РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2017Справа №910/14242/17

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/14242/17

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Інтел-Капітал"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Техноопт-Торг"

про стягнення 1 000 000,00 грн.

Представники сторін:

від позивача: Яценко Н.О., довіреність б/н від 04.07.2017р.;

від відповідача: Соковець І.О., довіреність б/н від 25.10.2017р.

обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтел-Капітал" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Техноопт-Торг" про стягнення 1 000 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.08.2017р. порушено провадження у справі № 910/14242/17 та призначено до розгляду в судовому засіданні на 05.10.2017р.

04.10.2017р. через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про продовження строку вирішення спору та відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.10.2017р. суд, на підставі ч. 3 ст. 69 ГПК України, продовжено строк розгляду спору у справі № 910/14242/17 на п'ятнадцять днів та відкладено розгляд справи на 26.10.2017р.

24.10.2017р. через відділ діловодства суду від представника позивача отримано заяву про збільшення позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з відповідача 1 120 000 грн. основного боргу.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення умов Договору позики № 17/06ТР від 17.06.2015р. та Договору про переведення боргу № 2106/16-1 від 21.06.2016р. у визначений строк не повернув грошові кошти в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 1 120 000,00 грн.

26.10.2017р. через відділ діловодства суду від представника відповідача отримано відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 26.10.2017р. заява позивача про збільшення позовних вимог прийнята судом до розгляду, у зв'язку з чим має місце нова ціна позову, виходячи з якої вирішується спір.

Отже, позовні вимоги розглядаються в межах ціни позову - 1 120 000,00 грн., визначеної позивачем.

Присутній у судовому засіданні 26.10.2017р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні не заперечив проти заявлених позовних вимог та визнав заявлену до стягнення заборгованість.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем і відповідачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17.06.2015р. між ТОВ «Рів'єра-Фінанс» (за договором - позикодавець) та відповідачем (за договором - позичальник) було укладено Договір позики (поворот фінансової допомоги) № 17/06ТР (надалі - Договір) з Додатковою угодою від 18.06.2015р., згідно п.1.1 якого позикодавець надає позичальнику грошові кошти (суму позики), а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) у визначений даним договором строк.

Відповідно до п.2.1 договору, розмір позики за цим договором становить 13 053 950 грн.

Позика надається на безвідсотковій основі, тобто позикодавець не нараховує позичальнику та не отримує від останнього відсотки від суми позики (п.4.2 договору).

Як встановлено судом, згідно з випискою ПАТ «Фортуна-Банк» з рахунку ТОВ «Рів'єра-Фінанс» за період з 17.06.2015р. до 30.09.2015р., останній перерахував на рахунок позичальника кошти загалом у розмірі 5 220 000 грн.

Строк повернення позики - до 30.06.2016р. (п.5.1 Договору).

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Приписом ст. 1046 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Положеннями ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

21.06.2016 року між позивачем (за договором - новий боржник), ТОВ «Рів'єра-Фінанс» (за договором - кредитор) та відповідачем (за договором - первісний боржник) було укладено Договір про переведення боргу № 2106/16-1 (далі - Договір про переведення боргу), згідно з п.2. якого первісний боржник переводить на нового боржника частину боргу (грошового зобов'язання) у розмірі 4 976 524,80 грн., що виник на підставі Основного договору, а новий боржник погоджується виконати зазначене грошове зобов'язання в межах частини боргу на суму 4 976 524,80 грн. за цим договором новий боржник зобов'язується виконати зазначене грошове зобов'язання перед кредитором за основним договором до 30.06.2016р.

Приписами статті 520 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора.

Згідно ст. 521 Цивільного кодексу України, форма правочину щодо заміни боржника у зобов'язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу.

Згідно п. 3 договору, кредитор не заперечує проти заміни первісного боржника новим боржником в основному договорі, і підписуючи зі своєї сторони цей договір, дає свою згоду на відповідне переведення боргу в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Так, позивач, на виконання зазначених умов договору про переведення боргу перерахував на користь ТОВ «Рів'єра-Фінанс» 4 976 524,80 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи банківською випискою з рахунку позивача.

Згідно з п.5 договору про переведення боргу, у нового боржника виникає право вимоги до первісного боржника в межах переведеного на нового боржника первісним боржником боргу на суму 4 976 524,80 грн. Первісний боржник зобов'язаний сплатити цю суму новому боржнику в строк до 30.04.2017р.

Проте, відповідач в порушення умов п. 5. Договору про переведення боргу у визначений строк не сплатив позивачу, внаслідок чого виникла заборгованість за Договором про переведення боргу у сумі 1 120 000,00 грн.

Матеріали справи не містять доказів зміни строків за договором про переведення боргу сплати відповідачем вказаної суми позивачу.

Станом на дату звернення з даним позовом до суду, відповідач грошові кошти в сумі 1 120 000,00 грн. позивачу не сплатив, що також не заперечується відповідачем.

Таким чином, основна заборгованість відповідача перед позивачем за спірним договором про переведення боргу становить 1 120 000,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Суд відзначає, що жодних доказів відносно сплати відповідачем позивачеві 1 120 000,00 грн. сторонами спору під час розгляду справи представлено не було.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу за договором про переведення боргу 2106/16-1 від 21.06.2016рг. в розмірі 1 120 000,00 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Крім того, від представника відповідача 26.10.2017р. через відділ діловодства суду отримано відзив, в якому останній борг визнає в повному обсязі.

Згідно ч. 5 ст. 22 ГПК України відповідач має право визнати позов повністю або частково, а також має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати зустрічний позов.

У разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб (ч. 5 ст. 78 ГПК України).

З огляду на викладені положення законодавства та обставини справи, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить законодавству, не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб і, таким чином, суд приймає визнання відповідачем позову, поряд із власними висновками суду, для прийняття рішення про задоволення позову щодо стягнення суми заборгованості в розмірі 1 120 000,00 грн.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Техноопт-Торг" (03049, м. Київ, вул. Тополева, 4, оф. 19; 01024, м. Київ, вул. Круглоуніверситетська, 14; ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Інтел-Капітал" (02105, м. Київ, вул. П. Усенка, 8; ) 1 120 000 грн. - основного боргу та 16 800 грн. - витрат по сплаті судового збору. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 31.10.2017р.

Суддя А.І. Привалов