донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

08.11.2017р. справа № 905/375/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3

за участю представників сторін:
від позивача:не зявився
від відповідача:ОСОБА_4 за довіреністю
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ
на рішення Господарського суду Донецької області
від07.09.2017
по справі№ 905/375/17 (головуючий суддя: Паляниця Ю. О., судді: Курило Г. Є., Тарапата С. С.)
за позовомПублічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго», м. Курахове, Донецька область
простягнення 145 155,66 грн

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ (далі «Позивач») звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго», м. Курахове, Донецька область (далі «Відповідач») суми пені в розмірі 80 799,55 грн, суми 3% річних у розмірі 23 328,84 грн та суми інфляційного збільшення заборгованості в розмірі 41 027,27 грн.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 07.09.2017р. по справі № 905/375/17 у задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» відмовлено в повному обсязі.

Позивач, не погодившись з прийнятим рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного господарського суду, в якій просить зазначене рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Заявник апеляційної скарги вважає, що рішення Господарського суду Донецької області у цій справі не можна вважати законним та обґрунтованим, оскільки останнє ґрунтується на помилкових висновках суду і є таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В основу заперечень скаржника покладено твердження про неможливість застосування до спірних правовідносин приписів ОСОБА_5 України «Про заходи спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії» № 1730-VIII від 03.11.2016р., оскільки відповідач не включений до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, визначеному ст.. 1 зазначеного ОСОБА_5.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями було сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий (суддя-доповідач) Татенко В. М., судді Марченко О. А., Чернота Л. Ф.

Судом апеляційної інстанції, під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення були створені необхідні умови для всебічного та повного розгляду справи в суді, а саме: повідомлення належним чином про час та місце судового розгляду та витребування у сторін необхідних доказів та пояснень для правильного вирішення спору.

Фіксація судового процесу апеляційної інстанції здійснювалась за допомогою засобів аудиофіксації у порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

07.11.2017р. до відділу організаційної роботи, документального забезпечення та канцелярії Донецького апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» надійшов відзив № 06-11/2017 від 06.11.2017р. на апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», який було розглянуто судовою колегією та долучено до матеріалів справи.

Представник позивача у судове засідання не зявився, поважність причин неявки апеляційному суду не повідомив.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи викладені у зазначеному вище відзиві на апеляційну скаргу, звернувся до судової колегії з проханням залишити без змін рішення Господарського суду Донецької області від 07.09.2017р. по справі № 905/375/17, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» без задоволення.

Приймаючи до уваги те, що явка представників сторін (учасників судового процесу) у судове засідання не була визнана обов'язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі представника позивача, адже наявних матеріалів і витребуваних додатково відомостей достатньо для надання належної правової оцінки правовідносинам у цій справі.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає рішення господарського суду ухваленим з дотриманням норм чинного законодавства, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 17.01.2014р. між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі «Продавець») та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» (далі «Покупець») був укладений договір купівлі-продажу природного газу №28/170114-ПР, згідно з п.1.1 якого продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» за кодом згідно з УКТ ЗЕД НОМЕР_1, а покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

За правилами п.2.1 договору №28/170114-ПР від 17.01.2014р. (в редакції додаткової угоди №4 від 28.11.2014р.) продавець передає покупцеві з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. газ обсягом до 6163,235 тис. куб. м (серпень 2368,791, вересень 1865,880, жовтень 498,564, грудень 1430,000).

За змістом п.5.2 укладеного сторонами правочину (в редакції додаткової угоди №4 від 28.11.2014р.) до сплати за 1000 куб. м газу належить 6 384,70 грн, крім того ПДВ 20% - 1 276,94 грн, всього з ПДВ 7 661,64 грн.

За змістом п.6.1 договору №28/170114-ПР від 17.01.2014р. остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У відповідності до п.7.2 договору №28/170114-ПР від 17.01.2014р., у разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов договору він у безспірному порядку повинен сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до п.11 договору №28/170114-ПР від 17.01.2014р. останній набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює свою дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.01.2014р. і діє в частині поставки природного газу до 31.12.2014р., а в частині проведення розрахунків за газ та послуг з його транспортування до повного погашення заборгованості.

Як свідчать матеріали справи, на підставі договору №28/170114-ПР від 17.01.2014р. позивачем та відповідачем був підписаний, зокрема, акт б/н від 31.12.2014р. приймання-передачі природного газу (з урахуванням послуги на транспортування) у грудні 2014 року на суму 6 210 502,40 грн.

Відповідач, в свою чергу, здійснив оплату поставленого позивачем газу в повному обсязі, однак з порушенням умов п. 6.1. договору, у звязку з чим позивач вимагає стягнути з відповідача спірну суму пені, інфляційних нарахувань та 3% річних.

Приймаючи спірне рішення по цій справі, місцевий господарський суд обґрунтовано дійшов висновку про порушення відповідачем строків оплати вартості отриманого газу та набуття 30.112016р. чинності ОСОБА_5 № 1730-VIII.

Донецький апеляційний господарський суд, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, дослідивши всі обставини в їх сукупності, оцінивши надані сторонами на підтвердження їх вимог докази, погоджується з таким висновком місцевого господарського суду огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір - це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. До зобов'язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов'язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який правочин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов'язань.

Сторони є вільними в укладенні договору, у виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України ).

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків; сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; також сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд (стаття 6 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Оскільки відповідачем свої зобовязання з оплати поставленого протягом спірного періоду природного газу виконано з порушенням умов п. 6.1 Договору, позивач звернувся до Господарського суду Донецької області з вимогою про стягнення з відповідача суми пені в розмірі 80 799,55 грн, суми 3% річних у розмірі 23 328,84 грн та суми інфляційного збільшення заборгованості в розмірі 41 027,27 грн.

Колегія суддів зауважує, що 30.11.2016р. набув чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Сфера дії цього ОСОБА_5 визначена статтею 2, згідно якої дія цього ОСОБА_5 поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Згідно ч. 1 ст. 1 ОСОБА_5 № 1730-VIII процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 ОСОБА_5 №1730-VIII на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим ОСОБА_5, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим ОСОБА_5.

З огляду на те, що основний борг відповідача був погашений до набрання чинності ОСОБА_5 №1730-VIII, нараховані пеня, інфляційні та річні за несвоєчасну оплату суми основного боргу, підлягають списанню з 30.11.16., що свідчить про припинення існування предмету спору в процесі розгляду даної справи.

Додаткових умов для списання, як то: будь-які дії з боку позивача або відповідача ОСОБА_5 не вимагаються. Тому таке списання відбувається автоматично, на підставі норми зазначеного «Закон № 1730-VIII».

Доводи скаржника про те, що газ за згаданим договором придбавався Відповідачем для власних потреб, що, на думку Позивача унеможливлює застосування приписів ОСОБА_5 №1730-VIII, є хибними з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 ОСОБА_5 №1730-VIII неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим ОСОБА_5 стосовно, погашеної до набрання чинності цим ОСОБА_5, заборгованості за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії.

Як випливає з матеріалів справи, Відповідач є енергогенеруючою компанією та здійснює свою діяльність через свої відокремлені структурні підрозділи теплові електричні станції. Як зазначено Відповідачем і не спростовано Позивачем придбаний за Договором природний газ був використаний за технологічним процесом «підсвітки» у процесі виробництва теплової та електричної енергії.

Відтак, застосування до спірних правовідношень приписів до ч. 3 ст. 7 ОСОБА_5 №1730-VIII є цілком правомірним.

Доводи позивача щодо відсутності відповідача у реєстрі підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, спростовуються імперативними приписами ч. 3 ст. 7 ОСОБА_5 №1730-VIII, якою списання заборгованості поставлено в залежність від набрання чинності вказаним вище ОСОБА_5.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що під час розгляду справи місцевим господарським суд допущені порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст.ст. 103, 104 ГПК України, як підстави для скасування рішення, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 07.09.2017р. по справі № 905/375/17 залишити без змін.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

Надруковано примірників:

1 позивачу;

2 відповідачу;

1 до справи;

1 ГСДО;

ОСОБА_6

тел.: 702-01-54