ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2017 року Справа № 921/503/16-г/4

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Бакуліної С.В. (доповідач),
суддів :Поляк О.І.,
Ходаківської І.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скаргиЗбаразької міської ради Тернопільської області
на постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 04.07.2017
у справі№ 921/503/16-г/4
Господарського суду Тернопільської області
за позовомФізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (далі ФОП ОСОБА_4)
до Збаразької міської ради Тернопільської області
провизнання недійсною додаткової угоди від 09.02.2015 до договору оренди землі
в судовому засіданні взяли участь представники :
від позивача: від відповідача:не з'явились не з'явились
В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду Тернопільської області (суддя Бурда Н.М.) від 16.05.2017, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду (головуючий суддя - Бонк Т.Б., судді: Бойко С.М., Якімець Г.Г.) від 04.07.2017, у справі №921/503/16-г/4 позов задоволено; визнано недійсною з моменту укладення додаткову угоду від 09.02.2015 до договору оренди землі від 01.11.2008, укладеного між ФОП ОСОБА_4, як орендарем, та Збаразькою міською радою Тернопільської області, як орендодавцем, зареєстрованого у Тернопільській філії ДЗК в м. Збараж 17.11.2008 за №63.

В касаційній скарзі Збаразька міська рада просить скасувати ухвалені судові акти та прийняти нове рішення про відмову в позові, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.288 Податкового кодексу України (далі ПК України), ст.ст.204, 237, 241, 640 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), ст.ст.43, 47, 42, 43 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України).

Відзиву на касаційну скаргу не надійшло.

Представники сторін не скористались правом на участь в засіданні суду касаційної інстанції.

Перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в постанові апеляційного господарського суду, Вищий господарський суд України дійшов до висновку, що касаційна скарга не належить до задоволення з огляду на таке.

ФОП ОСОБА_4 звернулася до Господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідача - Збаразької міської ради про визнання недійсною додаткової угоди від 09.02.2015 до договору оренди землі від 01.11.2008, зареєстрованого в Тернопільській філії ДЗК у м. Збараж 17.11.2008 за №63.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що додаткової угоди від 09.02.2015 до договору оренди землі від 01.11.2008 ФОП ОСОБА_4 не підписувала та не укладала, а відтак відсутнє її волевиявлення як сторони правочину на укладення вказаної додаткової угоди.

Судами встановлено таке.

01.11.2008 між ФОП ОСОБА_4, як орендарем, та Збаразькою міською радою Тернопільської області, в особі міського голови Бочарова М.Г., як орендодавцем, укладено договір оренди земельної ділянки несільськогосподарського призначення строком на 49 років для комерційного використання (для будівництва та обслуговування торгового спортивно-оздоровчого комплексу), загальною площею 1,28га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться по АДРЕСА_1. Вказаний договір відповідно до чинного законодавства було зареєстровано у Тернопільській філії ДЗК в м. Збараж 17.11.2008 за №63 (далі Договір).

Відповідно до умов п.10 Договору розмір орендної плати за користування даною земельною ділянкою вноситься орендарем у формі та розмірі 3% нормативної грошової оцінки (яка складає 355552,9 грн), що становить 10666,59грн в рік.

Вказана земельна ділянка на виконання умов Договору була передана в користування Орендарю на підставі Акта передачі-приймання земельної ділянки, що надається в оренду для комерційного використання на території Збаразької міської ради від 01.11.2008, підписаного представниками сторін та засвідченому відтисками їх печаток.

Як зазначав позивач, наприкінці 2015 року ним отримано відомості про те, що 09.02.2015 між відповідачем - Збаразькою міською радою, в особі діючого на даний час міського голови Полікровського P.C., як орендодавцем, та ОСОБА_4, як орендарем, на виконання рішення сесії Збаразької міської ради №771 від 08.07.2014 "Про затвердження нормативної грошової оцінки м. Збараж" укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 01.11.2008, якою змінено нормативну грошову оцінку землі, що становить 4794624 грн.

У матеріалах справи наявна копія Додаткової угоди від 09.02.2015 до договору оренди землі від 01.11.2008 (а.с.11), якою п.п.6, 10, 12, 14 договору оренди були викладені у новій редакції або доповнені. Зокрема, пункт 6 договору оренди викладено в наступній редакції : "Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 4794624,0грн". Додаткова угода підписана представниками обох сторін, щодо підпису позивача, то такий виконаний літерним шляхом (прописом) - "ОСОБА_4", на відміну від підпису у Договорі оренди, Акті приймання - передачі земельної ділянки, Розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки.

Листом №3682/10/1300 від 15.11.2016 Збаразьке відділення Кременецької ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області повідомило, що з огляду на внесені згідно додаткової угоди від 09.02.2015 зміни до договору оренди землі від 01.1 1.2008, станом на 10.06.2016 виникла заборгованість СПД ОСОБА_4 по орендній платі в розмірі 112817,45грн. Вказана заборгованість виникла 02.03.2015 в сумі 7704,35 грн та збільшувалася, починаючи з 30.03.2015, відповідно до щомісячних нарахувань орендної плати згідно вищевказаного договору та додаткової угоди до договору.

Зазначаючи про те, що додаткової угоди від 09.02.2015 до договору оренди землі від 01.11.2008 ФОП ОСОБА_4 не укладала, а відтак відсутнє її волевиявлення як сторони правочину на укладення вказаної додаткової угоди, та посилаючись на норми ч.3 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України, ФОП ОСОБА_4 звернулася до господарського суду з цим позовом.

Вирішуючи спір у справі, попередні судові інстанції правомірно виходили з такого.

Відповідно до приписів ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч.7 ст.179 Господарського кодексу України).

За приписами ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першої статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: 1) зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилався на той факт, що оспорюваний ним правочин підписано невідомою особою, а відтак відсутні підстави вважати його укладеним, проте дане твердження заперечується відповідачем.

З огляду на виявлені в процесі розгляду спору розбіжності між сторонами щодо факту підписання додаткової угоди від 09.02.2015 позивачем у справі, з метою ідентифікації підпису ФОП ОСОБА_4, проставленого на додатковій угоді від 09.02.2015 до договору оренди землі, укладеного 01.11.2008, ухвалою суду першої інстанції від 03.11.2016 у справі було призначено судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Тернопільському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, на вирішення якої поставлено наступне питання: "Чи дійсно підписувала ОСОБА_4 додаткову угоду від 09.02.2015 до договору оренди землі, укладеного 01.11.2008 ?".

Згідно експертного висновку №882/883/16-22 від 09.02.2017 експертом за результатами проведених досліджень встановлено наступне:

- способи технічного відтворення записів "ОСОБА_4" у наданих на дослідження двох примірниках додаткової угоди від 09.02.2015 до договору оренди землі, укладеного 01.11.2008 та у двох примірниках "Розрахунку розміру орендної плати за земельну ділянку..." не застосовувались. Ці записи виконано рукописним способом, без попередньої технічної підготовки;

- записи "ОСОБА_4" від імені орендаря у двох примірниках додаткової угоди від 09.02.2015 до договору оренди землі, укладеного 01.11.2008 та у двох примірниках "Розрахунку розміру орендної плати…", у рядку "Озн. ОСОБА_4" виконано не ОСОБА_4, а іншою особою.

Згідно ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами.

Згідно ч.4 ст.207 ЦК України якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Підпис іншої особи на тексті правочину, щодо якого не вимагається нотаріального посвідчення, може бути засвідчений відповідною посадовою особою за місцем роботи, навчання, проживання або лікування особи, яка його вчиняє.

Суди встановили, що матеріали справи не містять, а відповідачем не подано доказів підписання додаткової угоди від 09.02.2015 особою, що уповноважена на вчинення таких дій - позивачем у справі - ФОП ОСОБА_4, а також доказів передання нею повноважень на підписання такої додаткової угоди третій особі.

Згідно ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору.

Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

Згідно ст.642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Враховуючи наведені вище приписи законодавства, оскільки в процесі розгляду справи встановлено факт підписання додаткової угоди від 09.02.2015 до договору оренди землі, укладеного 01.11.2008, невстановленою особою, а не позивачем у справі - ФОП ОСОБА_4, що підтверджується зібраними у справі доказами, а також експертним висновком №882/883/16-22 від 09.02.2017, попередні судові інстанції дійшли вірного висновку про відсутність волевиявлення учасника правочину - позивача - на його укладення, що є порушенням вимог ч.3 ст.203 ЦК України, а відтак оспорюваний позивачем правочин обґрунтовано визнано недійсним в порядку ст.215 ЦК України з моменту укладення.

Твердження відповідача/скаржника про те, що позивач, з урахуванням взятих на себе зобов'язань згідно додаткової угоди від 09.02.2015 щодо зміни розміру орендної плати, подав в Збаразьке відділенням Кременецькою ОДПІ податкову декларацію з плати за землю, в якій врахована вже нова нормативно грошова оцінка вищезгаданої земельної ділянки, а також неодноразово звертався до міської ради з проханням про зменшення суми орендної плати, що свідчить про вчинення ним дій, спрямованих на виконання умов оспорюваного правочину як такого, що відбувся, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки по-перше, зі змісту долучених до справи матеріалів переписки між ФОП ОСОБА_4 та Збаразькою міською радою не вбачається висновку про те, що така переписка стосувалася розміру орендної плати, зміненого саме на підставі додаткової угоди від 09.02.2015; по-друге, прийняття до уваги таких обставин мало б місце під час вирішення спору щодо правочину, вчиненого представником з перевищенням повноважень, а не правочину, вчиненого невідомою особою, відносно якого (правочину) взагалі відсутнє волевиявлення одного з його учасників.

Доводи скаржника про те, що згідно з приписами Податкового кодексу України розмір орендної плати за землю не може бути меншим ніж той, що визначений у спірній додатковій угоді, колегією суддів також не приймаються до уваги, оскільки встановлення таких обставин не відноситься до предмету доказування у спорі про визнання правочину недійсним з підстав відсутності волевиявлення.

До того ж, умови пункту 14.1. договору оренди землі від 01.11.2008 пов'язують зміну розміру орендного платежу, який підлягає сплаті позивачем, саме з обставинами зміни, зокрема, розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, зміни коефіцієнта індексації, що свідчить про право Збаразької міської ради звернутись до суду з позовом про укладення додаткової угоди на підставі рішення суду, в тому числі і з підстав, унормованих у ст.288 ПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли ґрунтовного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, доводи касаційної скарги цього висновку не спростовують, а зводяться до намагання переоцінити встановлені судами обставини і досліджені докази, що згідно з приписами ст.ст.1115, 1117 ГПК України перебуває поза процесуальними межами повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1118, п.1 ч.1 ст.1119, ст.11111 ГПК України, Вищий господарський суд України ,-

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Збаразької міської ради Тернопільської області залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 04.07.2017 у справі № 921/503/16-г/4 залишити без змін.

Головуючий-суддя С.Бакуліна

Судді О.Поляк

І.Ходаківська