донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

25.10.2017 року справа №908/126/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді: За участю представників сторін: від позивача: від відповідача: від третьої особи:ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 на підставі договору про надання правової допомоги адвокатом №18 від 03.01.2017 року; ОСОБА_5 за довіреністю №32 від 17.05.2017 року; не зявились;
розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, м. Запоріжжя
на рішення господарського суду Запорізької області
від30.08.2017 року
у справі №908/126/17 (головуючий суддя Дроздова С.С., судді Ярешко О.В., Топчій О.А.)
за позовом до відповідача за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Агрофірма "Україна", с. Воскресенка, Приазовський район, Запорізька область Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, м. Запоріжжя Воскресенської сільської ради Приазовського району Запорізької області, с. Воскресенка, Приазовський район, Запорізька область
провизнання договору оренди земельної ділянки б/н від 10.11.2004 року продовженим

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 30.08.2017 року у справі №908/126/17 позов Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Агрофірма "Україна" до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області задоволено; визнано договір оренди земельної ділянки від 10.11.2004 року б/н, який укладено між Приазовської районною державною адміністрацією Запорізької області та Сільськогосподарським виробничим кооперативом "Агрофірма "Україна", продовженим після 05.10.2014 року на строк 4 (чотири) роки 11 (одинадцять) місяців і на тих самих умовах, які були передбачені договором оренди земельної ділянки б/н від 10.11.2004 року; стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційної скаргою звернувся відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, який просить рішення господарського суду Запорізької області від 30.08.2017 року у справі №908/126/17 скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Агрофірма "Україна".

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права України, зокрема ст. 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки:

- сторони не досягли згоди щодо зміни істотних умов договору;

- позивач не підтвердив факт належного виконання, як орендарем, своїх обовязків за умовами договору.

На думку заявника апеляційної скарги, між Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області та СВК "Агрофірма "Україна" не досягнуто домовленості щодо зміни істотних умов договору, тому з моменту недосягнення такої домовленості переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припинилося. Відповідач звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що укладення договору оренди землі на новий строк з огляду на переважне право орендаря не може бути примусом для власника земельної ділянки і передбачає право, а не обовязок на переукладення договору оренди.

При цьому, лист-заява СВК "Агрофірма "Україна" №90 від 20.08.2014 року, з яким орендар звернувся із пропозицією поновити договір, не містить жодних відомостей щодо належного виконання орендарем своїх обовязків за умовами договору. Тобто, орендар у своєму зверненні не зазначив про належне виконання своїх обовязків.

Крім того, за доводами апеляційної скарги, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки обставинам консервації орендованої земельної ділянки. Так апелянт вважає, що продовження договору оренди земельної ділянки буде суперечити вимогам ст. 96 Земельного кодексу та п. 30 Договору оренди земельної ділянки б/н від 10.11.2004 року, оскільки відповідно до листа начальника відділу у Приазовському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 18.07.2017 року №22-8-0.32-552/111-17 уповноваженим органом прийнято рішення про консервацію земельної ділянки, а її подальше використання СВК "Агрофірма "Україна" призведе до погіршення родючості ґрунтів, збереження інших корисних властивостей та взагалі до негативної екологічної обстановки на території своєї діяльності.

Також, апелянт вважає, що задовольняючи позовні вимоги в частині визнання продовженим договору оренди землі, місцевий господарський суд взяв на себе невластиві йому функції субєкта владних повноважень, чим порушив норми матеріального права, а саме ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України та п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ".

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.09.2017 року для розгляду апеляційної скарги визначено склад колегії суддів: Мартюхіна Н.О. головуючий (суддя-доповідач), судді Будко Н.В., Малашкевич С.А.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 25.09.2017 року апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 25.10.2017 року об 11:50 год.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов через канцелярію суду 18.10.2017 року від СВК "Агрофірма "Україна", позивач заперечував проти доводів Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, просив суд залишити рішення господарського суду Запорізької області від 30.08.2017 року у справі №908/126/17 без змін.

Розпорядженням керівника апарату суду №1949 від 19.10.2017 року, у звязку із звільненням у відставку судді-члена колегії ОСОБА_6 на підставі Вищої ради правосуддя, призначено повторний автоматизований розподіл справи №908/126/17.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.10.2017 року визначено наступний склад колегії суддів: Мартюхіна Н.О. - головуючий, судді Будко Н.В., Сгара Е.В.

Розпорядженням керівника апарату суду №1982 від 24.10.2017 року, у звязку із перебуванням судді-члена колегії ОСОБА_7 у відрядженні на дату розгляду апеляційної скарги, призначено повторний автоматизований розподіл справи №908/126/17.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2017 року визначено наступний склад колегії суддів: Мартюхіна Н.О. - головуючий, судді Будко Н.В., Дучал Н.М.

25.10.2017 року у судовому засіданні апеляційної інстанції був присутній представник апелянта, який наполягав на доводах апеляційної скарги, просив суд її задовольнити, рішення господарського суду Запорізької області від 30.08.2017 року у справі №908/126/17 скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову СВК "Агрофірма "Україна".

Присутній у судовому засіданні 25.10.2017 року представник СВК "Агрофірма "Україна" заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив суд залишити рішення господарського суду Запорізької області від 30.08.2017 року у справі №908/126/17 без змін.

Представник третьої особи в судове засідання 25.10.2017 року не з'явились. Відповідно до ст. 98 ГПК України про час і місце судового засідання сторони були повідомлені належним чином. Явка не визнавалася судом обовязковою.

Особливості меж перегляду справи в апеляційній інстанції, передбачені нормами ст. 101 ГПК України, які полягають у тому, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Нормами ч. 2 цієї ст. передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи та залухавши пояснення апелянта і позивача, проаналізувавши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

З матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Воскресенської сільської ради Приазовського району Запорізької області від 04.12.2003 року №46 "Про розгляд заяв фермерського господарства "ОСОБА_8М." і СВК "Агрофірма "Україна" надано згоду на розробку проекту відводу земельної ділянки загальною площею 132,5 га із земель запасу Воскресенської сільської ради, 53,9 га із земель сінокосіння та випасання худоби Воскресенської сільської ради, 75,7 га із земель консервації Воскресенської сільської ради, 115,6 га із земель садівництва Воскресенської сільської ради СВК "Агрофірма "Україна" в оренду на 4 сільськогосподарські роки 11 місяців для ведення сільськогосподарського виробництва.

На підставі вказаного рішення Приазовським районним відділом земельних ресурсів наданий дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки за адресою: Воскресенська сільська рада, загальна площа земельної ділянки 12,4108 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, форма власності на землю та її код згідно з УКФВЗ державна 4, код цільового використання у відповідності з УКЦВЗ:1.1.

Пунктами 1, 2 Розпорядження голови Приазовської районної державної адміністрації Запорізької області ОСОБА_9 від 31.08.2004 року №403 "Про надання земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва" на підставі ст. 93, 124 Земельного кодексу України затверджений проект відведення земельних ділянок площею 28,3001 га ріллі, 12,4108 га ріллі, 11,2610 га пасовища, 23,7390 га пасовища із земель консервації та 24,65 га ріллі із земель не витребуваних часток (паїв) Воскресенської сільської ради. Вилучено із землекористування Воскресенської сільської ради земельні ділянки площею 28,3001 га ріллі, 12,4108 га ріллі, 11,2610 га пасовища, 23,7390 га пасовища, 24,65 га ріллі та надано СВК "Агрофірма "Україна" в особі голови ОСОБА_10 в користування на умовах оренди строком на 5 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель консервацій та не витребуваних часток (паїв) Воскресенської сільської ради із орендною платою в розмірі 1 (одного) відсотка вартості гектара ріллі з урахуванням діючого коефіцієнта інфляції.

На виконання рішення Воскресенської сільської ради Приазовського району Запорізької області від 04.12.2003 року №46 та Розпорядження голови Приазовської районної державної адміністрації Запорізької області від 31.08.2004 року №403, на підставі ст. 93, 123-126 ЗК України, договір оренди земельної ділянки від 10.11.2004 року б/н був укладений між СВК "Агрофірма "Україна" (орендар) та Приазовською районною державною адміністрацією Запорізької області (орендодавець) (далі за текстом - Договір).

За змістом п. 1 Договору, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Воскресенської сільської ради.

Відповідно до п. 2 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 12.4108 га, у тому числі рілля 12.4108 га.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки визначена в п. 4 Договору та становить 115334,18 грн.

Договір укладено на 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п. 7 Договору).

Пунктом 14 Договору передбачено, що земельна ділянка передається в оренду для цільового призначення земельної ділянки.

В п. 19 Договору сторони дійшли згоди, що передача земельної ділянки орендарю здійснюється у двомісячний термін після державної реєстрації цього договору за актом її приймання - передачі.

Пунктом 32 Договору сторони визначили, що зміна його умов здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв'язується у судовому порядку.

Згідно п. 33 договору, дія договору припиняється у разі:

- закінчення строку, на який його було укладено;

- придбання орендарем земельної ділянки у власність;

- викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом;

- ліквідації юридичної особи орендаря.

Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Договір оренди земельної ділянки від 10.11.2004 року б/н зареєстровано в у Приазовському районному відділі Запорізької регіональної філії ДЗК Запорізької області, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис №26 від 26.10.2006 року.

Земельна ділянка передана орендарю СВК "Агрофірма "Україна" в особі голови ОСОБА_10 орендодавцем Приазовською райдержадміністрацією в особі заступника голови ОСОБА_11 в присутності спеціаліста ДП "Приазовземресурс" ОСОБА_12, про що складений акт прийому-передачі земельної ділянки по договору оренди землі.

Пунктом 1 Розпорядження голови Приазовської районної державної адміністрації Запорізької області ОСОБА_13 від 02.10.2008 року №666 "Про укладання додаткової угоди до договору оренди землі" на підставі ст. 17, 93, 124, п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України внесено зміни до договору оренди земельної ділянки, реєстраційна справа 27 від 10.11.2004 року, наступного змісту:

1.1. п. 7 "Договір подовжено на термін 4 роки 11 місяців і набуває чинності з дня його державної реєстрації в Приазовському районному відділі Запорізькій регіональної філії Державного підприємства "Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельним ресурсам";

1.2. п. 8 "Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі та у розмірі: за один календарний рік 3723,24 грн. (три тисячі сімсот двадцять три грн. 24 коп.); на місяць - 310,27 грн. (триста десять грн. 27 коп.)".

Доручено заступнику голови райдержадміністрації ОСОБА_14 укласти додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки.

Додатковою угодою від 02.10.2008 року до договору оренди земельної ділянки Реєстраційна справа 26 Орендодавець Приазовська районна державна адміністрація та Орендар СВК "Агрофірма "Україна" вирішили:

1. викласти в наступній редакції:

1.1. п. 8 Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі та у розмірі: за один календарний рік 3732,24 грн. (три тисячі сімсот двадцять три грн. 24 коп.); на місяць 310,27 грн. (триста десять грн. 27 коп.). На підставі заяви орендаря від 14.05.2008 року №106.

1.2. п. 7 Договір подовжено на термін 4 роки 11 місяців і набуває чинності з дня його державної реєстрації в Запорізькій регіональної філії Державного підприємства "Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельним ресурсам.

2. Інші умови договору № б/н від 10.11.2004 року залишити без змін.

Договір зареєстрований у Запорізькій регіональної філії Державного підприємства "Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05.11.2009 року за № 77.

Земельна ділянка кадастровий номер :02:005:0026 передана Орендарю СВК "Агрофірма "Україна" в особі керівника ОСОБА_15 Орендодавцем Приазовською райдержадміністрацією в особі заступника голови ОСОБА_16 в присутності приватного підприємця ОСОБА_17, про що складений акт прийому-передачі земельної ділянки по подовженню договору оренди землі.

З урахуванням дати реєстрації додаткової угоди від 02.10.2008 року, а саме - 05.11.2009 року, договір оренди земельної ділянки від 10.11.2004 року б/н (зареєстрований 26.10.2006 року за № 26) подовжений до 05.10.2014 року.

22.08.2014 року СВК "Агрофірма "Україна" звернувся до Головного управління Держземагенства у Запорізькій області з заявою від 20.08.2014 року №90 про продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки загальною площею 12,401 га ріллі на території Воскресенської сільської ради Приазовського району Запорізької області, кадастровий номер :02:005:0026. До заяви було додано: додаткову угоду в 4-х примірниках; витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки; витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку; копії правоустановчих документів СВК "Агрофірма "Україна"; копію договору на земельну ділянку.

Заява отримана Головним управлінням Держземагенства у Запорізькій області 22.08.2014 року, про що свідчить відбиток штемпелю вхідної коремпонденції в нижньому правому куті документу (а.с. 34, т.1)

У відповідь на заяву від 22.08.2014 року, своїм листом від 25.09.2014 року про розгляд листа-повідомлення від 20.08.2014 року щодо поновлення (продовження) договору оренди земельної ділянки від 10.11.2004 року (зареєстрований 26.10.2010 року № 26) (зі змінами) за змістом якого Головне управління пропонувало внести зміни до істотних умов договору, а саме змінити термін дії договору на 3 (три) роки та підвищити розмір орендної плати до 12 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Також повідомлено, що в разі отримання нашої згоди, Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області буде прийняте відповідне рішення та буде запропоновано нам для укладання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 10.11.2004 року (зі змінами) про поновлення та внесення змін до договору.

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказує, що станом на даний час продовжує фактично користуватися земельною ділянкою, здійснює оплату орендної плати за нею, рішення орендодавця щодо заперечення у поновленні договору оренди землі наразі відсутнє, відтак вважає, що договір оренди земельної ділянки підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах.

При розгляді позовних вимог, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду виходить з наступного.

З 01.01.2013 року набрав чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" № 5245-VI від 06.09.2012 року, відповідно до якого райдержадміністрації не наділено повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів. Вищезазначені повноваження передано до центральних органів виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів. На території Запорізької області дані функції передано Головному управлінню Держземагенства у Запорізькій області.

Наказом №40 від 25.01.2013 року Міністерство аграрної політики України затвердило зміни до Положення про Головні управління Держземагенства в областях, згідно з п. 4.32 якого Головні управління Держземагенства в областях наділені повноваженнями передавати відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб в межах областей.

Відповідно до п. 2 та п. 5 ч. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 року № 442 Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади Державне агентство земельних ресурсів України реорганізоване шляхом перетворення в Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру. Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру є правонаступником Державного агентства земельних ресурсів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №5 від 14.01.2015 року "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру" утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, у тому числі і Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області; реорганізовані територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, у тому числі і Головне управління Держземагенства у Запорізькій області шляхом його приєднання до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області. Встановлено, що територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів, які реорганізуються, продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України №294-р від 31.03.2015 року "Питання Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру" функції та повноваження Державного агентства земельних ресурсів у звязку з розформуванням покладено на Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру.

За таких обставин з набранням чинності зазначеного вище закону розпорядником земель за договором оренди землі слід вважати Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, відповідно до п. 4 пп. 13 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області.

За своєю правовою природою між сторонами укладений договір оренди землі, тому до спірних правовідносин слід застосувати спеціальні норми права, які передбачені Законом України "Про оренду землі" №161-XIV від 06.10.1998 року, далі Закон.

Нормою ст. 1 Закону України Про оренду землі визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Як вбачається рішенням Воскресенської сільської ради Приазовського району Запорізької області від 04.12.2003 року №46 надано згоду на розробку проекту відводу земельної ділянки СВК Агрофірма Україна в оренду на 4 сільськогосподарські роки 11 місяців для ведення сільськогосподарського виробництва (а.с. 18, т.1).

Пунктом 7 Договору оренди земельної дільники від 10.11.2004 року визначено, що договір укладено на 5 років. Після закінчення строку договору оренди має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (а.с.20, т.2).

Згідно п. 39 Договору від 10.11.2004 року він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (а.с.21, т.1).

26.10.2006 року договір оренди земельної ділянки від 10.11.2004 року б/н зареєстровано у Приазовському районному відділі Запорізької регіональної філії ДЗК Запорізької області, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис №26 .

В подальшому Додатковою угодою від 02.10.2008 року до договору оренди (реєстраційна справа № 77) визначено, що п. 7 договору продовжено на термін 4 роки 11 місяців і набуває чинності з дня його державної реєстрації в Запорізькій регіональної філії Державного підприємства "Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельним ресурсам" (а.с.28, т.1).

У позивача та відповідача у справі відсутні розбіжності щодо строку дії договору. Сторони у відзиві на апеляційну скаргу та у письмових поясненнях наданих на стадії апеляційного провадження також визначають, що договір оренди діяв до 01.11.2014 року.

Матеріали справи містять докази звернення позивача 20.08.2014 року до Головного управління Держземагенства у Запорізькій області з заявою №90 про продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки кадастровий номер: :02:005:0026 (а.с.34, т.1).

Умови та порядок поновлення договору оренди землі врегульовані приписами ст. 33 Закону України "Про оренду землі", згідно якої по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу. Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

Отже, для застосування ч. 1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором, орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстави, передбаченої частиною шостою ст. 33 Закону України "Про оренду землі" необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди: орендар продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди. Вказана правова позиція наведена у постановах Верховного Суду України від 25.02.2015 року у справі №6-219цс14, від 18.03.2015 року у справах №6-3цс15 та №6-4цс15.

Як встановлено під час розгляду справи позивач, після закінчення строку дії договору, продовжує користуватися земельною ділянкою протягом 2,5 років та сплачувати за неї орендну плату.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності та надсилання, протягом строку встановленого ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", позивачу листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі, а виходячи зі змісту листа 25.09.2014 року №27-8-0.4-8908/2-14 він не може вважатися такими запереченнями в розумінні вказаної норми закону.

Разом з тим, визначені законодавцем заперечення орендодавця у поновленні договору оренди землі можливі виключно протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди.

В той же час, колегія суддів апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання апелянта на те, що лист СВК "Агрофірма "Україна" №90 від 20.08.2014 року був зареєстрований Головним управлінням Держземагенства у Запорізькій області - 26.08.2014 року та саме з цього моменту повинен відліковуватись місячний термін для розгляду цього листа, перевірки на відповідність вимогам законо, тощо, оскільки матеріалами справи підтверджено, що лист орендаря надійшов та був зареєстрований саме 22.08.2014 року (а.с 34, т.1), отже місячний термін для його розгляду закінчився - 23.09.2014 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що лист Головного управління Держземагенства у Запорізькій області №27-8-0.4-8909/2-14 від 25.09.2014 року не є листом-запереченням відповідно до ст. 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки останні був складений та направлений орендодавцем як після спливу місячного терміну після направлення листа №90 від 20.08.2014 року орендарем, так і не в місячний строк після закінчення договору оренди землі.

Повідомлень чи заперечень щодо поновлення договору оренди землі в порядку ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", а також доказів повернення земельної ділянки з оренди, в тому числі вимог щодо такого повернення протягом 2,5 років матеріали справи не містять.

Наявні докази у справі свідчать про те, що СВК "Агрофірма "Україна" своєчасно та в повному обсязі сплачувалась орендна плата за договором, про що свідчить довідка про відсутність у СВК "Агрофірма "Україна" заборгованості зі сплати податків, зборів, податкові декларації з плати за землю, виписки по рахункам, звіти про дебетові та кредитові операції (а.с.69-196, т.1).

Стаття 33 ГПК України зобовязує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Вимоги ст. 34 ГПК України визначають, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім, ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог ст. 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Щодо заперечень відповідача про відсутність доказів на підтвердження належного виконання обовязків орендаря, слід зазначити, що як умови договору оренди земельної ділянки, так і ст. 33 Закону України "Про оренду землі" не передбачають певного переліку документів (крім проекту додаткової угоди), які має додати орендар до повідомлення про намір продовжити договір оренди.

Відповідно до глави 51 Цивільного кодексу України факт порушення зобовязання доводиться особою, яка заявляє про порушення, відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання.

Матеріали справи не містять доказів, а відповідачем під час розгляду справи не доведено, що позивач неналежним чином виконував свої зобов'язання за договором оренди земельної ділянки.

Сторони після реалізації та дотримання переважного права на поновлення договору оренди не позбавлені права та зобовязані внести зміни до умов договору оренди землі згідно чинного законодавства, в тому числі щодо строку дії договору та розміру орендної плати.

Також, сторони не були позбавлені такої можливості внесення змін до вказаної угоди так і під час дії договору оренди землі до 01.11.2016 року, оскільки Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI, яким визначено та змінено розмір орендної плати за землю, набрав законної сили 03.12.2010 року, та саме з цього моменту територіальні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику сфері земельних відносин (правопопередник відповідача у даній справі, а з 2013 року Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області), повинні були ініціюювати приведення умов договору у відповідність до вимог чинного законодавства, в тому числі й в частині розміру орендної плати.

Також, із матеріалів справи вбачається, що орендар продовжує користуватись спірною земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди землі від 10.11.2004 року, а Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області не повідомлялось орендаря про наявність заперечень в поновленні договору оренди землі протягом одного місяця після закінчення строку його дії.

При цьому, судова колегія апеляційної інстанції зауважує, що Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області взагалі не приймалось заперечення в поновленні договору оренди землі відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", після закінчення строку дії договору, саме після 01.11.2014 року, та не заявлялось вимоги щодо повернення земельної ділянки, що є обєктом оренди, а також лист від 25.08.2014 року Головного управління Держземагенства у Запорізькій області не є листом-запереченням, оскільки останні був поданий після закінчення місячного терміну з дня отримання листа СВК "Агрофірма "Україна", що свідчить про відсутність заперечень орендодавця на поновлення спірного договору оренди.

До того ж, судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що ведення товарного сільськогосподарського виробництва на спірній земельній ділянці для позивача є його єдиним видом діяльності, яка забезпечує отримання прибутку, враховуючи специфіку яка зумовлена його місцезнаходженням та родом діяльності.

Колегія судів апеляційного господарського суду вважає за необхідне значити,що згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело прав. Перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає в тому,що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним, а держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення "законів".

У рішенні Європейського суду з прав людини від 24.06.03 у справі "Стретч проти Об'єднаного Королівства Великобританії та Північної Ірландії" встановлено, що особа (орендар) мала принаймні законне сподівання на реалізацію передбаченого договором права на продовження договору оренди і в цілях ст. 1 Першого протоколу таке сподівання можна вважати додатковою частиною майнових прав, наданих їй муніципалітетом за орендним договором, та зазначено, що наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Девелопмент ЛТД" та інші проти Ірландії" в якій він постановив, що ст. 1 Першого протоколу Конвенції можна застосувати до захисту "правомірних очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. "Правомірні очікування" виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей. З наведеного слідує висновок про те, що по-перше, особа, якій відповідним рішенням надано право користування земельною ділянкою, набуває право власності на майно у вигляді правомірних очікувань щодо набуття у майбутньому права володіння майном (право оренди) ще до укладення відповідного договору оренди на виконання даного рішення, по-друге, після укладення відповідного договору оренди у особи виникає право мирно володіти майном, яким є майнові права (право оренди) протягом певного строку. При цьому, право власності на майно у вигляді як правомірних очікувань, так і майнового права (права оренди), є об'єктом правового захисту згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції та національного законодавства України.

Колегія суддів апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання апелянта на те, що земельна ділянка знаходиться у стані консервації, оскільки: по-перше: відповідачем не доведено та матеріали справи не містять жодних відомостей про прийняття відповідного рішення органом виконавчої влади чи місцевого самоврядування, як того вимагає ч. 3 ст. 172 Земельного кодексу України; по-друге, відповідачем не надано доказів отримання СВК "Агрофірма "Україна" саме земельної ділянки з кадастровим номером :02:005:0026 площею 12.4108 га (рілля) в оренду із земель консервації, зважаючи на те, що при укладанні договору оренди землі в 2004 року, вона була передана із земель консервації та за всіма довідками перебувала у належному і придатному стані для оброблення; по-третє, ані позивачем, ані відповідачем не надано припису про здійснення консервації відносно земельної ділянки з кадастровим номером :02:005:0026, у відповідності до п. 5 Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 26.04.2013 року за №283. При цьому колегія суддів враховує, що консервація земельної ділянки, про яку заявляє відповідач, прийнята лише 18.07.2017 року під час розгляду даного спору в суді першої інстанції, та під час дії договору оренди землі вимог щодо повернення земельної ділянки до позивача не надходило, жодних рішень про консервацію, у зв'язку із необхідністю підвищення родючості грунтів, збереження інших корисних властивостей земельної ділянки не приймалось, а землекористувачем виконувались умови договору в повній мірі його обов'язків.

Що стосується тверджень відповідача про відсутність у суду повноважень вирішення питань, повязаних з наданням земельних ділянок у користування субєктам господарської діяльності, оскільки такі питання віднесені до виключної компетенції відповідних державних органів, судова колегія зауважує, що предметом позову у даній справі є визнання договору оренди земельної ділянки від 10.11.2004 року продовженим на тих самих умовах, передбачених цим договором (в редакції додаткової угоди). Зазначені позовні вимоги підлягають розгляду саме у господарських судах, оскільки безпосередньо виникають з договору оренди та передбаченою чинним законодавством можливістю поновлення такого договору оренди.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у оскаржуваному рішенні суду.

За таких обставин, зважаючи на користування СВК "Агрофірма "Україна" земельною ділянкою, що є обєктом оренди договору оренди землі від 10.11.2004 року після закінчення строку дії договору оренди землі, належне виконання орендарем своїх обовязків за договором, відсутність письмового повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди протягом місяця після закінчення його строку, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог та визнання поновленим договору оренди землі від 10.11.2004 року (в редакції додаткової угоди 02.10.2008 року) на 4 роки та 11 місяців, тобто на той самий строк та на тих же умовах.

Такого ж висновку дійшов Вищий господарський суд України у постанові від 17.10.2017 року в аналогічній справі №908/91/17.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оспорюваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у звязку із чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду Запорізької області від 30.08.2017 року у справі №908/126/17 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, м. Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 30.08.2017 року у справі №908/126/17 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 30.08.2017 року у справі №908/126/17 залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Н.О. Мартюхіна

Судді: Н.В. Будко

ОСОБА_3