ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2017 р. Справа № 925/1196/17

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого - судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Поліщук Ю.В., без участі представників сторін, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "АвтоМік Укрсофтранс" до товариства з обмеженою відповідальністю "Харвест Трейд" про стягнення 39 097 грн. 99 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "АвтоМік Укрсофтранс" звернувся в Господарський суд Черкаської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Харвест Трейд" (далі відповідач) про стягнення, на підставі договору № 17112016 про перевезення вантажів автомобільним транспортом від 17.11.2016 року та заявки № НТ 1711 від 17.11.2016 року до даного договору, 29975 грн. основного боргу, 5761 грн. 77 коп. пені, 655 грн. 3% річних, 2706 грн. 22 коп. інфляційних втрат, що разом складає 39097 грн. 99 коп., та відшкодування судових витрат.

Позов мотивовано тим, що позивачем зобовязання по договору з перевезення вантажу із с. Водяники, Україна до jud. Mures 547135, Румунія виконані в повному обсязі, проте відповідачем свої зобовязання з оплати отриманих послуг не виконані, спроби мирного врегулювання спору між сторонами є безрезультативними, що стало підставою для звернення позивача до господарського суду.

Ухвалою суду від 25.09.2017 року позовна заява прийнята до розгляду, по ній порушено провадження у справі № 925/1196/17, справа призначена до судового розгляду.

Відповідач письмовий відзив на позов не подав, проти позову не заперечував, явку свого представника в засідання суду не забезпечив, хоч про місце, дату і час судового засідання був повідомлений належним чином за правилами, передбаченими розділом 2.6. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації від 20 лютого 2013 року № 28.

Представник позивача явку свого представника в засідання суду без поважних причин не забезпечив, хоч про місце, дату і час судового засідання був повідомлений належним чином.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 77 ГПК України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст.ст. 75, 77 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представників позивача та відповідача за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні оголошувались вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позовні вимоги задовольняє частково з наступних підстав.

17.11.2016 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «АвтоМік Укрсофтранс», іменоване як перевізник, з одного боку, та відповідач товариство з обмеженою відповідальністю «Харвест Трейд», іменоване як замовник, з іншого боку, надалі при одночасному згадувані сторони, і кожна окремо сторона, уклали договір № 17112016 (далі - Договір) про перевезення вантажів автомобільним транспортом (а.с. 13-16), згідно з умовами якого перевізник бере на себе зобовязання у межах даного договору доставити автомобільним транспортом довірений йому відправником вантаж (згідно з товарно-транспортною накладною) відповідно до узгоджених сторонами заявок, а також у відповідності до чинного законодавства України, вимог міжнародних конвенцій та угод в галузі міжнародних перевезень, Статуту автомобільного транспорту України, Правил перевезень вантажів та інших законодавчих та нормативних актів, що регулюють правові відносини в галузі перевезень вантажів в межах України та в міжнародному сполучені (п.п. 2.1. Договору).

Відповідно до умов п.п. 3.1, 3.2 договору, перевізник надає одну чи декілька послуг, конкретні умови по кожному замовленню обумовлюються у заявці, яка є невідємною частиною даного договору.

Відповідно до п.1 Договору, заявка форма доручення замовника, в якій відображаються істотні умови кожного конкретного перевезення, а саме: вид та найменування вантажу, розмір плати за виконання доручення замовника, пункти відправлення та призначення вантажу, вид транспорту (включаючи його державні номери), вказівки замовника, а також умови страхування вантажу замовника, строк виконання доручення, додаткові умови.

Сторони погодили усі істотні умови договору, а саме: права, обовязки та відповідальність сторін (у п.п. 4-5, 8), вартість перевезення і порядок розрахунків (у п. 6), кількість і якість (у п.7), додаткові умови (у п.9), порядок вирішення спорів (у п. 10), обставини непереборної сили (у п. 11), строк дії договору (у п. 12). Зокрема, у п.п. 6.4, 8.13 договору визначено, що замовник зобовязаний оплатити надані перевізником послуги в строк 8 банківських днів з моменту отримання від перевізника оригіналу товарно-транспортної накладної (CMR), акта виконаних робіт і рахунка. У випадку, якщо в Заявці, підписаній обома сторонами даного договору, вказаний інший строк, то вищу юридичну силу має строк вказаний у Заявці. За порушення строків оплати наданих перевізником послуг Замовник сплачує перевізнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати.

Договір набрав силу з моменту його підписання і діє до 31.12.2017 року.

На виконання умов Договору сторонами була складена Заявка № НТ 1711 до договору №17112016 від 17.11.2016 року (а.с. 11, далі - Заявка), згідно з умовами якої позивач, як перевізник, та відповідач, як клієнт, погодили, що перевізник бере на себе зобовязання, у межах даного договору, доставити автомобільним транспортом довірений йому клієнтом вантаж (згідно з транспортною накладною), а клієнт, силами відправника вантажу, вчасно підготовлює товар до перевезення, забезпечує завантаження автомобіля, оформляє необхідний комплект документів на вантаж. Оплату послуг клієнт має здійснити не пізніше 10 банківських днів по факту доставки товару, за умови надання перевізником оригіналів наступних документів: договору заявки, рахунку, акту виконаних робіт, CMR, копій свідоцтва про державну реєстрацію/виписки. У випадку ненадання перелічених документів, клієнт має право не здійснювати оплату послуг, до моменту надання необхідних документів; при цьому, штрафні санкції за порушення строків оплати до клієнта не застосовуються.

Відповідно до п. 21 Заявки, юридична сила заявки є пріоритетною відносно Договору.

Заявка сторонами погоджена, що підтверджується підписами їх представників та печатками.

Із CMR № 0040704 від 18.11.2016 року (а.с. 18), акта про прийняття-передачі виконаних робіт (до договору про міжнародне перевезення вантажів № 17112016) від 23.11.2016 року (а.с. 17) вбачається, що позивачем було здійснено перевезення вантажу цибулі швидкозамороженої, за маршрутом: із с. Водяники, Україна до jud. Mures 547135, Румунія автомобільним транспортом: ДАФ ВХ3358 ВХ прич. ВХ1100ХР, водієм ОСОБА_1; вартість послуг складає 29975,00 коп. без ПДВ.

У акті про прийняття-передачу виконаних робіт зазначається, що перевізник якісно та в повному обсязі виконав послуги по міжнародному перевезенню вантажу (п. 1), замовник прийняв послуги в повному обсязі та якості на суму 29975,00 коп. (п. 2), всі істотні умови Заявки виконані, сторони жодних претензій одна до одної не мають (п. 3).

Акт про прийняття-передачу виконаних робіт погоджений обома сторонами, що підтверджується їх підписами і печатками, супровідним документом до акту є рахунок фактура №1 від 23.11.2016 року.

Таким чином, із досліджених матеріалів справи вбачається, що позивач, як перевізник, надав, а відповідач, як замовник, прийняв послуги міжнародного транспортного перевезення вантажу за маршрутом і на умовах, узгоджених сторонами у договорі № 17112016 про перевезення вантажів автомобільним транспортом від 17.11.2016 року та заявці № НТ 1711 від 17.11.2016 року до даного договору. Загальна вартість робіт (послуг) становить 29975 грн. Послуги надані в повному обсязі, сторони претензій одна до одної не мають.

Для оплати отриманих послуг, позивач виписав відповідачу рахунок фактуру №1 від 23.11.2016 року на суму 29975 грн. без ПДВ (а.с. 12), проте, відповідачем вартість перевезення у зазначеній сумі не сплачена.

У позовній заяві зазначено, що на виконання абз. 2 Заявки, позивачем на адресу відповідача направлялися відповідні пакети документів Новою поштою та додано до матеріалів справи експрес-накладні № 0202 від 12.12.2016 року та № 7821 від 23.02.2017 року (а.с. 19, 20). У зазначених експрес-накладних відсутній опис вкладення документів, що направлялись, самі експрес-накладні не містять підтвердження отримання зазначених в ній документів адресатом, тому не можуть бути прийняті судом як належні докази направлення позивачу передбаченого заявкою пакету документів.

Разом з тим, у звязку із невиконанням відповідачем свого обовязку з оплати отриманих послуг, позивачем на адресу відповідача направлялися 12.04.2017 року за вих. № 1/04/2017 претензія № 1-12/04/2017 з вимогою про стягнення заборгованості за договором № 17112016 про перевезення вантажів автомобільним транспортом (а.с. 21, докази направлення а.с. 25-26, 28) та лист-повідомлення про стягнення заборгованості за договором № 17112016 про перевезення вантажів автомобільним транспортом від 14.07.2017 за вих. № 1-07/2017 (а.с. 22-23, докази направлення а.с. 24, 27). Претензія вручена відповідачу 25.04.2017 року, що підтверджується даними із сайту Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» (http://ukrposhta.ua/vidslidkuvati-forma-poshuku).

В позовній заяві зазначено про отримання 11.05.2017 року відповіді на претензію від відповідача у якій він просить відстрочити строк виконання грошового зобовязання до 3 місяців, проте, таку відповідь позивачем до матеріалів справи не додано, тому судом такі пояснення не приймаються.

З урахуванням викладеного суд вбачає, що спірні зобовязальні відносини виникли між сторонами із договору № 17112016 про перевезення вантажів автомобільним транспортом від 17.11.2016 року та заявки № НТ 1711 від 17.11.2016 року до даного договору. Договір є укладеним, виконувався сторонами, вимоги позивача ґрунтуються на правах і зобовязаннях сторін цього договору.

Спірні правовідносини сторін за правовою природою віднесені до договірних зобовязань перевезення і послуг, загальні положення про послуги, перевезення і транспортне експедирування визначені главами 63-65 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), главою 32 Господарського кодексу України (далі - ГК України), загальні положення про договір розділом ІІ книги 5 ЦК України, главою 20 ГК України, загальні положення про правочини розділом IV книги 1 ЦК України. Враховуючи, що обставини даного спору виникли з договору, згідно якого здійснювалось міжнародне перевезення вантажу автомобільним транспортом, то на спірні правовідносини сторін поширюються положення Конвенції про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів зі змінами і доповненнями, Митною конвенцією про міжнародні перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП 1975 року, та іншими нормативними актами, які регулюють цю сферу діяльності, до яких приєдналася Україна.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно з ст. 11 ч.ч. 1, 2 п. 1, ст. 16 ч. 2 п.п. 5, 8 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки; підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обовязку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено право кожного суб'єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом, зокрема, присудження до виконання обовязку в натурі, відшкодування збитків, іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обовязків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обовязки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Частиною 2 ст. 908 ЦК України визначено, що загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 307 ГК України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається; договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч. 1 ст. 598, ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач, в порушення наведених норм законодавства і умов договору свої зобовязання з оплати вартості перевезення в сумі 29975,00 грн. не виконав. Наявність і розмір невиконаного спірного грошового зобовязання в розмірі 29975,00 грн. позивачем обґрунтовано і підтверджено належними і допустимими доказами, відповідачем не спростовано, тому ця заборгованість підлягає стягненню в судовому порядку.

У звязку з простроченням відповідачем строків оплати послуг перевезення вантажу, позивач також заявив в позові вимогу про стягнення з відповідача 5761грн. 77 коп. пені на підставі п. 8.13. договору, 2706 грн. 22 коп. інфляційних втрат, 655 грн. 00 коп. 3% річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України за період прострочення з 27.12.2016 року по 19.09.2017 року.

При вирішенні спору в частині стягнення спірної суми пені суд керується приписами статей 549 - 552, 610-612, 614 ЦК України, статтями 216-218, 229 - 232, 234 ГК України, нормами Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», розясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» N 14 від 17.12.2013 року, умовами договору.

Так, відповідно до п.п. 6.4, 8.13 договору, замовник зобовязаний оплатити надані перевізником послуги в строк 8 банківських днів з моменту отримання від перевізника оригіналу товарно-транспортної накладної (CMR), акта виконаних робіт і рахунка, а у разі порушення строків оплати наданих перевізником послуг, замовник сплачує перевізнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати. У випадку, якщо в Заявці, підписаній обома сторонами даного договору, вказаний інший строк, то вищу юридичну силу має строк вказаний у Заявці.

Умовами Заявки № НТ 1711 до договору №17112016 від 17.11.2016 року сторони погодили, що перевізник бере на себе зобовязання, у межах даного договору, доставити автомобільним транспортом довірений йому клієнтом вантаж (згідно з транспортною накладною), а клієнт, силами відправника вантажу, вчасно підготовлює товар до перевезення, забезпечує завантаження автомобіля, оформляє необхідний комплект документів на вантаж. Оплату послуг клієнт має здійснити не пізніше 10 банківських днів по факту доставки товару, за умови надання перевізником оригіналів наступних документів: договору заявки, рахунку, акту виконаних робіт, CMR, копій свідоцтва про державну реєстрацію/виписки. У випадку ненадання перелічених документів, клієнт має право не здійснювати оплату послуг, до моменту надання необхідних документів, при цьому, штрафні санкції за порушення строків оплати до клієнта не застосовуються. Юридична сила заявки, відповідно до п. 21 Заявки, є пріоритетною відносно Договору.

Згідно з розрахунком пені позивача, ним визначено період нарахування пені з 27.12.2016 року (дата відповідно до абз.2 Заявки) по 19.09.2017 року (дата направлення позовної заяви). Проте, приймаючи до уваги викладені обставини справи і умови договору, суд вважає, що оскільки комплект документів на вантаж, відповідачем отримано разом з претензією 25.04.2017 року, то саме з ця дата і повинна бути днем початку нарахування пені з моменту коли особа довідалася про наявність заборгованості.

Виходячи з наведеного, відповідно до умов договору і законодавства пеня на суму боргу 29975,00 грн. становить: з 25.04.2017 по 25.05.2017 661 грн. 90 коп. (облікова ставка НБУ 13%), з 26.05.2017 по 19.09.2017 року 2381 грн. 57 коп. (облікова ставка НБУ 12,5%), що разом становить 3043 грн. 47 коп. і в такому розмірі вимога про стягнення пені підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимога позивача про стягнення 655 грн. 3% річних, 2706 грн. 22 коп. інфляційних втрат відповідає приписам ч. 2 ст. 625 ЦК України, проте при проведенні їх розрахунку позивачем визначено період з 27.12.2016 року по 19.09.2017 року. З урахуванням попереднього висновку про визначення періоду прострочення спірного грошового зобовязання, за розрахунком суду розмір 3% річних і інфляційних втрат за період прострочення з 25.04.2017 по 19.09.2017 року, відповідно, складає 362,00 грн. і 1184,23 грн., в такому розмірі позов в цій частині вимог підлягає задоволенню також.

Відповідно до ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини справи повинні підтверджуватись лише належними і допустимими доказами, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судом, відповідно до ст. 22 ГПК України, було запропоновано сторонам подати докази в обґрунтування позову і заперечень проти нього, брати участь в засіданнях суду, вони своїми правами скористались на свій розсуд, відповідач безпідставно явку своїх представників в засідання суду не забезпечив, причини неявки не повідомив, про відкладення розгляду справи, продовження строку вирішення спору клопотань не заявляв, витребувані судом документи не подав, внаслідок чого судом прийнято рішення на підставі лише матеріалів, наявних у справі.

З урахуванням викладеного, відповідно до умов договору, обставин справи та вимог законодавства, суд вважає, що відповідач не виконав договірні зобов'язання щодо порядку розрахунків за надані послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом, прострочив оплату, тому позовні вимоги про стягнення суми заборгованості в розмірі 29975,00 грн. основного боргу, 3043 грн. 47 коп. пені, 362 грн. 3% річних, 1184 грн. 23 коп. інфляційних втрат визнає обґрунтованими, доведеними і в цій частині їх задовольняє, в задоволенні решти вимог відмовляє з вищезазначених підстав.

На підставі статті 49 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати пропорційно задоволеній частині позову - сплачений судовий збір у розмірі 1414 грн. 48 коп.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Харвест Трейд», , місцезнаходження: 18015, м. Черкаси, вул. Героїв Сталінграда, 42/1, оф. 1-10 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АвтоМік Укрсофтранс», , місцезнаходження: 32300, Хмельницька область., м. Камянець - Подільський, проспект Грушевського, 1/2 29975,00 грн. основного боргу, 3043 грн. 47 коп. пені, 362 грн. 3% річних, 1184 грн. 23 коп. інфляційних втрат, 1414 грн. 48 коп. судових витрат.

В решті позовних вимог в частині стягнення 2718 грн. 30 коп. пені, 293 грн. 3% річних, 1521 грн. 99 коп. інфляційних втрат, 185 грн. 52 коп. судових витрат відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня його підписання.

Повний текст рішення складено і підписано 07.11.2017 року.

Суддя В.М. Грачов