ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

31.10.2017 Справа № 904/8087/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша українська вантажна компанія"

до Публічного акціонерного товариства "Дніпроважмаш"

про стягнення 563 123,32 грн.

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

Позивача: ОСОБА_1, дов. № б/н від 12.04.16р.

Відповідача: не зявився (про час і місце засідання суду сповіщений належно)

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 503 290 грн. основного боргу, 39 392,50 грн. - пені, 15 736,07 грн. індексу інфляції, 4 704,75 грн. 3 % річних, мотивуючи порушенням Відповідачем договірних зобов'язань у частині оплати.

10.10.17р. від Позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просив стягнути з Відповідача 498 290,00грн. основного боргу, 55 604,17 грн. - пені, 24 819,62 грн. індексу інфляції, 6 660,14 грн. 3 % річних.

Відповідач явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив, відзив на позов, документи витребувані судом чи докази відсутності боргу на час розгляду справи господарському суду не надав.

Відповідач про засідання суду повідомлявся належно, на адресу, вказану у позові та ЄДР, ухвалу про відкладення розгляду справи отримав 13.10.17р., що підтверджується поштовим повідомленням №688.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки явка у судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Справа, згідно зі ст. 75 ГПК України, розглядається за наявними у ній матеріалами.

Розгляд справи відкладався.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника Позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

30.09.16р. сторонами укладено договір № 30-09-2016/К35/16 транспортно-експедиторського обслуговування (далі Договір), за п.1.1. якого Клієнт (Відповідач) доручає, а Експедитор (Позивач) зобовязується за плату та за рахунок Клієнта організувати перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів Клієнта, що перевозяться залізничним транспортом, погоджені Сторонами у додаткових угодах та/або заявках, що є невідємною частиною даного Договору. Вантажі, організацію перевезення яких здійснює Експедитор, є власністю Клієнта. При прийнятті вантажів Клієнта ОСОБА_2 право власності на відповідні вантажі у останнього не виникає.

Клієнт не пізніше ніж за 5 (пять) днів до запланованої дати відправлення вантажу, направляє Експедитору заявку із зазначенням маршруту та усіх можливих даних про вантаж та, в обовязковому порядку, відповідно до форми заявки вказує: найменування, кількість, код вантажу по ГНВ, ЄТСНВ, необхідний для перевезення рухомим складом, кількість вагонів, завантаження вагонів, строки транспортування, станції відправлення, станції призначення вантажу, найменування вантажовідправника та вантажоодержувача (п.2.2. Договору).

Відповідно до п. 2.3. Договору після отримання Заявки Експедитор направляє Клієнту рахунок із зазначенням сум, необхідних для надання послуг відповідно до Заявки.

Після отримання оплати у розмірі, вказаному у відповідному рахунку, Експедитор передає Клієнту інструкцію щодо заповнення накладних ОМЗС на відвантаження відповідної партії вантажу та направляє дозвіл на відправлення (п. 2.4. Договору).

Згідно з п. 2.10. Договору сторони здійснюють приймання-передачу робіт (послуг), наданих відповідно до умов даного Договору, шляхом складення ОСОБА_1 виконаних робіт (послуг), в яких фіксуються усі транспортно-експедиторські послуги, отримані Клієнтом від Експедитора.

Факт надання послуги Експедитора при перевезені підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів, що відображають маршрут напрямку вантажу від пункту його відправлення до пункту призначення (п. 2.11. Договору).

Відповідно до п. 4.1. Договору клієнт перераховує Експедитору 100 % передоплату грошових коштів, необхідних для виконання його доручень з перевезення відповідних партій вантажів до їх відвантаження, відповідно до наданого рахунку. Грошові кошти, надані Клієнтом Експедитору для виконання Договору (за виключенням плати Експедитору) є власністю Клієнта, допускається оплата рахунків, переданих за допомогою засобів факсимільного звязку.

ОСОБА_2 вважаються кошти, що виплачуються Клієнтом ОСОБА_2 за належне виконання даного Договору транспортного експедирування (п.4.2. Договору).

Згідно з п. 4.5. Договору валютою Договору визначена гривня України. Датою платежу вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок Експедитора.

Відповідно до п.5.2. Договору за прострочку перерахування грошових коштів у встановлені Сторонами строки, Експедитор має право вимагати від Клієнта оплати пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несплаченої чи невчасно сплаченої суми, яка діяла у період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення.

Даний Договір вступає вдію з дати підписання та діє до 31 грудня 2016р., а в частині взаєморозрахунків до їх повного завершення, з подальшою автоматичною його пролонгацією на кожний наступний рік, якщо жодна зі Сторін до спливу вказаного строку не заявила про його розірвання у письмовому вигляді (п.8.1. Договору).

01.01.17р. та 10.01.17р. сторонами підписані додатки № 3 та № 4, згідно з якими плата виконавцеві здійснюється клієнтом у порядку, передбаченому Договором, якщо інше не передбачено цими додатками.

01.03.17р. сторонами підписані додатки № 5 та № 6, згідно з якими оплата послуг експедитора здійснюється замовником у наступному порядку: 50 % після прибуття транспортерів на станцію завантаження, решту суми - 50 % за фактом прибуття транспортерів на станцію вивантаження.

Позивач договірні зобовязання виконав, що підтверджується: актом надання послуг № 32038 від 28.10.16р. на суму 120 835,00 грн.; актом надання послуг № 34283 від 31.01.17р. на суму 24 408,00 грн.; актом надання послуг №34520 від 28.02.17р. на суму 8 385,00 грн.; актом надання послуг № 33626 від 06.03.17р. на суму 320 200,00 грн.; актом надання послуг № 35 194 від 31.03.17р. на суму 393 820,00 грн.; актом надання послуг № 35198 від 30.04.17р. на суму 752 000,00 грн.

За даними Позивача, надані послуги Відповідач оплатив частково, у звязку з чим у нього виник борг у розмірі 498 290,00грн.

З посиланням на п.5.2. Договору, на прострочений борг Відповідача Позивач нарахував пеню - 55 604,17 грн. за період прострочення з 01.05.17р. по 10.10.17р.

Посилаючись на ст. 625 ЦК України, на прострочений борг Відповідача, Позивачем нараховані 3 % річних - 6 660,14 грн. за період прострочки 01.05.17р. 10.10.17р. та індекс інфляції - 24 819,62 грн. за період травень вересень 2017р.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивача з позовом та є предметом спору у даній справі.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобовязаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ст. 14 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за невиконання або неналежне виконання обов'язків, які передбачені договором транспортного експедирування, експедитор і клієнт несуть відповідальність згідно з Цивільним кодексом України, іншими законами та договором транспортного експедирування. Експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії.

Відповідно до ст. 316 ГК України, яка кореспондується зі ст. 929 ЦК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов'язань, пов'язаних із перевезенням.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 611 ЦК України встановлено, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач не надав суду доказів відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми.

Перевіривши доводи і розрахунки Позивача суд визнає їх таким, що відповідають чинному законодавству.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 49 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на Відповідача.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-84, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпроважмаш", 49000, м. Дніпро, вул. Сухий Острів, буд. 3 (код 00168076) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша українська вантажна компанія", 49000, м. Дніпро, вул. Мечникова, б. 11, каб. 212 (код 38955754) 498 290,00грн. основного боргу, 55 604,17 грн. - пені, 24 819,62 грн. індексу інфляції, 6 660,14 грн. 3 % річних та 8 780,61 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту, якщо не буде оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 06.11.2017

Суддя С.Г. Юзіков