РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2017Справа №910/16984/17

За позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз»

до Київського квартирно-експлуатаційного управління

про стягнення 19 518,11 грн.

Суддя Гумега О.В.

Представники

від позивача: Палькевич Н.С. за довіреністю № 1-167 від 27.12.2016

від відповідача: Сажієнко І.О. за довіреністю № 303/15-4463 від 21.08.2017

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

02.10.2017 Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Київського квартирно-експлуатаційного управління (відповідач) про стягнення 19 518,11 грн., з яких 16 694,06 грн. - заборгованість по оплаті послуг з розподілу природного газу в березні 2017 року за Типовим договором розподілу природного газу № 09420MRJH5GT016 від 01.01.2016, 2 074,60 грн. - пеня, 245,12 грн. - 3% річних, 504,33 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за Типовим договором розподілу природного газу № 09420MRJH5GT016 від 01.01.2016 в частині своєчасної сплати за надані позивачем послуги, у зв'язку із чим позивачем нараховані та заявлені до стягнення пеня, 3% річних та інфляційні втрати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2017 порушено провадження у справі № 910/16984/17 та призначено розгляд справи на 26.10.2017 об 11:30 год.

18.10.2017 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи. Заява судом задоволена.

19.10.2017 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи. Заява судом задоволена.

26.10.2017 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив суд припинити провадження у справі № 910/16984/17 в частині стягнення суми основного боргу на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, у зв'язку з відсутністю предмету спору, оскільки 06.10.2017 відповідачем було сплачено 16 694,06 грн. заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу в березні 2017 року. Крім того, відповідач просив суд, приймаючи рішення у справі, зменшити розмір неустойки (пені), що стягується з відповідача в частині нарахування пені в розмірі 2 074,60 грн. на підставі п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, у зв'язку з відсутністю завдання збитків позивачеві, погашення відповідачем основної заборгованості за березень 2017 року в повному обсязі. В якості додатків до відзиву відповідач надав суду копії платіжних доручень № 615 від 25.04.2017 та № 2393 від 06.10.2017, копію довідки Департаменту фінансів Міністерства оборони України № 248/2/4/73 від 25.01.2017 та копію положення про Київське квартирно-експлуатаційне управління.

В судове засідання, призначене на 26.10.2015, представники позивача та відповідача з'явилися.

Представник позивача в судовому засіданні 26.10.2017 подав супровідний лист на виконання вимог ухвали суду від 04.10.2017, яким повідомив суд про відсутність аналогічного спору, а також надав суду копію платіжного доручення № 615 від 25.04.2017 на підтвердження факту здійснення відповідачем часткової оплати заборгованості в сумі 20 751,35 грн. Супровідний лист разом з доданими до нього документами залучений судом до матеріалів справи та переданий до відділу діловодства суду для реєстрації.

Представник позивача в судовому засіданні 26.10.2017 надав усні пояснення по суті заявлених позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні 26.10.2015 підтримав твердження, викладені у відзиві на позовну заяву, поданому 26.10.2017 через відділ діловодства суду, та надав усні пояснення, відповідно до яких просив суд припинити провадження у справі № 910/16984/17 в частині стягнення суми основного боргу на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України та, приймаючи рішення у справі, зменшити розмір неустойки (пені), що стягується з відповідача в частині нарахування пені в розмірі 2 074,60 грн. на підставі п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 26.10.2017 відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судових засіданнях оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.01.2016 між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» (оператор ГРМ, газорозподільне підприємство, позивач) та Київським квартирно-експлуатаційним управлінням (споживач, відповідач), укладено Типовий договір розподілу природного газу № 09420MRJH5GT016 (надалі - Договір) шляхом підписання заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу.

Відповідно до п. 2.1 Договору, оператор ГРМ зобов'язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов'язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором. Обов'язковою умовою надання споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у споживача об'єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи оператора ГРМ (п. 2.2 Договору).

Пунктом 6.1 Договору визначено, що оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Згідно абз. 1 п. 6.4 Договору остаточний розрахунок за надані у звітньому місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітнім, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Умовами п. 7.4 Договору встановлено обов'язок споживача здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Пунктом 8.2 Договору визначено що, у разі порушення споживачем строків оплати за цим Договором, він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до умов п. 12.1 Договору, цей Договір укладається на невизначений строк.

На виконання умов Типового договору розподілу природного газу № 09420MRJH5GT016 від 01.01.2016 позивач надав відповідачу в березні 2017 року послуги з розподілу природного газу на суму 37 445,41 грн., що підтверджується актом № наданих послуг з транспортування за березень 2017 року. Однак, як стверджує позивач у позовній заяві, відповідач в порушення умов укладеного Договору, оплатив отримані послуги за березень 2017 року лише частково в сумі 20 751,35 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 615 від 25.04.2017.

З огляду на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за Договором, у останнього за березень 2017 року виникла заборгованість в розмірі 16 694,06 грн. по оплаті послуг з розподілу природного газу.

У зв'язку із тим, що відповідач несвоєчасно здійснював оплату за надані позивачем у березні 2017 року послуги з транспортування природного газу, позивач за періоди з 10.04.2017 по 13.04.2017, з 14.04.2017 по 26.04.2017, з 27.04.2017 по 25.05.2017, з 26.05.2017 по 14.09.2017 нарахував пеню в розмірі 2 074,60 грн., 3% річних у розмірі 245,12 грн. та інфляційні втрати у розмірі 504,33 грн.

Через відділ діловодства суду 26.10.2017 відповідач подав відзив на позов, відповідно до якого просив суд припинити провадження у справі № 910/16984/17 в частині стягнення суми основного боргу на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, у зв'язку з відсутністю предмету спору, оскільки 06.10.2017 відповідачем було сплачено 16 694,06 грн. заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу в березні 2017 року. Крім того, відповідач просив суд, приймаючи рішення у справі, зменшити розмір неустойки (пені), що стягується з відповідача в частині нарахування пені в розмірі 2 074,60 грн. на підставі п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, у зв'язку з відсутністю завдання збитків позивачеві, погашення відповідачем основної заборгованості за березень 2017 року в повному обсязі. На підтвердження зазначеного у відзиві відповідач надав суду копії платіжних доручень № 615 від 25.04.2017 та № 2393 від 06.10.2017, копію довідки Департаменту фінансів Міністерства оборони України № 248/2/4/73 від 25.01.2017 та копію положення про Київське квартирно-експлуатаційне управління.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що у березні 2017 року позивачем надано відповідачу послуги з з розподілу природного газу на суму 37 445,41 грн., що підтверджується актом № наданих послуг з транспортування за березень 2017 року.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до абз. 1 п. 6.1 Договору, остаточний розрахунок за надані у звітньому місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітнім, відповідно до до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 і 2 статті 193 ГК України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином (ЦК України).

Враховуючи наведені правові норми та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що в порушення умов Договору, відповідачем не виконав зобов'язання щодо своєчасної та повної оплати за надані послуги у березні 2017 року з розподілу природного газу на підставі акту № наданих послуг з транспортування за березень 2017, оскільки здійснив лише часткову їх оплату в сумі 20 751,35, а тому станом на час порушення провадження у справі № 910/16984/17 заборгованість відповідача за надані послуги становила 16 694,06 грн. (37 445,41 грн. - 20 751,35 грн. = 16 694,06 грн.).

Водночас, 26.10.2017 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якості додатку до якого відповідачем додано копію платіжного доручення № 2393 від 06.10.2017 на суму 16 694,06 грн. Зі змісту відзиву та наданих відповідачем у судовому засіданні 26.10.2017 пояснень вбачається, що 06.10.2017 відповідачем було сплачено 16 694,06 грн. заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу в березні 2017 року, що не заперечується позивачем.

Дослідивши документи, наявні в матеріалах справи, судом встановлено, що 16 694,06 грн. Заборгованості за надані послуги було сплачено відповідачем після порушення провадження у справі.

Наведене, в свою чергу, свідчить, що в частині позовних вимог про стягнення заборгованості в сумі 16 694,06 грн. предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи, а тому в цій частині позовних вимог провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1-1 частини першої статті 80 ГПК України. Зокрема, відповідно до пункту 1-1 частини першої статті 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

При цьому судом враховано правову позицію Вищого господарського суду України, викладену в абз. 3 п.п. 4.4 п. 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», згідно з якою припинення провадження у справі на підставі норми пункту 1-1 частини першої статті 80 ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

За таких обставин, провадження у справі № 910/16984/17 в частині основного боргу в сумі 16 694,06 грн. підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, у зв'язку з відсутністю предмету спору.

З огляду на порушення відповідачем зобов'язання щодо оплати за надані послуги з розподілу природного газу, позивачем заявлено також позовні вимоги про стягнення з відповідача:

2 074,60 грн. - пені за порушення строків погашення основного боргу;

245,12 грн. - 3% річних від простроченої суми основного боргу;

504,33 грн. - інфляційне збільшення суми основного боргу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Згідно ст. 3 вищезазначеного Закону України, розмір пені, передбачений статтею 1, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується.

Відповідно до частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 8.2 Договору встановлено, що у разі порушення споживачем строків оплати за цим Договором, він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Отже, матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем зобов'язання щодо оплати за надані послуги з розподілу природного газу у термін, встановлений Договором, що, в свою чергу є підставою для сплати відповідачем пені, яка передбачена п. 8.2 Договору.

Судом враховано, що згідно п. 1.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», з огляду на вимоги частини першої статті 4 7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Матеріали справи містять відзив відповідача, згідно якого останній просить суд зменшити розмір неустойки (пені), що стягується з відповідача в частині нарахування пені в розмірі 2 074,60 грн. на підставі п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, у зв'язку з відсутністю завдання збитків позивачеві, погашення відповідачем основної заборгованості за березень 2017 року в повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

При цьому судом враховані роз'яснення Вищого господарського суду України, викладені в п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України», в якому зазначається, що, вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків).

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представника відповідача, врахувавши наведені правові норми та факт добровільного виконання відповідачем зобов'язання щодо оплати за надані послуги, суд дійшов висновку про задоволення клопотання відповідача, викладеного у відзиві на позовну заяву, поданому 26.10.2017 через відділ діловодства суду, про зменшення розміру пені.

Здійснивши (за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга») перевірку наданого позивачем розрахунку пені за несвоєчасну сплату за надані послуги, суд, з урахуванням задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені, дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за несвоєчасну сплату заборгованості в розмірі 2 074,60 грн. підлягають частковому задоволенню в сумі 10,00 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 4.1 вищенаведеної Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14, сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Судом встановлено, що дії відповідача є порушенням умов Договору, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Здійснивши (за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга») перевірку наданого позивачем розрахунку 3% річних від простроченої суми основного боргу та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що такий розрахунок виконаний арифметично вірно та у відповідності до встановлених обставин справи та приписів статті 625 Цивільного кодексу України.

Враховуючи наведене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 245,12 грн. 3% річних від простроченої суми основного боргу та 504,33 грн. інфляційних втрат є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають суми:

10, 00 грн. - пені за порушення строку оплати за надані послуги;

245,12 грн. - 3% річних від простроченої суми основного боргу;

504,33 грн. - інфляційного збільшення.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи наведену норму статті 49 ГПК України, з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача судовий збір в сумі 1600, 00 грн.

та часткове задоволення позовних вимог, з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача судовий збір в сумі 1 594,33 грн.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 41, 43, 44, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, 82-85, 116 Господарського кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Припинити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 16 694,06 грн. заборгованості, у зв'язку з відсутністю предмета спору в цій частині позову.

2. В іншій частині позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Київського квартирно-експлуатаційного управління (01015, м. Київ, вул. Івана Мазепи, буд. 38; ідентифікаційний номер 22991617) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» (08150, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Шевченка, буд. 178; ідентифікаційний код 20578072) 10, 00 грн. (десять грн. 00 коп.) пені, 245,12 грн. (двісті сорок п'ять грн. 12 коп.) 3% річних, 504,33 грн. (п'ятсот три грн. 33 коп.) інфляційних втрат), 1 600,00 грн. (одну тисячу шістсот грн. 00 коп.) судового збору.

4. В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги (ч. 1 ст. 93 ГПК України), якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 30.10.2017.

Суддя Гумега О.В.