ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"06" листопада 2017 р. Справа № 903/837/17

Суддя господарського суду Волинської області Шум М.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі 903/837/17

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача 1: фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до відповідача 2: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агропродторг"

про визнання недійсними договору поворотної фінансової допомоги та договору іпотеки

Встановив: ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Володимировича та Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агропродторг" про визнання недійсними договору поворотної фінансової допомоги від 21.06.2017р. та договору іпотеки №6843 від 04.08.2017р..

До позову додано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на всі основні засоби і нерухоме майно СГ ТОВ «Агроп¬родторг», та заборонити відповідачам, третім особам відчуження (в т.ч. передачу в заставу, іпотеку, до статутного капіталу юридичних осіб); звернення стягнення; задоволення вимог іпотекодержателя; перереєстрацію прав власності на основні засоби СГ ТОВ «Агропродторг», в т.ч. щодо такого майна: Водонасосної (літер 1-1) загальною площею 32,5 кв.м., розташовану за адресою АДРЕСА_1; Насосної станції (літер Ж-1) загальною площею 93,2 кв.м., розташовану за адресою АДРЕСА_1; Цеху хлібобулочних виробів (приміщення №21,з №26 по №40) (літер 0-1) загальною площею 873,2 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1; Цеху макаронних виробів (приміщення №№1-20, №№22-25) (літер 0-1) за-гальною площею: 434,3 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1; Земельної ділянки площею 0,6266 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, цільове призначення - для обслуговування виробничої бази, кадастровий номер: НОМЕР_1.

На думку заявника, спірні правочини укладені під час існування судових спорів між ним, як колишнім учасником СГ ТОВ «Агропродторг» та товариством, з метою передати майнові активи товариства третім особам. Вказує, що за умовами Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель має можливість продати іпотечне майно третій особі, звернути на нього стягнення чи отримати іпотечне майно в рахунок задоволення своїх вимог, а отже є обґрунтовані підстави вважати, що товариство має намір переоформити право власності на нерухоме майно на третій осіб. У зв'язку з цим є всі підстави для забезпечення позову шляхом накладення арешту і заборони відчуження на майно товариства, в т.ч. передане в іпотеку. Позивач вважає, що у випадку визнання недійсними договорів без забезпечення позову його інтереси не будуть захищені, оскільки майно може перейти до третіх осіб (добросовісних набувачів), з огляду на що захист його прав буде унеможливлений.

Згідно ч.2 п.2 постанови Пленуму ВГСУ №16 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" питання про забезпечення позову може вирішуватися господарським судом як без проведення окремого судового засідання, так і в засіданні з викликом представників сторін, інших учасників судового процесу із заслуховуванням їх думки.

Відповідно до ст.66 Господарського процесуального кодексу України(далі - ГПК України), господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно ст.67 ГПК України, позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст.33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Згідно ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.2 ст. 36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Згідно ч.3 п.1 постанови Пленуму ВГСУ №16 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

В клопотанні не наведено обставин і до нього не додано доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, може утруднити або зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Окрім того, доводи заяви ґрунтується на припущеннях позивача.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, без виклику представників сторін, оцінюючи подані сторонами докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному й об'єктивному розгляді, та враховуючи, що заявник не довів фактичні обставини, з якими пов'язує застосування заходів до забезпечення позову, а саме накладення арешту майно відповідача 2, дійшов до висновку, що зазначена заява підлягає відхиленню, як необґрунтована.

Керуючись ст.ст.66, 67, 86 ГПК України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 за №б/н від 01.11.2017р.(вх.№01-67/34/17 від 02.11.2017р.) про забезпечення позову у справі 903/837/17 - відмовити.

Суддя М. С. Шум