РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2017 р. Справа №910/15573/17
За позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності " Укрінтеренерго "

До Державного підприємства " Державна вугільна компанія "

Про стягнення 1401256,62 грн. збитків

Суддя Пінчук В.І.

Представники сторін:

Від позивача Василенко А.С. - предст.

Від відповідача Слюсар С.А. - керівник;

Рішення прийняте 26.10.2017 р., оскільки у судовому засіданні 12.10.2017 р. оголошувалась перерва.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності " Укрінтеренерго " звернувся до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з відповідача - державного підприємства " Державна вугільна компанія "1401256,62 грн. збитків за договором поставки від 07.04.2015 р. № 44/1-20

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог позивача заперечує та просить суд у задоволенні позову відмовити.

11.10.2017 р. через канцелярію суду представником відповідача подане клопотання про зупинення провадження у справі № 910/15573/17 до прийняття рішення у справах: № 826/8948/16 та № 826/15863/16, що розглядаються Окружним адміністративним судом м. Києва.

Суд у задоволенні вказаного клопотання відмовляє.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

В С Т А Н О В И В:

07.04.2015 р. між позивачем ( покупцем ) та відповідачем ( продавцем ) був укладений договір поставки № 44/1-20

Відповідно до умов вказаного договору відповідач зобов'язався продати, а позивач зобов'язався купити вугільну продукцію ( вугілля ), при цьому, вантажовідправники, вантажоодержувачі, залізничні станції відвантаження та призначення (місце поставки), кількість, марка, базова якість, терміни (строки) поставки, ціна, вартість вугілля та інша необхідна для виконання цього договору інформація визначається сторонами в договорі та додатках до вказаного договору

Оплата вартості вугілля, поставленого у відповідному місяці поставки, здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів в розмірі вартості поставленого продавцем та прийнятого покупцем у відповідному місяці вугілля на поточний рахунок продавця до 15 - го числа місяця, що слідує за місяцем поставки, за умови надання продавцем покупцю до 5-го числа місяця, що слідує за місяцем поставки, оформлених належним чином рахунків, податкових накладних, реєстрів до зведених податкових накладних, розрахунків знижок/надбавок ціни та вартості вугілля, посвідчень якості на поставлене вугілля, копій залізничних накладних та за умови підписання сторонами актів приймання - передачі вугілля і актів звіряння вугілля за кількістю і якістю. ( п.2.2 договору ).

В кінці 2015 р. між сторонами були підписані також додатки до договору, а саме: № 10/15-1 від 30.09.2015 р. та № 12/15-1 від 30.11.2015 р.

Відповідно до умов вказаних додатків оплата вартості вугілля, поставленого у відповідному місяці поставки, здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів в розмірі вартості поставленого продавцем та прийнятого покупцем у відповідному місяці вугілля на поточний рахунок продавця протягом 10 ( десяти ) календарних днів з дати підписання актів приймання - передачі вугілля. Разом з актами приймання - передачі вугілля продавець зобов'язаний надати покупцю оформлені належним чином рахунки, податкові накладні.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що у період з жовтня - грудня 2015 р. та квітні 2016 р. придбав у відповідача вугілля.

Зазначене підтверджується наступними документами:

- на підставі рахунку-фактури №ДК-СФ-0000768 від 21.10.2015 р. та по акту приймання-передачі вугільної продукції від 21.10.2015 р. сплачено 784 363,88 грн. (в тому числі ПДВ - 130727,31 грн. ), що підтверджується випискою по особовому рахунку з банку за 22.10.2015 р.

- на підставі рахунку-фактури №ДК-СФ-0000767 від 21.10.2015 р. та по акту приймання-передачі вугільної продукції від 21.10.2015 р. сплачено 3246196,25 грн. ( в тому числі ПДВ - 541032,71 грн. ), що підтверджується випискою по особовому рахунку з банку за 22.10.2015 р.

- на підставі рахунку-фактури №ДК-СФ-0000897 від 25.11.2015 р. та по акту приймання-передачі вугільної продукції від 25.11.2015 р. сплачено 4176766,97 грн. ( в тому числі ПДВ - 696127,83 грн. ), що підтверджується випискою по особовому рахунку з банку за 30.11.2015 р.

- на підставі рахунку-фактури №ДК-СФ-0001106 від 11.12.2015 р. та по акту приймання-передачі вугільної продукції від 11.12.2015 р. сплачено 97264,60 грн. ( в тому числі ПДВ - 16210,77 грн. ), що підтверджується випискою по особовому рахунку з банку за 01.02.2016 р.

- на підставі рахунку-фактури №ДК-СФ-0000293 від 25.04.2016 р. та по акту приймання-передачі вугільної продукції від 25.04.2016 р. сплачено 2031556,54 грн. а саме, 600000,00 грн. (без ПДВ), що підтверджується випискою по особовому рахунку з банку за 28.07.2016 р. та 1431556,54 грн. (в тому числі ПДВ - 17158,00 грн. ), що підтверджується випискою по особовому рахунку з банку за 20.10.2016 р.

Оплату вартості придбаного вугілля та відшкодування транспортних витрат, понесених у зв'язку із його придбанням, здійснено у безготівковій формі з урахуванням податку на додану вартість.

Натомість, відповідачем, в порушення вимог чинного законодавства та умов договору (станом на дату виникнення податкових зобов'язань) не надано позивачу податкових накладних та не зареєстровано їх в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений Податковим кодексом України термін, внаслідок чого останній не має можливості віднести сплачені ним суми ПДВ до податкового кредиту.

Загальна сума, на яку позивач втратив право на формування податкового кредиту становить 1401256,62 грн.

З метою досудового врегулювання спору, позивач неодноразово звертався до відповідача з претензіями, з вимогою зареєструвати податкові накладні за договором № 44/1-20 від 07.04.2015 р. та відшкодувати понесені позивачем збитки.

На день подання позивачем позовної заяви до суду відповідач не надав останньому вказані податкові накладні, а також не здійснив їх реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до ст. 216 Господарського Кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати рядок у сфері господарювання. Господарсько - правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими: потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі.

Частиною 2 статті 217 ГК України передбачено, що у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій, зокрема, як відшкодування збитків.

Згідно ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

- втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

- доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно з ч. 2 ст. 224 Господарського Кодексу України, під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

додаткові витрати ( штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Пунктом 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України ( в редакції, чинній з вересня 2015 р. по червень 2016 р. ) передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

- дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

- дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній з вересня 2015 р. по червень 2016 р. ), податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно п. 198.1 ст. 198 ПК України ( в редакції, чинній з вересня 2015 р. по червень 2016 р. ), до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/ нараховані у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів. ( у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України ) та послуг.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг ( п. 198.2 ст. 198 ПК України, в редакції, чинній з вересня 2015 р. по червень 2016 р.).

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг (п.198.3 ст. 198 ПК України, в редакції, чинній з вересня 2015 р. по червень 2016 р. ).

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу ( абз.1 п. 198.6 ст. 198 ПК України, в редакції, чинній з вересня по грудень 2015 р. ).

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого ( нарахованого ) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (абз.1 п.198.6 ст. 198 ПК України, в редакції, чинній з лютого по червень 2016 р. ).

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (абз.З п.198.6 ст. 198 ПК України в редакції, чинній з вересня 2015 р. по червень 2016 р. ).

Пунктом 201.1 ст. 201 ПК України (в редакції, чинній з вересня по грудень 2015 р. ) передбачено, що на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пункт 201.1. статті 201 ПК України (в редакції, чинній з лютого по червень 2016 р. ) доповнено тим, що " на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін "

Згідно п. 201.7. ст. 207 ПК України (в редакції, чинній з вересня 2015 р. по червень 2016 р.), податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до абз. 1,2 п. 201.10. ст. 201 ПК України (в редакції, чинній з вересня 2015 по червень 2016 р. ), при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції, згідно з цим Кодексом ( абз. 11 п. 201.10 ст. 201 ПК України в редакції, чинній з лютого 2016 р. по червень 2016 р.).

Згідно ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 82 - 85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства " Державна вугільна компанія " ( 01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 16-22, офіс 604, код 39388266 ) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності " Укрінтеренерго " ( 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 85, код 19480600 ) 1401256 ( один мільйон чотириста одну тисячу двісті п'ятдесят шість ) грн. 62 коп. збитків, 21018 ( двадцять одну тисячу вісімнадцять ) грн. 85 коп. судового збору.

Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

дата підписання повного тексту рішення 01.11.2017 р.

Суддя В.І.Пінчук