ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

18.10.2017р. Справа №905/123/15

за скаргою: №491-07/17 від 27.07.2017р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_1» на дії Приморського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у справі:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком», м.Маріуполь

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торг-Строй Компанія», м.Донецьк

про витребування майна з чужого незаконного володіння

за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торг-Строй Компанія», м.Донецьк

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком», м.Маріуполь

про відшкодування збитків в сумі 12000 грн

та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_1», м.Київ

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком», м.Маріуполь

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торг-Строй Компанія», м.Донецьк

про визнання договору зберігання б/н від 03.06.2014р. недійсним та витребування майна

за участю органу виконання судового рішення: Приморського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, м.Маріуполь

Головуючий суддя: Паляниця Ю.О.

Суддя: Чорненька І.К.

Суддя: Попов О.В.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

У засіданні брали участь:

від позивача (боржника): не зявився

від відповідача: не зявився

від третьої особи (скаржника, стягувача): ОСОБА_2 - за дов.

від органу виконання судового рішення: не зявився

Рішенням господарського суду Донецької області від 01.12.2015р. (головуючий суддя Бокова Ю.В., судді Говорун О.В. та Демідова П.В.) у задоволенні первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торг-Строй Компанія» відмовлено. В задоволенні зустрічних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Торг-Строй Компанія» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» про відшкодування збитків в сумі 12000 грн відмовлено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торг-Строй Компанія» на користь державного бюджету 1218 грн витрат з оплати судового збору. Провадження по справі в частині визнання договору зберігання б/н від 03.06.2014р. недійсним за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_1» припинено. Позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_1» в частині витребування майна з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» задоволено повністю. Витребувано з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_1» майно автогудронатор MASSENZA36U на базі КРАЗ 65053-0000300 кузов Y7A6188, державний номер НОМЕР_1. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_1» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1218 грн. У задоволенні позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_1» в частині витребування майна з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Торг-Строй Компанія» відмовлено.

05.02.2016р. на виконання вказаного рішення господарським судом Донецької області було видано відповідні накази.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_1» звернулось до господарського суду Донецької області зі скаргою №491-07/17 від 27.07.2017р. про:

- визнання дій заступника начальника Приморського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 неправомірними;

- скасування постанови заступника начальника Приморського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 про закінчення виконавчого провадження від 07.07.2017р. за №51087298.

У звязку із закінченням повноважень головуючого судді Бокової Ю.В., суддів Говоруна О.В. та Демідової П.В., було здійснено повторний автоматичний розподіл справи, внаслідок чого її передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Паляниці Ю.О., суддів Тарапати С.С. та Бойко І.А.

У звязку з відставкою судді Бойко І.А. та перебуванням судді Тарапати С.С. у відпустці, 27.09.2017р. здійснено повторний автоматичний розподіл судової справи, внаслідок чого відбулась заміна вказаних суддів на суддів Чорненьку І.К. та Попова О.В.

В обґрунтування скарги Товариство з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_1» посилається на те, що державним виконавцем не вчинено жодних дій, які були б направлені на пошук або виявлення майна, яке підлягає поверненню у відповідності до наказу №905/123/15 від 05.02.2016р. господарського суду Донецької області, що призводить до порушення законних прав та інтересів стягувача.

У поясненнях б/н від 25.09.2017р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_1» вказувало, що посилання державного виконавця на приписи норм ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» є необґрунтованими та безпідставними, оскільки у наказі №905/123/15 від 05.02.2016р. господарського суду Донецької області вказано про витребування майна з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_1». Крім того, як вказує скаржник, всупереч ст.36 зазначеного нормативно-правового акту, яка регламентує порядок розшуку транспортного засобу, державним виконавцем не здійснено заходів шодо розшуку майна стягувача.

Приморський відділ державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у судове засідання 18.10.2017р. не зявився, у запереченнях №51087298/8 від 04.09.2017р. просив відмовити у задоволенні скарги №491-07/17 від 27.07.2017р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_1» та зазначав, що державним виконавцем здійснено всі вичерпні заходи по виконанню виконавчого провадження №51087298; посилався на приписи ст.63 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою у разі невиконання без поважних причин боржником рішення, виконавець виносить постанову про накладення на останнього двох штрафів, а у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Крім того, орган виконання судового рішення просив суд здійснити розгляд скарги без участі власного представника.

Позивач (боржник) у судове засідання 18.10.2017р. не зявився, у відзиві на скаргу без номеру та дати, який надійшов до господарського суду 11.08.2017р., проти задоволення скарги заперечив.

Відповідач у судове засідання 18.10.2017р. не зявився, будь-яких пояснень по суті скарги не надав, витребуваних судом документів не представив. Одночасно, за висновками суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Торг-Строй Компанія» було належним чином повідомлено про час та місце розгляду скарги з урахуванням наступних обставин.

За приписами ст.64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається учасникам судового процесу за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Відповідно до п.11 листа №01-8/123 від 15.03.2007р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році» до повноважень господарських судів не віднесено в/становлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Статтею 93 Цивільного кодексу України встановлено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

За змістом ч.4 ст.89 вказаного Кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно з інформацією, яка наявна у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням відповідача є: 83030, Донецька обл., м.Донецьк, вул.Майська, буд.86А.

З огляду на те, що відповідач знаходиться на території, на яку не здійснюється пересилання поштової кореспонденції, на офіційному веб-порталі «Судова влада України» (dn.arbitr.gov.ua), у розділі «Новини та події суду» було розміщено оголошення про дату та час судового засідання у справі №905/123/15, призначеного, зокрема, на 18.10.2017р.

За приписами п.9.9 постанови №9 від 17.10.2012р. пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» у вирішенні питань, які виникають у розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) мають застосовуватися положення ГПК, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема, статей 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 62, пунктів 1 - 3, 5, 6, 9 частини першої статті 63, статті 64, розділів XI, XII, XII1 ГПК тощо.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобовязують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Згідно із п.3.9.2 постанови №18 від 26.12.2011р. пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За висновками суду, незважаючи на те, що орган виконання судового рішення, позивач (боржник) та відповідач у судове засідання не зявились, скарга може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а відсутність вказаних учасників судового спору не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Разом з цим, судом враховано приписи ч.2 ст.121-2 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Оцінюючи подані учасниками судового процесу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що скарга №491-07/17 від 27.07.2017р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_1» підлягає задоволенню, враховуючи наступне:

Згідно із ст.4-5 Господарського процесуального кодексу України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обовязкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

За приписом ст.115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

За змістом ст.116 Господарського процесуального кодексу України виконання рішення суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

На виконання рішення господарського суду Донецької області від 01.12.2015р. по справі №905/123/15 господарським судом Донецької області було видано, зокрема, наказ від 05.02.2016р. про витребування з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_1» автогудронатора MASSENZA 36U на базі КРАЗ 65053-000300-02, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV від 21.04.1999р. встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст.2, ст.6, ч.1 ст.11 вказаного нормативно-правового акту примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець зобов?язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та способом, передбаченим Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV від 21.04.1999р. державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV від 21.04.1999р. державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. У заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач вправі зазначити відомості що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання інших доходів, місцезнаходження його майна тощо), а також шляхи отримання ним коштів, стягнутих з боржника.

Як свідчать матеріали розгляду скарги, наказ господарського суду Донецької області від 05.02.2016р. був предявлений до виконання в Приморський відділ державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції.

Постановою від 16.05.2016р. державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_4 відкрито виконавче провадження №51087298 з примусового виконання наказу від 05.02.2016р., а згідно з постановою від 07.07.2017р. виконавче провадження закінчено.

При цьому, державний виконавець керувався приписами п.11 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», а також посилався на зміст ст.63 вказаного нормативно-правового акту та неможливість виконання рішення без участі боржника.

05.10.2016р. набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016р., з дня набрання чинності яким втрачає чинність Закон України «Про виконавче провадження» №606-ХІV від 21.04.1999р., крім статті 4, яка втрачає чинність через три місяці з дня набрання чинності цим Законом.

Як встановлено у ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно зі ст.5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

В силу норм п.7 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016р., який набрав чинності 05.10.2016р., виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

За змістом рішення №1-рп/99 від 09.02.1999р. Конституційного Суду України дія нормативно-правового акта починається з моменту набрання цим актом чинності та припиняється з втратою ним чинності, тобто до події чи факту застосовується той закон або нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

За приписами п.11 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016р. (в редакції станом на 07.07.2017р.) виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Згідно зі ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016р. за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження (ч.1). У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч.2). Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (ч.3). Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (ч.4).

Відповідно до ст.32 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV від 21.04.1999р. заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно зі ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016р. заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання поліцією (ч.ч.2, 3 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016р.).

За приписами п.п.22-24 розділу VIII «Порядок звернення стягнення на майно боржника» Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом №512/5 від 02.04.2012р. Міністерства юстиції України, передача стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі, здійснюється в установлений виконавцем строк за участю сторін виконавчого провадження. У разі наявності інформації про місцезнаходження предметів, зазначених у виконавчому документі, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження вказує час та місце примусового виконання рішення про передачу стягувачу присуджених предметів, а також попереджає стягувача про повернення йому виконавчого документа на підставі пункту 4 частини першої статті 37 Закону, якщо він не з'явиться на виконання без поважних причин. Виконавець в присутності понятих вилучає у боржника предмети, зазначені у виконавчому документі, і передає їх стягувачу або його представнику, про що складає акт передачі. Акт складається у трьох примірниках. Один примірник акта залишається у виконавчому провадженні, інші - вручаються стягувачу та боржникові або їх представникам під підпис. В акті зазначаються реквізити виконавчого документа та номер виконавчого провадження, прізвища, імена та по батькові виконавця, сторін виконавчого провадження та інших осіб, які беруть участь у передачі майна, короткий опис майна. Акт підписується виконавцем та сторонами виконавчого провадження, а також іншими особами, які беруть участь у передачі майна. У разі відмови сторін виконавчого провадження від підпису про це зазначається в акті. У разі відсутності боржника та якщо рішення може бути виконано без його участі, виконання рішення проводиться за участю стягувача або його представника та двох понятих.

Як свідчать матеріали розгляду скарги, у п.п.2, 3 резолютивної частини постанови Приморського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції від 16.05.2016р. про відкриття виконавчого провадження №51087298, боржнику запропоновано добровільно виконати наказ №905/123/15 від 05.02.2016р. протягом 7 днів з моменту винесення постанови; при невиконанні рішення в наданий для добровільного виконання строк виконати його в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, повязаних з провадженням виконавчих дій.

Згідно з постановами від 02.06.2016р. та 14.06.2016р. Приморським відділом державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, за невиконання вимог державного виконавця та невиконання рішення суду, з посиланням на ст.ст.11, 89 Закону України «Про виконавче провадження», накладено штраф у загальному розмірі 3060 грн.

Органом виконання судового рішення також надано до матеріалів справи акти від 02.06.2016р. та 14.06.2016р., складені при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження про зобовязання ТОВ «Альтком» повернути майно ТОВ «Райффайзен ОСОБА_1», згідно з якими констатовано невиконання боржником вимог державного виконавця про надання транспортних засобів, належних до передачі стягувачу. При цьому, вказані акти складені без посилання на певний номер виконавчого провадження (зведеного виконавчого провадження), а визначене у їх тексті найменування боржника не відповідає найменуванню боржника за наказом від 05.02.2016р. у справі №905/123/15 (ТОВ «Альтком», замість вірного ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком»).

Відтак, вказані акти взагалі не приймаються судом в якості доказів вчинення державним виконавцем дій, спрямованих на примусове виконання наказу від 05.02.2016р.

Будь-яких інших доказів вчинення державним виконавцем дій з примусового виконання розглядуваного наказу Приморським відділом державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області до матеріалів справи не представлено. Свідчень того, що державним виконавцем виконувались вимоги, зокрема, ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016р. суду не надано.

З наведеного вбачається, що державний виконавець взагалі не приступав до виконання рішення в примусовому порядку.

При цьому, 07.07.2017р. заступником начальника Приморського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 прийнято рішення про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу №905/123/15 від 05.02.2016р., про що винесено відповідну постанову.

Дослідивши матеріали виконавчого провадження, суд встановив, що доказів відсутності у Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» спірного майна та вчинення належних виконавчих дій матеріали справи не містять. У чому полягає неможливість виконання рішення суду без участі боржника органом виконання судового рішення не обґрунтовано, а судом не встановлено.

Посилання органу виконання судового рішення на неможливість застосування приписів ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016р. з огляду на те, що майно належить стягувачу, а не боржнику, не приймаються судом до уваги, виходячи з того, що таке буквальне тлумачення норм закону зводить нанівець увесь сенс інституту виконавчого провадження.

Беручи до уваги, що рішенням господарського суду Донецької області від 01.12.2015р. у справі №905/123/15 було витребувано з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_1» автогудронатор MASSENZA36U на базі КРАЗ 65053-0000300 кузов Y7A6188, державний номер НОМЕР_1, а не зобовязано боржника передати це майно стягувачу, за висновками суду, підстави для прийняття оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження №51087298 на підставі приписів ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні. Ці дії можуть бути виконані і без участі боржника.

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку, що дії державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження №51087298 є неправомірними, внаслідок чого постанова від 07.07.2017р. заступника начальника Приморського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 про закінчення виконавчого провадження є недійсною, а скарга №491-07/17 від 27.07.2017р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_1» такою, що підлягає задоволенню.

При цьому, судом враховано приписи п.32 Інформаційного листа №01-08/369 від 29.06.2010р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів України у 2009 році щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України», у відповідності до якого вимога скаржника щодо скасування постанови чи іншого акта органу Державної виконавчої служби за своєю правовою природою тотожна вимозі про визнання їх недійсними. Тому у господарського суду відсутні правові підстави для відмови в задоволенні скарги лише з тієї причини, що в ній зазначається про скасування відповідної постанови (акта), а не про визнання його недійсним. Господарський же суд, приймаючи судове рішення по суті скарги, має в будь-якому разі враховувати положення, викладене в названому роз'ясненні президії Вищого господарського суду України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити скаргу №491-07/17 від 27.07.2017р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_1» про:

- визнання дій заступника начальника Приморського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 неправомірними;

- скасування постанови заступника начальника Приморського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 про закінчення виконавчого провадження від 07.07.2017р. за №51087298.

Визнати неправомірними дії заступника начальника Приморського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3

Визнати недійсною постанову заступника начальника Приморського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 про закінчення виконавчого провадження від 07.07.2017р. за №51087298.

Ухвала суду набирає законної сили в день її прийняття та згідно зі ст.115 Господарського процесуального кодексу України є обовязковою на всій території України.

Головуючий суддя Ю.О.Паляниця

Суддя І.К. Чорненька

Суддя О.В. Попов