РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2017Справа №910/15433/17
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О. розглянувши справу за позовом позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" До Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" про стягнення 7 114,84 грн., за участю представників позивача - Яворської К.І., довіреність №18, від 01.01.2017, відповідача - Мостовик О.С., довіреність 302/669-66, від 03.01.2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення суми страхового відшкодування витрат у розмірі 7 114,84 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29 жовтня 2015 року по вул. Жилянській, 124 у м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Шкода», д.н. НОМЕР_1 (застрахований позивачем транспортний засіб) та автомобіля «Фольксваген», д.н. НОМЕР_2, яким керувала ОСОБА_3

Позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 7 624,84 грн.

Цивільну відповідальність винної особи у ДТП - гр. ОСОБА_3 було застраховано в Товаристві з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант".

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.09.2017 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 27.09.2017 року.

27.09.2017 року відповідачем в судовому засіданні надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив суд відмовити в позові.

27.09.2017 року в судовому засіданні оголошено перерву на 01.11.2017 року.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з довідки ДАІ та постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 21.12.2015 року по справі № 761/37195/15-п, ОСОБА_3, керуючи автомобілем Фольксваген», д.н. НОМЕР_2 під час руху по вул. Жилянській, 124 у м. Києві не дотрималась безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Шкода», д.н. НОМЕР_1.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.12.2015 року по справі № 761/37195/15-п ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено на нього штраф.

Пошкоджений автомобіль «Шкода», д.н. НОМЕР_1 був застрахований у Приватному акціонерному товаристві "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" на підставі договору страхування наземного транспорту № 250505193.15 від 13.02.2015 року.

Відповідно до рахунку № -3 від 10.11.2015 року, що міститься в матеріалах справи, вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля «Шкода», д.н. НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при ДТП склала 9 149,81 грн.

Між тим, як вбачається з страхового акту № 135255 від 02.12.2015 року, позивачем встановлено факт настання страхового випадку та вирішено виплати страхове відшкодування на загальну суму 7 624,84 грн.

Зазначені кошти в розмірі 7 624,84 грн. позивачем було виплачено страхувальнику, що підтверджується платіжним дорученням №9706 від 07.12.2015 року.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як вбачається з матеріалів справи, транспортним засобом - автомобілем «Фольксваген», д.н. НОМЕР_2, який спричинив ДТП та заподіяв збитки автомобілю ««Шкода», д.н. НОМЕР_1, керувала ОСОБА_3

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципу вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем «Фольксваген», д.н. НОМЕР_2, ОСОБА_3 встановлена в судовому порядку.

Тому, ОСОБА_3 є особою, відповідальною за збиток, заподіяний автомобілю «Шкода», д.н. НОМЕР_1, у результаті пошкодження цього автомобіля при ДТП.

Відповідно до статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом встановлено, що між відповідачем та страхувальником було укладено договір (поліс) ОСЦПВВНТЗ № АІ/631522 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобов'язання відшкодувати шкоду заподіяну, зокрема, майну третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу «Фольксваген», д.н. НОМЕР_2, і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди. Вказаним договором передбачено ліміт відповідальності за шкоду завдану майну у розмірі 50 000 та франшизу у розмірі 510 грн.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Розглядаючи спір по суті суд також зазначає, що частиною п'ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Оскільки, відповідач не довів факт того, що шкоду автомобілю «Шкода», д.н. НОМЕР_1, було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, та не надав доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди на користь власника зазначеного автомобіля та беручи до уваги те, що розмір збитків розраховується, виходячи із вартості матеріального збитку, за вирахуванням франшизи (510,00 грн.) та в межах ліміту відповідальності (50 000,00 грн.) передбаченого договором (полісом) № АІ/631522, позов підлягає задоволенню у розмірі 7 114,84 грн. (7 624,84 грн. виплаченого страхового відшкодування - 510,00 грн. франшиза).

Судом дана належна оцінка відзиву відповідача на позовну заяву, водночас, посилання відповідача на те, що позивачем пропущено строк, визначений ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є необґрунтованим з огляду на наступне.

Так, положеннями ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року.

Між тим, спірні регресні правовідносини між страховими компаніями не регулюються Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а врегульовано правовідносини між страховиком та страхувальником цивільно-правової відповідальності щодо здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), а не між страховими компаніями.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Вищого господарського суду України від 02.03.2017 року у справі № 910/12720/16.

Судові витрати відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 33, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, м. Київ, бул. Л. Українки, буд. 26, код 32382598) на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» (01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 33; код 16285602) 7 114 (сім тисяч сто чотирнадцять) грн. 84 коп. страхового відшкодування та 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 06.11.2017 р.

Суддя С.О. Чебикіна