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об'ємах (обсягах), а споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1, 3 ст.202 Господарського кодексу України передбачено, що господарське зобовязання припиняється, між іншим, виконанням, проведеним належним чином.

До відносин щодо припинення господарських зобовязань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Підстави припинення зобовязання передбачені ст.ст.202-205 Господарського кодексу України, ст.ст. 599-601, 604-609 Цивільного кодексу України, зокрема за ст.599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобовязання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем несвоєчасно, з порушенням строків розрахунків за поставлений природний газ здійснювалась оплата природного газу.

Доводи відповідача стосовно того, що обов'язок щодо остаточного розрахунку за надані послуги з постачання природного газу виникає у відповідача лише після отримання від позивача підписаних ним актів приймання-передачі природного газу суд відхиляє виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України регламентовано, що у разі якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як вищевстановлено, п.6.1. Договору (в редакції додаткової угоди №3 від 28.04.2014) передбачено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу за розрахунковий місяць.

Вказаний пункт договору узгоджується з вимогами ч.1 статті 692 Цивільного кодексу України, відповідно до яких покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином, пунктом 6.1 Договору, встановлено конкретний строк остаточного розрахунку за фактично переданий газ - до 20 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу. Вказана умова договору, яка відповідає приписам ч.1 статті 530 Цивільного кодексу України, не містить жодних застережень щодо настання обов'язку відповідача з оплати газу протягом певного терміну після підписання позивачем акта приймання-передачі газу чи після повернення одного примірника оригінала акта покупцю.

Отже, прострочення грошового зобов'язання відповідача за договором не пов'язане з моментом повернення одного примірника оригінала акта покупцю..

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано.

У п. 1.9. Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17.12.2013 р. за № 14, господарським судам роз`яснено, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Крім того, у п. 1.12. Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17.12.2013 р. за № 14 господарським судам роз`яснено, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Перевіривши правомірність та правильність нарахування позивачем 3% річних судом встановлено, що їх розмір становить 782913,52 грн., а тому в цій частині позов підлягає задоволенню.

Решта частина позовних вимог щодо стягнення 3% річних в сумі 39583,31 грн. заявлена безпідставно, оскільки позивачем у розрахунку 3% річних в період часу, за який здійснюється стягнення 3% річних включено день фактичної сплати суми заборгованості.

Щодо проведеного розрахунку інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр".

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). При розрахунку інфляційних втрат слід враховувати рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997р. N 62-97р.

В рекомендаціях Верховного суду України від 03.04.1997р. N 62-97р зазначено, що у випадку коли поверненню підлягає сума, яка складається зі внесків, здійснених в різні періоди, кожний внесок збільшується на величину індексу відповідного періоду, результати підсумовуються.

Крім того, зазначено, що при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховуються на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, а тому слід вважати, що сума внесена за період з 1 по 15 відповідного місяця, індексується з урахуванням цього місяця, а з 16 по 31 число то розрахунок починається з наступного місяця.

Перевіривши арифметичний розрахунок інфляційних за допомогою програми ОСОБА_2, суд встановив, що розмір інфляційних втрат підлягає частковому задоволенню в розмірі 3079928,81 грн.

В решті частині позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат в сумі 78502,91 грн. слід відмовити, у зв'язку з безпідставністю їх нарахування.

Крім того, відповідач у справі просив розстрочити виконання рішення строком на чотири роки.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідач вказує на те, що причиною неможливості виконання рішення суду у даній справі є важке фінансове становище підприємства, викликане несвоєчасним проведенням розрахунків контрагентами боржника за поставлений природний газ, так станом на 29.09.2017 дебіторська заборгованість за постачання природного газу становить 100254136,70 грн., дебіторська заборгованість за розподіл природного газу становить 137667589,53 грн. Заявник зазначає, що предметом діяльності відповідача є створення, технічне обслуговування і експлуатація газових мереж, споруд, обладнання і приладів для газопостачання природного і скрапленого газу; виконання ремонтів газопроводів, газових приладів і пристроїв, локалізація та ліквідація аварійних ситуацій, тощо, та здійснюючи цю діяльність відповідач зобов'язаний забезпечувати безперебійне та безаварійне надання послуг, утримувати газові мережі, споруди на них, систему газопостачання та газифікації в належному стані, а отже стягнення з відповідача всієї суми заборгованості одночасно в повному обсязі може призвести до скрутного майнового стану відповідача у господарській діяльності, несвоєчасним розрахункам з позивачем за поставлений природний газ та практично робить неможливим вчасне проведення поточних ремонтів газопроводів та споруд на них, що загрожує безпеці газопостачання та створить умови для виникнення непоправних наслідків. Також, відповідач зазначив, що розстрочення виконання рішення дозволить запобігти стабілізувати тяжке становище відповідача та дозволить одночасно поступово сплачувати заборгованість та виконувати функції оператора ГРМ.

Також, заявник зазначає, що затвердження протягом 2014-2015 років НКРЕ (НКРЕКП) економічно необґрунтованих занижених тарифів на розподіл природного газу, зокрема в частині витрат ПАТ "Харківгаз" на виробничо-технологічні витрати та виробничо-технологічні втрати (нормовані втрати газу), внаслідок чого затверджений тариф не покривав економічно обґрунтованих витрат останнього, призвело до суттєвого погіршення фінансово-економічної діяльності товариства, дефіциту коштів для виконання своїх зобов'язань перед кредиторами.

Також, відповідач зазначає, що має розстрочені зобов'язання, які сумлінно виконує згідно ухвали господарського суду Харківської області від 09.09.2014 по справі №922/303/14 про розстрочку виконання постанови Харківського апеляційного господарського суду від 02.07.2014 по стягненню з ПАТ "Харківгаз" на користь ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" суми 3 400 787,59 грн. рівними платежами по 40 485,57 грн.

Крім того, згідно рішення господарського суду Харківської області від 19.10.2016, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 28.11.2016 у справі № 922/2874/16 за позовом ПАТ "Харківгаз" до ХО КП "Дирекція розвитку інфраструктури території" про стягнення 7 375 403,49 грн. існують відстрочені зобов'язання ХО КП "Дирекція розвитку інфраструктури території" перед ПАТ "Харківгаз" в сумі 2 228 421,95 грн., які станом на серпень місяць 2017 р. не виконані.

У п.7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" господарським судам України роз'яснено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому, слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Суд, розглянувши заяву відповідача про розстрочку виконання рішення суду, приймаючи до уваги те, що при наданні розстрочки суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але перш за все повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення суду та не допустити їх настання, беручи до уваги тяжке фінансове становище відповідача, у зв'язку з чим відповідач на даний час не має можливості погасити заборгованість, суд дійшов висновку про задоволення заяви відповідача про розстрочку виконання рішення суду та розстрочити виконання рішення суду у справі №922/1008/16 в частині стягнення 3% річних в сумі 782913,52 грн., інфляційних втрат в сумі 3079928,81 грн. та витрат по сплаті судового збору в сумі 57942,64 грн., що разом становить суму в розмірі 3920784,97 грн. строком на чотири роки з дня набрання рішенням законної сили шляхом щомісячної сплати Публічним акціонерним товариством "ХАРКІВГАЗ" на користь Публічного акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" до 30 числа кожного місяця рівними частинами по 81683,02 грн. Платіж за останній місяць - складає 81683,03 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 49 Господарського процесуального кодексу України та покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 57942,64 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258, 267, 509, 525, 530, 598, 611, 612, 625, 629 Цивільного кодексу України; ст.ст. 173, 174, 179, 193, 232, 233 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 12, 33, 43, 44-49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково в сумі 3862842,33 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ХАРКІВГАЗ" (61109, Харківська область, місто Харків, вул. БЕЗЛЮДІВСЬКА, будинок 1, ідентифікаційний код 03359500) на користь Публічного акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (01601, м.Київ, вул. БОГДАНА ХМЕЛЬНИЦЬКОГО, будинок 6, ідентифікаційний код 20077720) 3% річних в сумі 782913,52 грн., інфляційних втрат в сумі 3079928,81 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 57942,64 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Розстрочити виконання даного судового рішення щодо стягнення 3% річних в сумі 782913,52 грн., інфляційних втрат в сумі 3079928,81 грн. та витрат по сплаті судового збору в сумі 57942,64 грн., що разом становить суму в розмірі 3920784,97 грн. строком на чотири роки з дня набрання рішенням законної сили шляхом щомісячної сплати Публічним акціонерним товариством "ХАРКІВГАЗ" (61109, Харківська область, місто Харків, вул. БЕЗЛЮДІВСЬКА, будинок 1, ідентифікаційний код 03359500) на користь Публічного акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (01601, м. Київ, вул. БОГДАНА ХМЕЛЬНИЦЬКОГО, будинок 6, ідентифікаційний код 20077720) до 30 числа кожного місяця рівними частинами по 81683,02 грн. Платіж за останній місяць - складає 81683,03 грн.

Врешті частині позову в сумі 118086,22 грн. відмовити.

Повне рішення складено 30.10.2017 р.

Суддя ОСОБА_3