ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2017 р. Справа № 914/1088/17

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Матущак О.І.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу виконавчого комітету Львівської міської ради, б/н та б/д (вх. № ЛАГС 01-05/4512/17 від 26.09.2017р.)

на рішення господарського суду Львівської області від 03.08.2017р.

у справі № 914/1088/17

за позовом: Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Львів

до відповідача: виконавчого комітету Львівської міської ради, м. Львів

про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 13.07.2016р. № 556

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 представник (довіреність № 13/08-2057 від 30.12.2016р.)

від відповідача: ОСОБА_3 представник (довіреність № 2901-вих-77 від 20.01.2017р.)

Представникам сторін розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22, 28 ГПК України. Заяв про відвід суддів та клопотань про здійснення технічної фіксації судового процесу від сторін не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 03.08.2017р. у справі №914/1088/17 (суддя Горецька З.В.) позовні вимоги задоволено. Визнано недійсним рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 13.07.2016р. №556. Стягнуто з виконавчого комітету Львівської міської ради в дохід Державного бюджету України 1 600,00 грн. судового збору за вимогу немайнового характеру.

Приймаючи рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази оскарження рішення Антимонопольного комітету від 17.02.2017р. №6р/к у справі №3-15-50/2016 Про порушення законодавства про захист від економічної конкуренції, яким зобовязано виконавчий комітет Львівської міської ради протягом 1 місяця з дня отримання рішення припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, а саме: скасувати рішення виконавчого комітету Львівської міської ради Про заборону пересувних цирків від 13.07.2016р. №556. Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання. Враховуючи, що відповідачем не представлено суду доказів виконання вказаного рішення, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, виконавчий комітет Львівської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції не в повному обсязі зясовано всі обставини справи, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, не враховано надані ним докази, а відтак, винесено необєктивне рішення, просить його скасувати, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю. Зокрема, скаржник стверджує, що спірне рішення виконавчого комітету прийняте відповідно та у межах чинного законодавства. Щодо невиконання рішення Антимонопольного комітету від 17.02.2017р. №6р/к, то зазначає, що юридичним департаментом було підготовлено проект рішення «Про розгляд рішення Адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 17.02.2017р. у справі № 3-1550/2016», проте зазначений проект на засіданні виконавчого комітету 07.04.2017р. не набрав необхідної кількості голосів. Окрім того, скаржник вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

Згідно протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями від 26.09.2017р. дану справу розподілено до розгляду судді-доповідачу ОСОБА_4, склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. головуючий суддя, ОСОБА_5 та ОСОБА_1

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 29.09.2017р. поновлено строк на подання апеляційної скарги, прийнято її до провадження та призначено до розгляду на 17.10.2017р.

17.10.2017р. в судовому засіданні оголошено перерву до 02.11.2017р., про що сторони повідомлені під розписку.

Представник скаржника в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав повністю.

Представник позивача в судовому засіданні проти доводів скаржника заперечив з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу (зареєстрований в канцелярії суду за вх№ 01-04/6757/17 від 09.10.2017р.), рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, відтак просить суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

13.07.2016р. виконавчим комітетом Львівської міської ради прийнято рішення № 556 "Про заборону пересувних цирків" зі змісту якого вбачається, що з метою захисту від страждань і загибелі тварин внаслідок жорстокого поводження з ними, було заборонено на території міста розміщення пересувних та інших мобільних цирків (а.с. 17).

17.02.2017р. Адміністративною колегією Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято рішення від № 6р/к у справі №3-15-50/2016 Про порушення законодавства про захист від економічної конкуренції (а.с. 13-14).

Вказаним рішенням визнано, що виконавчий комітет Львівської міської ради, заборонивши розміщення пересувних та інших мобільних цирків на території міста Львова, згідно з рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради Про заборону пересувних цирків від 13.07.2016 року № 556, вчинив порушення законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене ч.1 ст. 15 та п. 34 ст. 50 Закону України Про захист економічної конкуренції, у вигляді антиконкурентної дії органу місцевого самоврядування шляхом прийняття акта (рішення), який може призвести до обмеження конкуренції (п.1 резолютивної частини рішення). Та зобовязано виконавчий комітет Львівської міської ради протягом одного місяця з дня отримання рішення припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що вказане у п.1 резолютивної частини рішення, а саме: скасувати рішення виконавчого комітету Львівської міської ради Про заборону пересувних цирків від 13.07.2016 року №556 (п.2 резолютивної частини рішення).

Також було розяснено про можливість оскарження рішення у двомісячний строк з дня його одержання.

Дане рішення було надіслане 21.02.2017р. листом № 13/08-264 на адресу відповідача для виконання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта Львів 11 №660 (а.с. 15-16).

Оскільки виконавчий комітет у визначені строки не оскаржив рішення Антимонопольного комітету, доказів виконання його позивачу не надіслав, Антимонопольний комітет України Львівського обласного територіального відділення звернувся до господарського суду Львівської області з позовом про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №556 від 13.07.2016р.

В свою чергу відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що рішення виконавчого комітету від 13.07.2016р. №556 Про заборону пересувних цирків було прийнято з метою захисту від страждань і загибелі тварин внаслідок жорстокого поводження з ними. Окрім того, вважає, що рішення виконавчого комітету не містить заборони на театральну та концертну діяльність товариств та діяльність із підтримання театральних і концертних заходів, відповідно не містить ознак порушень, передбачених ч.1 ст.15 Закону України Про захист економічної конкуренції.

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

Статтею 12 ГПК України передбачено, що господарським судам підвідомчі, зокрема, справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції.

Згідно з ч. 6 ст. 40 ГК України, Антимонопольний комітет України та його територіальні відділення у встановленому законом порядку розглядають справи про недобросовісну конкуренцію та інші справи щодо порушення антимонопольно-конкурентного законодавства, передбачені законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України "Про захист економічної конкуренції", державний контроль за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції, захист інтересів суб'єктів господарювання та споживачів від його порушень здійснюються органами Антимонопольного комітету України.

Згідно з ст.3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" одними з основних завдань Антимонопольного комітету України, в тому числі є: здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Приписами статті 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має, в тому числі, повноваження перевіряти суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Частиною 1 ст. 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" встановлено, що розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність (ч. 2 ст. 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України").

Згідно статті 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб'єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв'язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі про: визнання недійсними нормативно-правових та інших актів, зокрема рішень, наказів, розпоряджень, постанов тощо, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю чи розірвання угоди в разі невиконання ними у встановлені строки рішень органів Антимонопольного комітету України про скасування або зміну актів, прийнятих органами влади, органами місцевого самоврядування, органами адміністративно-господарського управління та контролю або про розірвання угоди.

Частиною 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про: зобов'язання органу влади, органу місцевого самоврядування, органу адміністративно-господарського управління та контролю скасувати або змінити прийняте ним рішення чи розірвати угоди, визнані антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю.

Як встановлено судом, Адміністративною колегією Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято рішення від 17.02.2017р. №436р/к у справі №3-15-50/2016 Про порушення законодавства про захист від економічної конкуренції, яким зобовязано виконавчий комітет Львівської міської ради протягом 1 місяця з дня отримання рішення припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що вказане у п.1 резолютивної рішення, а саме: скасувати рішення виконавчого комітету Львівської міської ради Про заборону пересувних цирків від 13.07.2016 року №556 (п.2 резолютивної частини рішення а.с. 13-14).

Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

Як зазначалося вище, рішення з повідомленням ЛОТВ АМК України від 21.02.2017р. №13/08-264 отримані відповідачем 06.03.2017р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта Львів 11 №660 (а.с. 15-16).

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Відповідач з відповідною заявою про перегляд або скасування чи визнання недійсним рішення АМК в двомісячний строк, встановлений Законом України "Про захист економічної конкуренції", до господарського суду не звертався, докази протилежного відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання.

Судом встановлено, що відповідач рішення АМК не виконав, документи, що підтверджують його виконання, до Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України не надіслав.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами поважності причин невиконання рішення Адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 17.02.2017р. № 6 р/к у справі № 3-15-50/2016 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції", що суперечить приписам п. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

У п. 10 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування" визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними у судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконними та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади АРК або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно задоволив позовні вимоги про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 13.07.2016р. №556 «Про заборону пересувних цирків».

Представник виконавчого комітету Львівської міської ради у доводах апеляційної скарги та в судовому засіданні наголошував про відповідність рішення від 13.07.2016р. № 566 "Про заборону пересувних цирків" чинному законодавству України.

Проте, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що доводи оскарження відповідача зводяться в основному до спонукання господарського суду переглянути рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 13.07.2016р. № 566 "Про заборону пересувних цирків" по суті, що в даному випадку не є підставою та предметом даного позову. Наразі судом досліджується невиконання рішення Адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 17.02.2017р. № 6/р/к у справі № 3-15-50/2016 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції".

Тобто, в судовому процесі розгляду даної справи не розглядається питання законності рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 13.07.2016р. № 566 "Про заборону пересувних цирків", а розглядається лише невиконання виконавчим комітетом Львівської міською радою рішення Адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 17.02.2017р. № 6 р/к у справі № 3-15-50/2016 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції".

Відтак, такі доводи скаржника, колегія суддів вважає безпідставними та не приймає до уваги.

Щодо твердження скаржника про безпідставну відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження, то колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було подано клопотання про зупинення провадження у даній справі в звязку з тим, що у Львівському апеляційному адміністративному суду розглядається, на думку заявника, безпосередньо повязана справа № 914/1088/17 за позовом ПП «Продюсерський центр «Гастролі в Україні»» до Виконавчого комітету Львівської міської ради про скасування рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 13.07.2016р. № 566 "Про заборону пересувних цирків" (а.с. 140-150).

Частиною 1 ст. 79 ГПК України передбачено, що господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Проаналізувавши клопотання заявника та долучені до нього документи, колегія суддів вважає помилковим твердження відповідача про повязаність вказаних вище справ. Оскільки, як зазначалося вище, предметом даного позову є невиконання виконавчим комітетом Львівської міською радою рішення Адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 17.02.2017р. № 6 р/к у справі № 3-15-50/2016 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції". Предметом ж розгляду справи № 914/1088/17 у Львівському апеляційному адміністративному суду є законність прийняття виконавчим комітетом Львівської міської ради рішення від 13.07.2016р. № 566 "Про заборону пересувних цирків".

Відтак, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі № 914/1088/17.

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що приймаючи рішення про задоволення позову, місцевий господарський суд всебічно, повно і об'єктивно дослідив матеріали справи в їх сукупності, дав вірну юридичну оцінку обставинам справи та прийняв рішення, яке відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Слід також зазначити, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2017 року у справі № 876/7506/17 визнано противправним та скасовано рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 556 від 13.07.2016 р.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, при прийнятті оскаржуваного рішення, не знайшло свого підтвердження, в зв'язку з чим підстави для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення відсутні.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Однак, скаржником всупереч вищенаведеним нормам права, не подано доказів, які б спростували факти, викладені в позовній заяві, а доводи, наведені в апеляційній скарзі не спростовують правомірність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Статтею 49 ГПК України передбачено, що при задоволенні позову судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись, ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Рішення господарського суду Львівської області від 03.08.2017р. у справі № 914/1088/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з розділом ХІІ-1 ГПК України.

3. Справу повернути до господарського суду Львівської області.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

судді О.І. Матущак

ОСОБА_1