ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.11.2017 Справа № 907/608/17

За позовом публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м. Київ в особі Закарпатської філії ПАТ "Укртелеком", м. Ужгород

до відповідача управління соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації, м. Хуст

про стягнення суми 39076,19 грн.

Головуючий суддя Г.Й. Бобрик

за участі представників:

від позивача -ОСОБА_1, довіреність №1153 від 12.12.2016

від відповідача - ОСОБА_2, начальник управління

Суть спору: публічне акціонерне товариство "Укртелеком", м. Київ в особі Закарпатської філії ПАТ "Укртелеком", м. Ужгород звернулось з позовом до відповідача управління соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації, м. Хуст про стягнення суми 39076,19 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань в частині здійснення компенсаційних виплат за надані позивачем телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, за спірний період з грудня 2015 р. по 2016 р.

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 19.09.2017 справу №907/608/17 прийнято до свого провадження, розгляд справи призначено на "02" жовтня 2017 р.

У судовому засіданні в порядку ст.77 Господарського процесуального кодексу України за згодою представників сторін оголошувалась перерва до 17.10.2017 11 год. 00 хв., перерву продовжено до 06.11.2017 11 год. 00 хв.

Відповідачем подано письмовий відзив на позов № 782/01-10 від 24.03.2017, згідно з яким у задоволенні позову просить відмовити повністю. Заперечення мотивовані з посиланням на відсутність між позивачем та відповідачем договірних зобов"язань. Крім того зазначає, що оскільки Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" регіонам України не передбачена субвенція з Державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з послуг зв"язку, то у відповідача відсутній обов"язок щодо здійснення компенсаційних виплат за надані позивачем телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати.

Крім того відповідачем заявлено, що у надісланих інформаціях за формою "2 пільга", які подав ПАТ "Укртелеком", виявлено розбіжності на загальну суму 608,52 грн. у зв"язку наявність помилок в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, а саме «вибув», « зміна місця проживання», «втрата статусу».

Представником позивача на спростування заперечень відповідача щодо розміру суми боргу зазначено, що твердження відповідача є безпідставними, оскільки відповідно до п.3 «Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги», затвердженого постановою КМ України від 29.01.03 №117, відповідальність за внесення до реєстру уточнень покладена на відповідача. Невиконання управлінням соцзахисту вимог Положення не позбавляє пільговиків права на пільги та не звільняє ПАТ «Укртелеком» від обовязку надавати їх в повному обсязі.

Наголошено, що кожному із зазначених в списках осіб пільга надавалась на підставі документів, які підтверджують право на пільгу, як це передбачено п. 89 «Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг» (затверджені постановою КМ України від 11.04.12 №295) (реквізити посвідчень пільговиків зазначені в таблиці). Згідно п. 11 «Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сімї», затвердженого постановою КМ України від 04.06.2015 №389, нараховані за надані телекомунікаційні послуги особам, право на пільгу яких залежить від величини середньомісячного доходу, ПАТ «Укртелеком» здійснював на підставі списків, одержаних від УСЗН у електронному вигляді.

Стосовно розрахунків за пільговиків, які зняті з обліку, зазначено, що відповідно до п.11 «Положення про єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги», затвердженого постановою КМ України від 29.01.03 №117, ПАТ «Укртелеком» здійснює перерахунок на користь УСЗН в наступному місяці після одержання інформації. З огляду на викладене, запереченян відповідача не містять належних обґрунтувань для зміни ціни позову.

Під час судового розгляду справи по суті представником позивача позовні вимоги підтримано в повному обсязі з посиланням на викладені у позовній заяві. Просить позов задоволити повністю.

Представником відповідача пітримано заперечення щодо позовних, наведених у письмовому відзиві на позов. В задоволенні позову просить відмовити повністю.

Вивчивши та дослідивши наявні в матеріалах справи документальні докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» є оператором телекомунікацій і включений до реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері звязку та інформатизації. Позивач надає телекомунікаційні послуги фізичним особам, в тому числі і тим, що мають визначені законодавством пільги з їх оплати.

Відповідно до п. 3 ст. 63 Закону України «Про телекомунікації» телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Пунктом 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджені постановою Кабінету міністрів України від 11 квітня 2012 року № 295, визначено, що встановлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред'явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Позивачем упродовж 2015 р. - 2016 р. надавалися телекомунікаційні послуги на пільгових умовах громадянам Хустського району Закарпатської області, що включені до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги та на яких поширювались дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу", Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус", Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Закону України "Про охорону дитинства", Закону України "Про жертви нацистських переслідувань". так, протягом періоду з січня 2016 р. по грудень 2016 р. надано послуги на суму 38722,19 грн. Крім того, станом на 1 січня 2016 р. за відповідачем рахувалась заборгованість за грудень 2015 р. в розмірі 354,00 грн.

Згідно з пп б п.4 ч.1 ст.89 та ст.102 Бюджетного кодексу України, видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 (надалі - Постанова №256) затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету (надалі Порядок №256), якими встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Відповідно до п.3 Порядку №256 головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (надалі - головні розпорядники коштів).

Таким чином, розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг у Хустському районі Закарпатської області є Управління соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації, а отже, на підставі вищезазначених норм законодавства та положень Порядку №256 відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян, здійснюється відповідачем за рахунок державних субвенцій.

Згідно до п.5 Порядку №256, головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського, Автономної Республіки Крим і обласного значення): зокрема, до 22 числа місяця, що настає за звітним, - щодо пільг з послуг зв'язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів.

Відповідно до п.6 Порядку №256, фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського, Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі актів звіряння, зазначених у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, м.м. Києві та Севастополі: зокрема, до 25 числа місяця, що настає за звітним, - щодо пільг з послуг зв'язку, зокрема доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів.

Відповідно до ч.1 п.8 Порядку №256 отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків. При цьому головні розпорядники коштів у пятиденний термін здійснюють розрахунки з постачальниками відповідних послуг (ч.2 п.8 Порядку №256).

Всупереч положенням чинного законодавства, а саме п.5 Порядку №256, відповідачем не були підготовлені та направлені позивачу відповідні акти звіряння.

Зазначені акти звіряння розрахунків щодо абонентів пільгової категорії населення за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2016 р. на загальну суму 38722,19 грн. були складені позивачем та направлені відповідачу для проведення звірки взаєморозрахунків (дублікати актів звірки та доказів про надіслання відповідачеві щомісячних актів звірки додано до матеріалів справи). Однак, витрати в загальному розмірі 38722,19 грн., понесені позивачем внаслідок надання протягом січня - грудня 2016 р. телекомунікаційних послуг споживачам, які мають передбачені чинним законодавством України пільги на їх отримання, відповідачем відшкодовані не були. Крім того, до предмету спору позивачем включено суму 354,00 грн. заборгованості за грудень 2015 р. На підтвердження суми залишку заборгованості надано підписані сторонами акти розрахунків та протокол - погодження очікуваних нарахувань за грудень 2015 р., копію розрахунку видатків та виписку про проведені відповідачем розрахунки в грудні 2015 р. та помісячний розрахунок невідшкодованих сум.

За змістом частини першої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно з частиною 3 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події (ч.6 ст.11 ЦК України).

Згідно зі статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо забезпечення пільгових умов задоволення потреб у товарах та послугах окремим категоріям громадян, які потребують соціальної підтримки.

Відповідно до вимог частини першої статті 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" виключно законами України визначаються, зокрема, пільги щодо оплати послуг зв'язку та критерії їх надання.

Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (ч.2 ст.19).

Статтею 20 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" визначено основні засади фінансового забезпечення надання державних соціальних гарантій. Серед іншого установлено, що надання державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок бюджетів усіх рівнів, коштів підприємств, установ і організацій та соціальних фондів на засадах адресності та цільового використання. Розрахунки і обґрунтування до показників видатків на соціальні цілі у проектах Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів здійснюються на підставі державних соціальних стандартів, визначених відповідно до цього Закону. Розробка та виконання Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів здійснюються на основі пріоритетності фінансування видатків для забезпечення надання державних соціальних гарантій.

За приписами частини першої статті 102 Бюджетного кодексу України видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті "б" пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з підпунктом "б" пункту 4 частини першої статті 89 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об'єднаних територіальних громад належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення, у тому числі на державні програми соціального захисту, зокрема на пільги окремим категоріям громадян.

Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року № 256 з наступними змінами і доповненнями. Згідно з пунктом 2 цієї постанови Кабінет Міністрів установив, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів: ведуть персоніфікований облік отримувачів пільг за соціальною ознакою згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 р. N 117 "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги"; здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету визначає відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу України механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, у тому числі й щодо надання пільг з послуг зв'язку за рахунок субвенцій з державного бюджету (п.1 Порядку).

Головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (п.3 Порядку).

Пунктом 5 Порядку визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій - до 22 числа місяця, що настає за звітним щодо пільг з послуг зв'язку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 року N 117 затверджено Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, який створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із законами України.

Управління праці та соціального захисту населення районних держадміністрацій (уповноважені органи) організовують збирання, систематизацію і зберігання інформації про пільговиків та забезпечують її автоматизоване використання для контролю за відомостями, які подаються підприємствами та організаціями, що надають послуги, для розрахунків за надані пільговикам послуги; ведуть облік пільговиків; вносять до Реєстру відповідні уточнення у разі визнання такими, що втратили чинність, чи зупинення дії законодавчих актів, на підставі яких пільговики отримують пільги (п.3 Реєстру).

Підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою "2-пільга" (п.10 Реєстру).

Пунктом 11 Реєстру визначено, що уповноважений орган щомісяця звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не провадить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації. Після проведення розрахунків з підприємствами та організаціями, що надають послуги, складає: реєстр погашення заборгованості перед підприємствами та організаціями, що надають послуги, згідно з формою "5-пільга" та реєстр розрахунків згідно з формою "7-пільга"; акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою "3-пільга".

Позивач є одним із постачальників послуг зв'язку і в силу закону зобовязаний надавати окремим категоріям споживачів визначені законами України пільги щодо оплати послуг зв'язку.

Управління соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації Закарпатської області уповноважене вести персоніфікований облік утримувачів пільг, звіряти інформацію постачальників пільгових послуг та здійснювати розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги, та звітувати про проведені розрахунки.

Позивач надсилав відповідачу, як уповноваженому органу, на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у січні грудні 2016 року, згідно з формою "2-пільга". У свою чергу відповідач повинен був звірити інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходила від відповідача щодо надання пільгових послуг і в разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не проводити розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації.

Відповідач повинен був здійснити розрахунки з позивачем, як постачальником послуг на підставі поданих ним щомісячних звітів щодо послуг, наданих у січні грудні 2016 року особам, які мають право на відповідні пільги, однак такого розрахунку не здійснив.

При цьому, відповідач не заперечив отримання ним розрахунків позивача щодо вартості послуг, наданих пільговикам у січні грудні 2016 року, згідно з формою "2-пільга" та вартості цих наданих послуг. Також, відповідач не вказав про виявлення при звірянні цих розрахунків розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру наданих пільг.

Непроведення розрахунків із позивачем за надані пільговикам у січні грудні 2016 року послуги в загальній сумі 38722,19 грн. відповідач пояснює відсутністю договірних відносин між сторонами, відсутністю в Законі України «Про державний бюджет на 2016 рік» субвенцій на означені цілі та відсутністю коштів у місцевому бюджеті.

Такі доводи відповідача суперечать закону і не можуть слугувати підставою для відмови у позові. Адже пільги щодо оплати послуг зв'язку та критерії їх надання, як один із видів державних соціальних гарантій, визначаються законами України і є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності. Відтак, позивач зобовязаний був надавати пільги з послуг зв'язку визначеним категоріям громадян, а держава в особі її уповноважених органів повинна відшкодувати вартість наданих пільг. При цьому, чинне законодавство не вимагає укладення договору про відшкодування витрат за надані послуги зв'язку пільговим категоріям громадян, як необхідної умови відшкодування пільг. Права та обов'язки сторін у справі виникли безпосередньо із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України.

Відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність боржника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідні правові позиції узгоджуються із прецедентною практикою Європейського суду з прав людини. Так, і рішеннях ЄСПЛ справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005, у справі "Бакалов проти України" від 30.11.2004 зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України встановлено, що зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень ч. 1-4 ст. 48 Бюджетного кодексу України.

З вищенаведених обґрунтувань вбачається, що управління соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації відповідає за зобов'язаннями, які виникли безпосередньо із закону, щодо відшкодування витрат з надання телекомунікаційних послуг пільговій категорії громадян, які проживають на території Хустського району. Така відповідальність не може ставитись в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Посилання відповідача на відсутність відповідних бюджетних призначень та ненадходження на рахунок відповідача цільових коштів державних субвенцій як на обставини, які виключають його обов"язок з оплати послуг, наданих позивачем пільговим категоріям громадян, суд вважає безпідставним.

Будь-яких доказів на підтвердження виконання належним чином та в повному обсязі зобов"язань по відшкодуванню витрат, понесених позивачем за період з січня 2016 року по грудень 2016 року (включно) внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах, відповідач суду не надав. Надані позивачем докази підтверджують наявність вказаної у позові заборгованості, існування та розмір якої відповідач в установленому порядку не спростував. Позовні вимоги про стягнення 39076,19 грн. заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах підлягають задоволенню в повному обсязі.

При цьому суд зазначає, що відносини, які виникають між бюджетними установами та небюджетними підприємствами із залученням бюджетних коштів, не є бюджетними, та відносяться до цивільно - правових. Для таких цивільно - правових відносин характерна юридична рівність сторін. Тобто бюджетна установа, як отримувач і розпорядник бюджетних коштів, не має будь - яких привілеїв чи пільг у рамках виконання своїх зобов"язань у відносинах, зокрема, з відшкодування витрат за надані телекомунікаційні послуги на пільгових умовах.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання).

Відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 встановлено обов"язок головних розпорядників коштів місцевих бюджетів здійснювати розрахунки з постачальниками послуг на підставі щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, що мають право на пільги. Матеріалами справи підтверджується, що у відповідності до нормативно встановлених вимог, зокрема, згідно п.10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №117) позивач надсилав щомісячно на електронну адресу відповідача щомісячні (за період січень-грудень 2016р.) Розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов"язаних з наданням пільг. Окрім того, позивачем надіслано позивачу щомісячні акти звіряння розрахунків (Форма 3-пільга), оскільки всупереч вимог п.11 вказаного Положення такі акти звірки відповідач не складав.

Таким чином, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Телекомунікаційні послуги на пільгових умовах позивачем надавались не за власною ініціативою, а на виконання імперативних законодавчих вказівок щодо цього. Як наслідок, уповноважений на те державою орган відповідач у справі, в силу закону, має ці витрати позивачу відшкодувати за рахунок бюджетних коштів.

Отже, позовні вимоги є законними та обґрунтованими матеріалами справи, відповідачем не спростовані та підлягають задоволенню судом в повному обсязі в розмірі 39076,19 грн.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати позивача по оплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн. суд покладає на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4-3, 33, 43, 49, 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2.Стягнути з управління соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації (90400, Закарпатська область, м. Хуст, вул.Поперечна, 1, код 03192916) на користь публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Закарпатської філії ПАТ «Укртелеком» (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Кирила і ОСОБА_2, 4, код 21560766, р/р 1 в АТ «Ощадбанк» м. Київ МФО 3004650) 39076,19 грн. ( тридцять дев"ять тисяч сімдесят шість грн. 19 коп.) та 1600,00 грн. ( одна тисяча шістсот грн. 00 коп.) відшкодування витрат по сплаті судового збору. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду.

Вступну та резолютивну частини рішення проголошено 06.11.2017 року.

Повне рішення складено 08.11.2017 року.

Суддя Бобрик Г.Й.