ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2017 Справа №917/937/17

Господарський суд Полтавської області

в складі головуючого судді Кульбако М.М.

за участю представників 19.10.2017 та 25.10.2017:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Райз-Максимко",

вул. Матросова, 10, м. Заводське, Лохвицький район, Полтавська область, 37240

до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області,

вул. Уютна, 23, м. Полтава, 36039

про визнання укладеною угоди до договору оренди земельної ділянки №2 від 29.11.2011, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство "Райз-Максимко" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання укладеною угоди до договору оренди земельної ділянки №2 від 29.11.2011.

Ухвалою суду від 21.06.2017 порушено провадження у даній справі та призначено до розгляду на 17.07.2017.

17.07.2017 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення вимог заперечує, вказує, що договір не може бути пролонгований, оскільки Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області висловило своє заперечення надіславши Лист - повідомлення позивачу.

10.08.2017 від позивача надійшло клопотання про витребування у Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області для ознайомлення в судовому засіданні оригінал примірника додаткової угоди на продовження дії договору оренди земельної ділянки №2 від 29.11.2011, підписаний зі сторони орендаря, який був направлений разом з письмовим повідомленням про намір продовжити дію договору від 11.08.2016 №1661; оригінал листа-відповіді від 11.10.2016 та оригінали доказів його направлення на адресу Приватного акціонерного товариства "Райз-Максимко"; оригінал листа-відповіді від 27.01.2017 №649/2-17 та оригінали доказів його направлення на адресу Приватного акціонерного товариства "Райз-Максимко".

Клопотання судом задоволено (ухвала суду від 09.08.2017).

Представник позивача в судове засідання 12.10.2017 повторно не з'явився, причин щодо того суду не повідомив.

12.09.2017 продовжено строк вирішення спору на 15 днів (за клопотанням позивача), відкладено розгляд справи на 19.10.2017.

В судовому засіданні 19.10.2017 оголошено перерву до 25.10.2017.

В судовому засіданні 19.10.2017 та 25.10.2017 представник відповідача проти задоволення вимог заперечив, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, закінчення встановленого статтею 69 ГПК України строку вирішення спору, спір розглядається за наявними в ній матеріалами.

Рішення виноситься після перерви оголошеної в судовому засіданні 19.10.2017.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що 29.11.2011 між Чорнухинською районною державною адміністрацією Полтавської області та Приватним акціонерним товариством "Райз-Максимко" (надалі орендар, позивач) укладено договір оренди земельної ділянки №2 (надалі Договір), який зареєстрований у Відділі Держкомзему у Чорнухинському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №01638 від 18.01.2012.

За умовами вказаного Договору позивачу передано в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 5,1 га ріллі (кадастровий номер :00:003:0007), яка знаходиться на території Хейлівщинської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області, з нормативно грошовою оцінкою земельної ділянки 59870,40 грн.

Факт передачі земельної ділянки за Договором підтверджується актом прийому-передачі від 19.01.2012 (а.с. 12).

Відповідно до п. 8 Договір укладено терміном на 5 років (у разі укладення договору оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою).

Згідно з п. 8.1 після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

З матеріалів справи вбачається, що 11.08.2016 за вих. №1661 (а.с. 14) позивачем направлено до Головного управління Держземагенства у Полтавській області письмове повідомлення про намір продовжити дію Договору оренди земельної ділянки №2 від 29.11.2011, терміном на сім років.

Однак, як стверджує позивач, відповідачем відповідь на вказане повідомлення надано не було. Позивач продовжує користуватись земельною ділянкою.

З наданих до матеріалів справи документів вбачається, що 11.10.2016 Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області було надано відповідь на письмове повідомлення ПрАТ "Райз - Максимко" №1661 від 11.08.2016, в якій повідомлено орендаря про те, що поновлення договору оренди є передчасним, оскільки строк його дії закінчується 18.01.2017, а також запропоновано внести зміни до Договору в частині, що стосується строку дії Договору та орендної плати, за умови їх внесення до закінчення строку Договору. Крім того, запропоновано розмір орендної плати 12% від нормативної грошової оцінки гектара відповідного угіддя та провести за власний рахунок нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

Також, як вбачається з матеріалів справи, 27.01.2017 Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області позивачу було направлено Лист за вих. № 19-16-0.332-649/2-17, в якому було зазначено, що оскільки Орендарем не було взято до уваги запропонованих у листі від 11.10.2016 пропозицій, а строк договору скінчився 18.01.2017, продовження договору є неможливим.

Позивач вважає, що оскільки ним було дотримано всіх вимог статті 33 Закону України "Про оренду землі" щодо поновлення договору оренди і з врахуванням відсутності письмових заперечень з боку відповідача, та те, що ним на даний час використовується спірна земельна ділянка, за яку сплачується орендна плата, Договір оренди земельної ділянки №2 від 29.11.2011 є поновленим.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства ЗК України, Законом України "Про оренду землі".

Законом України "Про оренду землі" визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

За приписом частини 1 статті 93 Земельного кодексу України, статті 1 Закону України "Про оренду землі" право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі" під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з статтею 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди припиняється в разі, зокрема закінчення строку на який його було укладено.

Відповідно до статті 33 Закону України "Про оренду землі" по закінченню строку на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

При цьому орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист - повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа - повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із:

- власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності);

- уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

Так, у частинах першій та п'ятій статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Виходячи з приписів статей 319, 626 ЦК України слід дійти висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України Про оренду землі, можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Таким чином, згідно із частинами першою п'ятою статті 33 Закону України "Про оренду землі" у разі поновлення договору оренди землі умови договору можуть бути змінені за згодою сторін з укладенням додаткової угоди. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, передбачених статтею 15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Тобто, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користуватися виділеною земельною ділянкою; орендар належним чином виконує свої обов'язки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 №3-312гс16.

Дослідивши матеріали справи суд встановив, що позивач скористався своїм переважним правом на поновлення дії Договору на новий строк, проте сторони не досягли згоди щодо розміру орендної плати, позивачем не проведено нормативну грошову оцінку земельної ділянки, внаслідок чого позивач втратив вказане переважне право, між сторонами не укладена додаткова угода про поновлення строку дії договору; наявні заперечення орендодавця щодо поновлення договору оренди землі. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач втратив переважне право на поновлення дії договору оренди землі в запропонованій ним редакції додаткової угоди.

При вирішенні даного спору судом приймається до уваги те, що під належністю доказу розуміється наявність об'єктивного зв'язку між змістом судових доказів і фактами, що є об'єктом судового дослідження. Належними слід визнавати докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору. Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Виходячи із змісту статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Отже, обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Згідно статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Судовий збір відповідно до вимог статті 49 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області протягом 10 днів.

Суддя Кульбако М.М.