КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2017 р. Справа№ 910/11185/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Гончарова С.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Поштар Т.П. - представник, дов. б/н від 18.08.2017;

від відповідача: Плискань І.О. - представник, дов. б/н від 18.08.2017;

Біла Я.Г. - представник, дов. б/н від 18.08.2017;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргус Лімітед - Україна»

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2017

у справі № 910/11185/17 (суддя Морозов С.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Маркетинг Груп»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргус Лімітед-Україна»

про стягнення 64 050,05 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Аргус Лімітед-Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Маркетинг Груп» про стягнення 64 050,05 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.09.2017 у справі № 910/11185/17 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аргус Ліміте -Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Маркетинг Груп" 64050,05 грн. суми основного боргу та 1 600,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю «Аргус Лімітед-Україна» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2017 у справі № 910/11185/17 та прийняти нове, яким у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Маркетинг Груп» - відмовити.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.10.2017 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргус Лімітед - Україна» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2017 у справі № 910/11185/17 до розгляду та порушено апеляційне провадження. Розгляд апеляційної скарги призначено на 02.11.2017.

Представник позивача у судовому засіданні 02.11.2017 заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2017 у справі № 910/11185/17 залишити без змін, вимоги апеляційної скарги без задоволення.

Представник відповідача у судовому засіданні 02.11.2017 підтримав вимоги апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2017 у справі № 910/11185/17 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Маркетинг Груп» - відмовити.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу; апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі; в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, що є у справі, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи із наступного.

Позивач подав до Господарського суду міста Києва позовну заяву про стягнення з відповідача коштів у розмірі 64 050,05 грн.; судових витрат.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем виставлено позивачу рахунки № 20 від 18.10.2016 та № 21 від 15.11.2016 на загальну суму у розмірі 64 050,05 грн. вартості товарів, зазначених у рахунку.

Згідно із платіжними дорученнями № 32 від 25.10.2016 та № 80 від 18.11.2016 позивач перерахував відповідачу 64 050,05 грн. передоплати за товар.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками; допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

В ч. 1 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Таким чином, шляхом складання та надання відповідачем рахунку, а позивачем його оплати, між сторонами укладено договір купівлі-продажу у спрощений спосіб.

Згідно із ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В ч. 1 ст. 193 ГК України встановлено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Однак, відповідачем постачання товару позивачу не здійснено.

Відповідно до п. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Частиною ч. 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Позивач, на підставі ст. 530 ЦК України, у вимозі № 109 від 13.05.2017 повідомив відповідача про перерахування відповідачу грошових коштів та просив поставити товар протягом 7 днів з дня пред'явлення вимоги.

Однак, відповідач не скористався своїм правом та не отримав поштового відправлення від позивача, в якому містилась вимога, що підтверджується відміткою підприємства поштового зв'язку на конверті, а саме: "за закінченням терміну зберігання".

Як вбачається із п. 1.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" ухилення боржника від одержання на підприємстві зв'язку листа, що містив вимогу (відмова від його прийняття, нез'явлення на зазначене підприємство після одержання його повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа) не дає підстав вважати цю вимогу непред'явленою.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час; боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповіді за зазначену претензію позивача відповідачем не надано, товар згідно із рахунком № 20 та № 21 не поставлено, суму передплати, сплаченої за непоставлений товар, що складає 64 050,05 грн., позивачу не повернуто.

У зв'язку із чим, позивачем було направлено на адресу відповідача вимогу № 140 від 04.07.2017 про повернення сплаченої відповідно до платіжних доручень № 32 від 25.10.2016 та № 80 від 18.11.2016 суми попередньої оплати вартості товару на загальну суму 64 050,05 грн.

Відповідачем не надано доказів поставки позивачу оплаченого останнім товару на суму 64 050,05 грн., також відповідачем не надано доказів повернення грошових коштів позивачу у розмірі 64 050,05 грн.

Таким чином, апеляційний господарський суд погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що позовна вимога про стягнення 64 050,05 грн. є такою, що відповідає нормам законодавства та підтверджена матеріалами справи.

Київський апеляційний господарський суд не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.

Скаржник вказуючи на порушення господарським судом норм процесуального права, зазначає, що 21 та 30 серпня 2017р. скаржником були подані клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, однак, у зв'язку із відпусткою судді та помічника у період з 21.08.2017 по 11.09.2017, ознайомитись із матеріалами справи та підготувати відзив на позов можливо було лише 11.09.2017, тобто за один день до судового засідання.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою суду першої інстанції від 11.07.2017 розгляд справи № 910/11185/17 призначено на 15.08.2017.

Про отримання вказаної ухвали відповідачем 17.07.2017 свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення за № 30644755.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.08.2017 у справі № 910/11185/17, на підставі ст. 77 ГПК України, у зв'язку із нез'явленням представника відповідача, розгляд справи відкладено на 12.09.2017.

Згідно із ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач не скористався правом ознайомитись із матеріалами справи та взяти участь у судовому засіданні 15.08.2017, оскільки згідно із рекомендованим повідомленням, знав про місце та час судового засідання, а також про можливість ознайомитись із матеріалами справи ще 17.07.2017.

В матеріалах справи є наявними докази надсилання позивачем відповідачу 06.07.2017 копії позовної заяви із доданими документами, а саме: фіскальний чек за № 9126 від 06.07.2017 та опис вкладення у цінний лист від 06.07.2017.

Відповідач не скористався правом, передбаченим ст. 22 ГПК України, ознайомитись із матеріалами справи, надіслати відзив на позовну заяву і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову, після одержання ухвали про порушення провадження у справі, як це передбачено ст. 59 ГПК України.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Твердження скаржника про те, що господарським судом першої інстанції не досліджено факт надходження коштів від позивача є недоведеним належними та допустимими доказами, оскільки на заперечення надходження коштів від позивача, скаржником не надано витягів із особового рахунку станом на дати перерахування позивачем коштів відповідачу.

Навіть у електронних листах, на які посилається відповідач, не йдеться мова про оплату позивачем товару.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач не скористався своїм правом отримати поштове відправлення від позивача, в якому містилась претензія із вимогою позивача поставити оплачений останнім товар.

Посилання скаржника на електронні листи, які за твердженням скаржника були надіслані відповідачу електронною поштою, апеляційний господарський суд вважає безпідставним, оскільки відсутні докази погодженням між позивачем та відповідачем електронних адрес, відповідно до яких повинно було здійснюватись листування, до того ж відповідач не був позбавлений права скористатись послугами поштового зв'язку.

Крім того, із зазначених електронних листів не можна встановити факт надсилання їх саме позивачу.

Обставини, на які скаржник посилається як на підставу для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2017 у справі № 910/11185/17, визнаються колегією суддів безпідставними.

З огляду на вищевикладене, правові підстави для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2017 у справі № 910/11185/17 та для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргус Лімітед - Україна», відсутні.

Твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених рішенні Господарського суду міста Києва від 12.09.2017 у справі № 910/11185/17.

Скаржником, на підтвердження доводів щодо неправильного застосування норм процесуального та матеріального права, не наведено обставин, які б свідчили про наявність таких порушень.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, скаржник не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли би бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43, 101 ГПК України.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги, згідно із ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргус Лімітед - Україна» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2017 у справі № 910/11185/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2017 у справі № 910/11185/17 залишити без змін.

3. Справу № 910/11185/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді А.Г. Майданевич

С.А. Гончаров