РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року Справа №924/639/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Дужич С.П.

судді Саврій В.А. ,

судді Мамченко Ю.А.

при секретарі Ільчук Н.О.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність № 06 від 06.03.2017 р.)

МППФ "Ерідон" - ОСОБА_2 (довіреність № 02/01-167 від 02.01.2017 р.),

- ОСОБА_3 (довіреність № 02/01-270) від 28.09.2017р.

ТОВ "Торг агро Сольюшн" - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 приватного підприємства Фірма "Ерідон" на рішення господарського суду Хмельницької області від 09 серпня 2017 року у справі №924/639/17 (суддя Гладій С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СК Бужок"

до ОСОБА_4 приватного підприємства фірми "Ерідон"

Товариства з обмеженою відповідальністю "Торг агро Сольюшн"

про визнання недійсним Договору застави майбутнього врожаю №10 від 10.06.2016 року

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

09 серпня 2017 року, рішенням господарського суду Хмельницької області було задоволено позов ТОВ "СК Бужок" до МПП фірми "Ерідон", ТОВ "Торг агро Сольюшн" про визнання недійсним Договору застави майбутнього врожаю №10 від 10 червня 2016 року та визнано недійсним даний договір і стягнуто з відповідачів на користь позивача по 800,00 грн. судового збору, з кожного.

МПП фірма "Ерідон" у своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити, вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального права, оскільки ні положення нормативних актів, ні статут ТОВ "СК Бужок" не містить заборон чи обмежень директора товариства на укладання договорів застави для забезпечення виконання третьою особою своїх зобовязань. За наведених обставин, укладаючи договір застави, представник МПП Фірма "Ерідон" не знав і не міг знати про наявність обмежень щодо укладання договорів директором ТОВ "СК Бужок", а тому місцевий господарський суд неправильно застосував положення ст.ст. 92 і 241 ЦК України.

Зазначає, що виходячи з правового висновку, викладеного Судовою палатою у господарських справах Верховного Суду України у постанові від 19 серпня 2014 року по справі №5010/238/2012-16/12 в аналогічних правовідносинах, є всі підстави вважати, що спірний Договір застави є дійсним, оскільки здійснені директором ТОВ "СК Бужок" після укладення Договору застави дії по огляду предмета застави із складанням відповідного Акту огляду предмета застави №1 є беззаперечним свідченням схвалення цього договору позивачем.

Вважає, що суд безпідставно не врахував такі дії керівника юридичної особи по схваленню договору застави, вважаючи цей акт невідємною частиною Договору застави майбутнього врожаю №10 від 10 червня 2016 року, оскільки даний акт є письмовим документом, який відображає та фіксує дії, що вчинені сторонами на виконання умов укладеного між ними договору застави.

Вказує на те, що п.7.2 Статуту ТОВ "СК Бужок" передбачає необхідність лише попереднього схвалення загальними зборами учасників товариства укладення генеральним директором правочинів на суму, що перевищує 5 000 000,00 грн., однак не містить положень необхідності наступного схвалення таких правочинів загальними зборами.

Позивач у своєму відзиві на апеляційну скаргу вважає дане рішення таким, що прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з тих підстав, що директором товариства, в порушення розділу 7 Статуту товариства, підписано спірний договір з перевищенням наданих йому Статутом товариства повноважень, - без погодження загальних зборів товариства, до компетенції яких належить затвердження договорів (угод), що перевищують суму 5 000 000,00 грн., який і в подальшому товариством не схвалено. Будь-яких дій спрямованих на виконання оспорюваного договору товариством не проводилось.

31 серпня 2017 року, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено її розгляд на 20 вересня 2017 року.

18 вересня 2017 року, розпорядженням керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду, у зв'язку з перебуванням у відрядженні судді Мамченко Ю.А., було проведено автозаміну, якою замінено її на суддю Саврія В.А.

20 вересня 2017 року, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу МПП Фірма "Ерідон" було прийнято до провадження колегією суддів у новому складі.

20 вересня 2017 року, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду розгляд апеляційної скарги було відкладено на 05 жовтня 2017 року.

05 жовтня 2017 року, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду розгляд апеляційної скарги було відкладено на 25 жовтня 2017 року.

25 жовтня 2017 року, розпорядженням керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду, у зв'язку із перебуванням у відпустці судді Савченка Г.І., було проведено автозаміну, якою замінено його на суддю Мамченко Ю.А.

25 жовтня 2017 року, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача було прийнято до провадження колегією суддів у новому складі, а розгляд залишено на 25 жовтня 2017 року.

У судовому засіданні представники сторін підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї.

Представник відповідача - ТОВ "Торг агро Сольюшн" у судове засідання жодного разу не з'явився, хоча і був завчасно повідомлений про час і місце судового розгляду, на що вказують повідомлення про вручення рекомендованих поштових відправлень. Заяв про відкладення судового засідання не надходило.

Враховуючи вимоги ст.ст. 101, 102 ГПК України про межі та строки перегляду справи в апеляційній інстанції, а також те, що сторони по справі належним чином повідомлені про час і місце розгляду апеляційної скарги, суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності представника відповідача - ТОВ "Торг агро Сольюшн".

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників МПП фірми "Ерідон" та позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила, що:

30 грудня 2013 року, наказом ТОВ "СК Бужок" №1-Н "Про призначення на посаду директора ТОВ "СК Бужок" Лисенка Івана Костянтиновича" було введено штатну одиницю (посаду) - Директор, призначено на посаду директора ОСОБА_5, надано директору товариства право першого підпису, а його права та обовязки обмежено Статутом та рішеннями Учасників ТОВ "СК Бужок". (т.1 а.с.11)

15 липня 2015 року, між МПП Фірмою "Ерідон", як постачальником, та ТОВ "Торгагро Сольюшн", як покупцем, було укладено Договір поставки №1151/16/139, за умовами якого, в терміни, визначені цим Договором постачальник зобовязується передати у власність покупця продукцію засоби захисту рослин, насіння та мікродобрива, а покупець зобовязується прийняти товар і до 10 листопада 2016 року сплатити за нього грошову суму, що складає його вартість, визначену на умовах Договору. (т.1 а.с.181-186)

10 лютого 2016 року, загальними зборами Учасників ТОВ "СК Бужок" (протокол №5) затверджено нову редакцію Статуту ТОВ "СК Бужок", за п.7.14 якого генеральний директор (директор) товариства має право, укладати угоди, контракти, договори, інші правочини які стосуються діяльності товариства, крім господарських договорів (правочинів) на суму, яка перевищує 5 000 000,00 грн., або договорів (угод), заяв, згод і т.п. щодо розірвання (відмови) від укладених (чинних) договорів оренди землі (земельних часток (паїв)) незалежно від сум цих угод, які можуть підписуватися лише за умови їх попереднього погодження з загальними зборами учасників. (а.с.12-32)

10 червня 2016 року, між МПП фірма "Ерідон", як заставодержателем, ТОВ "СК Бужок", як заставодавцем, та ТОВ "Торгагро Сольюшн", як боржником, було укладено Договір застави майбутнього врожаю №10, згідно умов якого заставодавець передає в заставу майбутній врожай сільськогосподарської культури сої врожаю 2016 року в кількості 1708 тон, заставною вартістю 17 080 000,00 грн., що становить 682 653,87 доларів, з розрахунку 25,02 грн. за один долар США, а заставодержатель має право у разі невиконання боржником своїх зобовязань за Договором поставки №1151/16/139 від 15 липня 2015 року (Основним договором) та Додатком до нього, одержати задоволення за рахунок вартості предмета застави, переважно перед іншими кредиторами заставодавця. (т.1, а.с.33-37, 99-100)

Згідно п.3.4 Договору застави, у випадку невиконання заставодавцем своїх обовязків по цьому Договору, заставодержатель має право стягнути з нього штраф у розмірі оціночної вартості предмета застави. Заставодержатель, також, має право звернути стягнення на заставлені майнові права до настання терміну повного виконання зобовязань за Основним договором у випадках: порушення будь-яких пунктів Основного договору; припинення (реорганізації, ліквідації) заставодавця як юридичної особи; припинення господарської діяльності заставодавця; ухиляння від заміни предмета застави, у випадку його загибелі або пошкодження; при погіршенні фінансового становища заставодавця.

Даний Договір підписаний представниками сторін (зі сторони ТОВ "СК Бужок" - директором товариства ОСОБА_5К.) та скріплений печатками товариств.

06 вересня 2016 року, між МПП Фірма "Ерідон" та ТОВ "СК Бужок" було складено Акт №1 огляду предмету купівлі-продажу/застави (посівів сільськогосподарських культур), за яким оглянуто посіви сої на площі 488 га, який зі сторони МПП Фірми "Ерідон" підписано ОСОБА_6, зі сторони ТОВ "СК Бужок" - ОСОБА_5 (т.1 а.с.120-121)

04 квітня 2017 року, у звязку з неналежним виконанням покупцем взятих на себе зобовязань за Договором поставки №1151/16/139 від 15 липня 2015 року, рішенням господарського суду Київської області у справі №911/529/17 було частково задоволено позов МПП "Ерідон" до ТОВ "Торгагро Сольюшн" та ТОВ "Статус" і стягнуто солідарно з відповідачів ТОВ "Торгагро Сольюшн" та ТОВ "Статус" 183 251 675,21 грн. - основного боргу, 15 519 445,54 грн. - пені, 5 278 290,74 грн. - проценти річних та 5 223 701,17 грн. - інфляційних втрат. (т.1 а.с.100-111)

14 липня 2017 року, ТОВ "СК Бужок", вважаючи, що його директор, укладаючи Договір застави майбутнього урожаю діяв з перевищенням наданих йому повноважень, звернувся з позовом до суду, в якому просить визнати даний Договір застави майбутнього врожаю №10 від 10 червня 2016 року недійсним. (т.1 а.с.2-5)

09 серпня 2017 року, рішенням господарського суду Хмельницької області було задоволено позов ТОВ "СК Бужок" до МПП фірми "Ерідон", ТОВ "Торг агро Сольюшн" про визнання недійсним договору застави майбутнього врожаю №10 від 10 червня 2016 року та визнано недійсним даний договір і стягнуто з відповідачів на користь позивача по 800,00 грн. судового збору, з кожного. (т.1 а.с.195-199)

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом. Одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути вимога про примусове виконання зобовязання та відшкодування збитків.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 червня 2016 року, між позивачем, як заставодавцем, та відповідачами МПП Фірма "Ерідон", як заставодержателем, і ТОВ "Торгагро Сольюшн", як боржником, було укладено Договір застави майбутнього врожаю №10, за яким ТОВ "СК Бужок" передало, для забезпечення належного виконання Договору поставки №1151/16/139 від 15 липня 2015 року та Додаткової угоди №1 до нього , передав в заставу майбутній врожай сільськогосподарської культури сої врожаю 2016 року в кількості 1708 тон, заставною вартістю 17 080 000,00 грн., що становить 682 653,87 доларів, з розрахунку 25,02 грн. за один долар США, а заставодержатель набув право у разі невиконання боржником своїх зобовязань за Договором поставки №1151/16/139 від 15 липня 2015 року (Основним договором) та Додатками до нього, одержати задоволення за рахунок вартості предмета застави, переважно перед іншими кредиторами заставодавця. (т.1, а.с.33-37, 99-100)

Відповідно ст. 1 Закону України "Про заставу", застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом, в силу якого кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

За ч.3 ст. 4 Закону України "Про заставу", предметом застави може бути майно, яке стане власністю заставодавця після укладення договору застави, в тому числі продукція, плоди та інші прибутки (майбутній урожай, приплід худоби тощо), якщо це передбачено договором.

ТОВ "СК Бужок" звернулось з позовними вимогами про визнання недійсним Договору застави майбутнього врожаю №10 від 10 червня 2016 року з тих підстав, що директором товариства було перевищено, надані йому товариством повноваження на укладання даної угоди, оскільки розмір укладеного правочину перевищує, передбачені Статутом товариства, 5 000 000,00 грн.

За приписами ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлених ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, зокрема, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Згідно ч.ч.1,3 ст. 92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону без перевищення своїх повноважень. Зокрема, у відносинах з третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами могла знати про такі обмеження.

Відповідно п.п.3.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29 травня 2013 року, у господарських відносинах правочин (договір), як правило, вчиняється шляхом складання документа (документів), що визначає (визначають) його зміст і підписується безпосередньо особою, від імені якої він вчинений, або іншою особою, яка діє в силу повноважень, заснованих, зокрема, на законі, довіреності, установчих документах. Для вчинення правочинів органи юридичної особи не потребують довіреності, якщо вони діють у межах повноважень, наданих їм законом, іншим нормативно-правовим актом або установчими документами. Вирішуючи спори, пов'язані з представництвом юридичної особи у вчиненні правочинів, господарські суди повинні враховувати, зокрема чи письмовий правочин може бути вчинений від імені юридичної особи її представником на підставі довіреності, закону або адміністративного акта.

Пунктами 7.12.-7.13. Статуту ТОВ "СК Бужок", прийнятого загальними зборами учасників товариства 10 лютого 2016 року та чинного на момент укладення спірних договорів, виконавчим органом товариства є генеральний директор, який без доручення виконує дії від імені товариства, розпоряджається майном товариства, виконує рішення зборів учасників, проводить переговори, укладає угоди на суму, що не перевищує 5 000 000,00 грн. (т.1 а.с.12-32)

За приписами ст. 58 Закону України "Про господарські товариства", вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників.

Згідно з п.7.11. п.7 Статуту, директор вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком віднесених до виключної компетенції зборів учасників товариства.

Відповідно до підпункту "м" п.7.2. Статуту, до виключної компетенції загальних зборів товариства належить попереднє погодження договорів (угод), що перевищують 5 000 000,00 грн.

Матеріалами справи встановлено, що 10 червня 2016 року, між сторонами по справі було укладено Договір застави майбутнього врожаю №10, за яким ТОВ "СК Бужок" передало, для забезпечення належного виконання Договору поставки №1151/16/139 від 15 липня 2015 року, передав в заставу майбутній врожай сільськогосподарської культури сої врожаю 2016 року в кількості 1708 тон, заставною вартістю 17 080 000,00 грн.

Даний договір від імені ТОВ "СК Бужок", на підставі Статуту товариства, уклав директор товариства ОСОБА_5 без попереднього погодження загальними зборами товариства.

Також, матеріалами справи встановлено, що загальними зборами учасників товариства "СК Бужок" взагалі не розглядалось питання щодо попереднього погодження угоди про заставу майбутнього врожаю сої врожаю 2016 року в кількості 1708 тон, заставною вартістю 17 080 000,00 грн. ані перед, ані після її укладання.

Таким чином, в ході розгляду даної справи встановлено, що загальними зборами учасників товариства "СК Бужок" не надавалась згода директору товариства ОСОБА_5 на укладання Договір застави майбутнього врожаю№1151/16/139 від 15 липня 2015 року заставною вартістю у 17 080 000,00 грн.

Відповідно п.п.3.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29 травня 2013 року, за вимогами п. "і" ч.5 ст. 41 і ст. 59 Закону України "Про господарські товариства", до компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю віднесено затвердження договорів, укладених на суму, що перевищує вказану в статуті товариства. (п.п. "м" п.7.2. Статуту ТОВ "СК Бужок", до виключної компетенції зборів товариства належить попереднє погодження договорів (угод), що перевищують 5 000 000,00 грн.

За приписами ст. 241 ЦК України, правочин вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Тому, колегія суддів вважає, що укладення виконавчим органом товариства Договору застави майбутнього врожаю №10, заставна вартість якого значно перевищує 5 000 000,00 грн. без попереднього погодження загальними зборами учасників товариства проведено з перевищенням директором товариства своїх повноважень, а відсутність рішення загальних зборів учасників товариства на затвердження цієї угоди вказує на те, що ТОВ "СК Бужок" не було схвалено в подальшому дану угоду, і відповідно відсутність такого рішення є підставою для визнання Договору застави майбутнього врожаю №10 від 15 липня 2015 року недійсним.

Посилання відповідача МПП фірма "Ерідон" на те, що Акт №1 огляду предмету купівлі-продажу/застави (посівів сільськогосподарських культур) від 10 червня 2016 року є доказом схвалення цього договору позивачем, колегією суддів оцінюється критично і відхиляються як безпідставні, оскільки складання даного Акту вимагалось п.1.8. Договору застави майбутнього врожаю №10 і даний Акт підписано тією ж особою, що і сам Договір, яка діяла з перевищенням своїх повноважень (без отримання на це відповідного попереднього погодження), і після укладання зазначеного Договору загальними зборами учасників товариства "СК Бужок", як особою від імені якої вчинено даний правочин, взагалі не розглядалось питання про його погодження.

Саме, відповідно до ст. 241 ЦК України, схвалення правочину можливе лише самою особою, яка надавала повноваження для свого представництва.

Щодо правового висновку, викладеного Судовою палатою у господарських справах Верховного Суду України у постанові від 19 серпня 2014 року по справі №5010/238/2012-16/12 на висновки якого посилається апелянт як на аналогічні правовідносини які виникли в даному спорі, то колегія суддів зазначає, що зазначені в наведеній справі правовідносини виникли з укладеного договору іпотеки майнового комплексу, який був укладений директором акціонерного товариства на підставі позитивного рішення наглядової ради даного акціонерного товариства, яке в подальшому визнавалось недійсним. А виконавчий орган в межах наданої йому наглядовою радою повноважень проводив наступне схвалення укладеного договору іпотеки - складав акти перевірки наявності, кількості, стану та умов збереження нерухомого майна.

Заперечення апелянта на те, що представник товариства, укладаючи Договір застави майбутнього врожаю №10, не знав і не міг знати про наявність обмежень щодо укладання договорів директором ТОВ "СК Бужок", а тому за ст. 92 ЦК України, саме лише порушення даного обовязку представником позивача не є підставою для визнання недійсними спірного правочину, вчинених директором, без попереднього погодження, від імені товариства "СК Бужок", також є безпідставними, оскільки дійсно за приписами ч.3 ст. 92 ЦК України у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Проте, за пунктами 7.12.-7.13. Статуту ТОВ "СК Бужок", прийнятого загальними зборами учасників товариства 10 лютого 2016 року та чинного на момент укладення спірних договорів, генеральний директор, зокрема, вправі був укладати угоди на суму, що не перевищує 5 000 000,00 грн., а за підпунктом "м" п.7.2. цього Статуту, укладання договорів (угод), що перевищують 5 000 000,00 грн. вимагало попереднє погодження цих правочинів загальними зборами даного товариства. Тому представник МПП фірми "Ерідон", як сторона по Договору застави майбутнього врожаю №10, укладаючи дану угоду знав або за всіма обставинами, проявивши розумну обачність, не міг не знати про таке обмеження у повноваженнях директора ТОВ "СК Бужок", тобто діяв недобросовісно і нерозумно.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі №910/2808/14.

Таким чином, колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції дійшов вірного, обґрунтованого та законного висновку про необхідність задоволення позову та визнання Договору застави майбутнього врожаю №10 від 15 липня 2015 року недійсним.

Інші заперечення відповідача МПП фірми "Ерідон", викладені у апеляційній скарзі, також не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Згідно ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте у відповідності до норм ст. 43 ГПК України із всебічним, повним та обєктивним дослідженням матеріалів справи в їх сукупності та вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для скасування рішення господарського суду та задоволення вимог апеляційної скарги.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги, на підставі ст.ст. 49, 105 ГПК України, у зв'язку з відмовою в її задоволенні, покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Хмельницької області від 09.08.17 р. у справі №924/639/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 приватного підприємства Фірма "Ерідон" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №924/639/17 повернути господарському суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Дужич С.П.

Суддя Саврій В.А.

Суддя Мамченко Ю.А.