ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2017 р. Справа № 909/753/17

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Грици Ю.І.,

секретар судового засідання Максимів Н.Б.

за участю:

від позивача: представники не з'явилися,

від відповідача: 1) ОСОБА_1 - головний спеціаліст - юрисконсульт апарату управління (довіреність №430/08-07 від 27.02.2017),

2) ОСОБА_2- начальник відділу персоніфікованого обліку пільгових категорій громадян, (довіреність №2335/01-05 від 13.10.2017),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (бульвар Тараса Шевченка, 18, м. Київ, 01601) в особі Івано-Франківської філії публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (вул. Академіка Сахарова, 32, м. Івано-Франківськ, 76014)

до відповідача: Управління соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації Івано-Франківської області (вул. Чорновола, 12, м. Калуш, Івано-Франківська область, 77300)

про стягнення суми боргу по компенсації видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг на телекомунікаційні послуги

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "Укртелеком" в особі Івано-Франківської філії звернулось до господарського суду з позовом до управління соціального захисту населення Калуської райдержадміністрації Івано-Франківської області про стягнення суми боргу по компенсації видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг на телекомунікаційні послуги в розмірі 50909,36 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що товариство надає телекомунікаційні послуги споживачам, які мають пільги з їх оплати та посилаючись на те, що всупереч вимог чинного законодавства відповідачем, як розпорядником коштів бюджетного фінансування пільг на території Калуської райдержадміністрації Івано-Франківської області, не відшкодовано за рахунок державних субвенцій понесені позивачем витрати на вищевказані послуги, в зв'язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 50909,36 грн.

Ухвалою суду від 07.08.2017 порушено провадження та призначено розгляд справи на 22.08.2017, за результатами якого розгляд справи відкладено на 26.09.2017 в зв'язку з неприбуттям в судове засідання представника відповідача.

Ухвалою суду від 26.09.2017 продовжено строк вирішення спору та в зв'язку з повторним неприбуттям в судове засідання представника відповідача відкладено розгляд справи на 17.10.2017.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, причин неприбуття суду не повідомив.

Представники відповідача в судовому засідання 17.10.2017 проти позову заперечили. Подали свої письмові запереченні проти позову (вх. №16294/17 від 17.10.2017) та витребувані судом документи на виконання вимог ухвали.

В запереченнях відповідачем зазначено, що між управлінням та товариством у 2016 році не укладено жодних договорів, а тому були відсутні правовідносини. Крім того,

зазначає, що основною причиною виникнення даного спору стало те, що у 2016 відбулось незабезпечення фінансовими ресурсами гарантованих державою громадянам соціальних пільг через відсутність в Законі України «Про державний бюджет України на 2016 рік» відповідних видатків у вигляді субвенцій на надання пільг зокрема з оплати послуг зв'язку.

Посилаючись на відсутність господарсько-договірних зобов'язань між управлінням та товариством просить у позові відмовити.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити, з врахуванням наступного:

відповідно до приписів чинного законодавства України ПАТ "Укртелеком" надає телекомунікаційні послуги споживачам.

Згідно статті 63 Закону України "Про телекомунікації" телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Пунктом 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою КМУ №295 від 11.04.2012, визначено, що установлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня предявлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу", Закону України "Про жертви нацистських переслідувань", Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Закону України "Про статус ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус" та Закону України "Про охорону дитинства" для певних категорій споживачів встановлені пільги з оплати за послуги зв'язку.

Отже, між сторонами виникли правовідносини щодо надання послуг зв'язку окремим категоріям споживачів на пільговій основі.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки.

Згідно приписів ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У період з січня 2016 року по грудень 2016 року позивачем понесено витрати на надання пільг на послуги зв'язку означеній категорії пільговиків на загальну суму 50909,36 грн., в підтвердження чого позивачем подано зведений розрахунок видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг з січня 2016 року по грудень 2016 року та за кожен місяць зокрема.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні положення містяться і у ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Отже, всупереч вимог законодавства відповідачем зобов'язання виконувались неналежним чином та не було погашено заборгованість перед позивачем.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порядок та механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету встановлений Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. № 256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" (далі - Порядок), згідно п.2 якого фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі.

Пунктом 3 вказаного Порядку визначено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Згідно ч.6 ст. 48 Бюджетного кодексу України бюджетні зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Частиною першою статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Таким чином, відсутність бюджетних коштів у відповідача на вищезазначені цілі не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Матеріалами справи підтверджено існування боргу по компенсації витрат за надання послуг зв`язку на пільговій основі в розмірі 50909,36 грн.

Слід зазначити, що подані в додаток до заперечень витяг із Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» та додаток №7, витяг з «Пропозиції Президента до додатків №3 та №7 до Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» щодо фінансового забезпечення компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян та інших передбачених законодавством пільг, як докази відсутності бюджетних асигнувань у вигляді субвенцій на надання пільг з оплати послуг зв'язку на 2016 рік, судом не може бути прийнято до уваги, оскільки, чинне законодавство чітко встановило, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Отже, посилання відповідача у поданих запереченнях щодо відсутності в Законі України «Про державний бюджет України на 2016 рік» відповідних видатків у вигляді субвенцій на надання пільг зокрема з оплати послуг зв'язку також не заслуговують на увагу.

Приписами ст. 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вказаною нормою обов'язок доказування покладений на сторони процесу. Доказування полягає у поданні доказів сторонами та доведенні їх переконливості суду.

Таким чином, відповідачем не спростовано факт існування перед позивачем боргу по компенсації витрат за надання послуг зв'язку на пільговій основі в розмірі 50909,36 грн., який матеріалами справи підтверджується.

Враховуючи вищевикладені положення нормативно-правових актів та наданих письмових доказів, суд прийшов до висновку, що вимога позивача про стягнення боргу по компенсації витрат за надання послуг зв'язку на пільговій основі є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

В поданих запереченнях позивач посилаючись на п. 19 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» зазначає, що управління від сплати судового збору звільнено.

Згідно п. 19 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» органи виконавчої влади Автономної Республіки Крим, структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчі органи міських рад, на які покладено завдання щодо вирішення питань соціального захисту населення звільнено від сплати судового збору.

Так, дійсно, даною нормою Закону передбачено звільнення відповідача від сплати судового збору. Однак, в свою чергу, частиною другою статті 49 ГПК України передбачено, що в разі коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, на чию користь винесено відповідне рішення у справі. Крім того, статтею 49 ГПК України встановлено, що стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

Беручи до уваги наведене, судовий збір слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 22, 33, 49, 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задоволити.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації Івано-Франківської області (вул. Чорновола, 12, м. Калуш, Івано-Франківська область, 77300, код 03193436) на користь публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (бульвар Тараса Шевченка, 18, м. Київ, 01601) в особі Івано-Франківської філії публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (вул. Академіка Сахарова, 32, м. Івано-Франківськ, 76014, код 21560766) суму боргу по компенсації видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг на телекомунікаційні послуги в розмірі 50909,36 грн. (п'ятдесят тисяч дев'ятсот дев'ять гривень тридцять шість копійок) та судовий збір в розмірі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень нуль копійок).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Грица Ю.І.

Повний текст рішення складено 08.11.2017.