ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"26" жовтня 2017 р.Справа № 924/857/17

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Димбовського В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом приватного підприємства "Бондар", м. Хмельницький

до державного підприємства "Нігинський кар'єр", селище Сахкамінь, Кам'янець-Подільського району

про стягнення 70194,25 грн. заборгованості, 1430,81 грн. 3% річних, 5615,54 грн. інфляційних втрат

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю від 07.08.2017р., ОСОБА_2 - директор

від відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю №3-юр від 03.08.2017р.

У судовому засіданні, згідно ч. 2 ст. 85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення (вступна та резолютивна частини) оголошено 26.10.2017р., оскільки у судовому засіданні оголошувалась перерва.

Суть спору: позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача 70194,25 грн. заборгованості, 1430,81 грн. 3% річних, 5615,54 грн. інфляційних втрат.

Позов мотивовано неналежним виконанням відповідачем умов договору підряду №6/11-16 від 07.11.2016р. в частині повної оплати виконаних робіт, а 3% річних та інфляційні втрати нараховано з посиланням на ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Обгрунтовуючи розмір заявленої до стягнення суми основного боргу, пояснив, що між сторонами, окрім правовідносин за договором підряду від 07.11.2016р., існували інші правовідносини, за якими здійснювались розрахунки. Позивач проводив зарахування коштів відповідача в хронологічній послідовності згідно календарних дат. Стверджує, що на момент підписання акту приймання виконаних будівельних робіт по договору підряду в даній справі у відповідача існував залишок коштів в сумі 527564,95 грн., який віднесено позивачем як аванс по договору від 07.11.2016р., а після підписання акту відповідачем здійснено проплати на загальну суму 109900,00 грн. З огляду на викладене, стверджує про наявність боргу за договором підряду від 07.11.2016р. саме в розмірі заявленому в позові. Окрім того, звернув увагу на те, що розмір боргу розраховувався ним без врахування заборгованості по іншому спірному договору підряду, датованому 11.10.2016р.

Відповідач проти позову заперечує, його представник у судовому засіданні 23.10.2017р. заявляв клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення господарським судом Хмельницької області справи №924/750/17. Клопотання мотивував тим, що у ході вирішення справи №924/750/17 між тими ж сторонами про стягнення заборгованості за іншим договором підряду, було встановлено невідповідність даних, зазначених у матеріалах позовної заяви, а також суперечності у первинній бухгалтерській документації позивача. Стверджує, що у справі №924/750/17 вирішувалося питання про призначення судово-економічної експертизи.

З огляду на невизнання позовних вимог у справі №924/750/17, вважаючи доказову базу позивача такою, що не відповідає дійсності, не погоджується й з позовними вимогами у даній справі №924/857/17.

Розглянувши в судовому засіданні 23.10.2017р. клопотання про зупинення провадження у справі, суд відмовив в його задоволенні, оскільки вказані справи не пов'язані між собою. Предметом спору по даній справі №924/857/17 є стягнення боргу та нарахованих інфляційних і 3% річних за одним договором підряду, який датується 07.11.2016р. У той час, як предметом спору у справі №924/750/17 є стягнення боргу та нарахованих інфляційних і 3% річних зовсім за іншим договором підряду від 11.10.2016р. До того ж, сам позивач пояснив, що розмір боргу в даній справі розраховувався без врахування боргу по договору підряду від 11.10.2016р. Тим більше, що наявність в провадженні господарського суду Хмельницької області справи №924/750/17 не перешкоджає встановленню судом у даній справі фактичних обставин щодо виникнення заборгованості, її розміру, обов'язку відповідача перед позивачем на виконання договору підряду від 07.11.2016р. У свою чергу, у відповідача відсутні перешкоди в подальшому звернутися до суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Присутні у судовому засіданні 26.10.2017р. представники позивача наполягали на задоволенні позовних вимог.

Присутній у судовому засіданні 26.10.2017р. представник відповідача надав відзив на позов, згідно якого просить позовні вимоги залишити без розгляду, як такі, що не обґрунтовані та не підтверджені належною доказовою базою.

В обґрунтування своєї позиції посилається на ст. ст. 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст. 2, п. 1 ст. 3, ст. 8 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", Положення про форму та зміст розрахункових документів, затверджене наказом Міністерства фінансів України №13 від 21.01.2016р., п.п. 1.4, 1.13 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті. З огляду на викладені норми законодавства, робить висновок, що видаткова накладна, акт приймання виконаних робіт вважаються документами первинного обліку та не є розрахунковими документами.

Не погоджується відповідач з розрахунками 3% та інфляційних. Вважає, що розрахунок 3% річних мав бути проведений з 18.01.2017р., а не з 11.01.2017р., оскільки позивач відрахував десять календарних, а не банківських днів, як передбачено договором.

Стосовно розрахунку інфляційних втрат посилається на ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013, якими визначено, що до складу договірної ціни незалежно від її виду включаються кошти на покриття додаткових витрат, пов'язаних з інфляційними процесами, призначені на відшкодування збільшення вартості трудових та матеріально-технічних ресурсів, спричинене інфляцією, яка може відбутися протягом будівництва. Кошти на покриття додаткових витрат, пов'язаних з інфляційними процесами, розраховуються виходячи з строків будівництва, виду будівництва, структури робіт, вартості трудових та матеріально-технічних ресурсів, врахованих у договірній ціні, та на підставі прогнозних рівнів інфляції на наступні періоди, що схвалюються Кабінетом Міністрів України.

Відмічає, що у договірній ціні, наданій позивачем, таких витрат не передбачено, у той час як ціна договору є твердою згідно п. 2.3. Додатково, звертає увагу і на період нарахування інфляційних втрат, а саме дату його завершення - 31.08.2014р. Вважає, що вказана похибка також свідчить про допущені неточності у поданих розрахунках. Крім того, вважає, що нарахування інфляційних втрат позивач повинен був би здійснювати з лютого 2017 року, а не з січня 2017 року.

Також, на переконання відповідача, жодних порушень з моменту підписання акту від 31.12.2016р. позивач відповідачу не пред'являв, чим не позначив сам факт незаконного користування коштами з боку відповідача, що б свідчило про завдання позивачу будь-якого роду збитків.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи по суті, суд встановив:

07.11.2016р. державне підприємство "Нігинський кар'єр", як замовник, уклало з приватним підприємством "Бондар", як підрядником, договір підряду №6/11-16, згідно умов якого замовник доручає та сплачує, а підрядник бере на себе зобов'язання з виконання робіт по капітальному ремонту 131 м. залізничної колії, залізничного господарства ДП "Нігинський кар'єр" по вул. Радянській, 1а, с. Сахкамінь, Кам'янець-Подільського району, Хмельницької області, відповідно до переліку та у обсягах наведених у проектно-кошторисній документації (п. 1.1).

На виконання робіт з капітального ремонту 131 м. залізничної колії, залізничного господарства ДП "Нігинський кар'єр" по вул. Радянській, 1а, с. Сахкамінь, Кам'янець-Подільського району сторони склали локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-1, в поточних цінах станом на 07.11.2016р., відобразивши всі витрати у договірній ціні та обумовивши загальну вартість робіт у п. 2.2 договору, яка склала 707659,20 грн., в тому числі ПДВ 117943,20 грн.

Згідно п. 6.1 договору, роботи вважаються виконаними після підписання замовником та підрядником акту виконаних робіт за формою №КБ-2в. Якщо під час здачі-приймання виконаних робіт з боку замовника виникають претензії щодо якості та/або повноти виконання підрядником робіт, підрядник зобовязаний усунути недоліки впродовж 10 днів з дати виникнення претензій.

Порядок розрахунків за виконані роботи визначено у розділі 4 договору. Так, згідно п. 4.1, замовник проводить розрахунки за виконані роботи на підставі оформлених актів виконаних робіт за формою №КБ-2в та формою №КБ-3, підписаних сторонами, впродовж 10 банківських днів з дати їх підписання.

31.12.2016р. позивач та відповідач підписали акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в та довідку про вартість виконаних будівельних робіт за формою №КБ-3, з яких вбачається прийняття відповідачем виконаних позивачем робіт за грудень 2016 року на суму 707659,20 грн. Окрім того, сторони підписали підсумкову відомість ресурсів (витрати по факту) та розрахунок загальновиробничих витрат до акту КБ-2в №1.

Оплату виконаних робіт відповідачем здійснено лише частково загалом на суму 637464,95 грн.

Як вбачається з розрахунку позивача, окрім правовідносин за договором підряду від 07.11.2016р., між сторонами існували інші правовідносини, за якими здійснювались розрахунки. Позивач, отримані від відповідача кошти, розподіляв в хронологічній послідовності згідно календарних дат. До підписання акту виконаних робіт по договору підряду від 07.11.2016р. існував залишок коштів в розмірі 527564,95 грн., які позивачем зараховано як аванс по договору підряду від 07.11.2016р., а після підписання акту в період з 13.01.2017р. по 27.02.2017р., відповідач здійснив проплати на загальну суму 109900,00 грн. і призначенням платежу вказано „за виконані роботи згідно договору.

Про вказані вище обставини свідчать платіжні доручення №1666 від 18.04.2016р. на суму 30000,00 грн., №1698 від 22.04.2016р. на суму 15000,00 грн., №870 від 27.04.2016р. на суму 20000,00 грн., №1721 від 06.05.2016р. на суму 12000,00 грн., №895 від 10.05.2016р. на суму 62000,00 грн., №905 від 12.05.2016р. на суму 55000,00 грн., №952 від 18.05.2016р. на суму 65000,00 грн., №984 від 23.05.2016р. на суму 56000,00 грн., №1052 від 02.06.2016р. на суму 12000,00 грн., №1065 від 03.06.2016р. на суму 66000,00 грн., №1094 від 10.06.2016р. на суму 77000,00 грн., №1141 від 17.06.2016р. на суму 23000,00 грн., №1185 від 22.06.2016р. на суму 15000,00 грн., №1196 від 24.06.2016р. на суму 35000,00 грн., №1231 від 01.07.2016р. на суму 35000,00 грн., №1246 від 05.07.2016р. на суму 98000,00 грн., №1280 від 11.07.2016р. на суму 29000,00 грн., №1293 від 12.07.2016р. на суму 51000,00 грн., №1352 від 19.07.2016р. на суму 110500,00 грн., №1351 від 19.07.2016р. на суму 55000,00 грн., №1831 від 21.07.2016р. на суму 36550,00 грн., №1373 від 22.07.2016р. на суму 169958,00 грн., №1398 від 26.07.2016р. на суму 110000,00 грн., №1415 від 28.07.2016р. на суму 110000,00 грн., №1477 від 08.08.2016р. на суму 55000,00 грн., №1503 від 11.08.2016р. на суму 110000,00 грн., №1507 від 11.08.2016р. на суму 55000,00 грн., №1526 від 15.08.2016р. на суму 55000,00 грн., №1590 від 22.08.2016р. на суму 77000,00 грн., №1871 від 26.08.2017р. на суму 54000,00 грн., №1875 від 30.08.2016р. на суму 25000,00 грн., №1922 від 05.09.2016р. на суму 25000,00 грн., №1643 від 05.09.2016р. на суму 30000,00 грн., №1659 від 08.09.2016р. на суму 13000,00 грн., №1661 від 12.09.2016р. на суму 17040,00 грн., №1682 від 19.09.2016р. на суму 40000,00 грн., №2042 від 05.10.2016р. на суму 7200,00 грн., №1762 від 06.10.2016р. на суму 85449,95 грн., №2047 від 06.10.2016р. на суму 24550,00 грн., №1773 від 11.10.2016р. на суму 55000,00 грн., №1776 від 12.10.2016р. на суму 10000,00 грн., №1789 від 13.10.2016р. на суму 25000,00 грн., №1798 від 17.10.2016р. на суму 10000,00 грн., №1826 від 24.10.2016р. на суму 176000,00 грн., №1834 від 26.10.2016р. на суму 110000,00 грн., №1850 від 01.11.2016р. на суму 75000,00 грн., №1849 від 01.11.2016р. на суму 40000,00 грн., №191 від 03.11.2016р. на суму 7800,00 грн., №1873 від 03.11.2016р. на суму 42000,00 грн., №1879 від 04.11.2016р. на суму 8000,00 грн., №1892 від 08.11.2016р. на суму 23000,00 грн., №1903 від 11.11.2016р. на суму 40000,00 грн., №1915 від 15.11.2016р. на суму 47250,00 грн., №1931 від 16.11.2016р. на суму 32000,00 грн., №1937 від 17.11.2016р. на суму 23000,00 грн., №1957 від 18.11.2016р. на суму 3000,00 грн., №1960 від 21.11.2016р. на суму 15000,00 грн., №1959 від 21.11.2016р. на суму 107900,00 грн., №1981 від 25.11.2016р. на суму 133000,00 грн., №2009 від 29.11.2016р. на суму 105000,00 грн., №2017 від 29.11.2016р. на суму 123497,00 грн., №2037 від 01.12.2016р. на суму 70000,00 грн., №2038 від 01.12.2016р. на суму 25000,00 грн., №2053 від 02.12.2016р. на суму 70000,00 грн., №2063 від 05.12.2016р. на суму 146850,00 грн., №2147 від 15.12.2016р. на суму 26000,00 грн., №2170 від 20.12.2016р. на суму 170000,00 грн., №2146 від 15.12.2016р. на суму 24000,00 грн., №2148 від 15.12.2016р. на суму 69215,00 грн., №2076 від 07.12.2016р. на суму 17000,00 грн., №2080 від 08.12.2016р. на суму 87000,00 грн., №2187 від 26.12.2016р. на суму 12500,00 грн., №2188 від 26.12.2016р. на суму 14000,00 грн., банківські виписки за 27.12.2016р. на суму 42000,00 грн., за 13.01.2017р. на суму 9000,00 грн., за 16.01.2017р. на суму 6000,00 грн., за 19.01.2017р. на суму 28000,00 грн., за 31.01.2017р. на суму 38000,00 грн., за 03.02.2017р. на суму 15000,00 грн., за 27.02.2017р. на суму 13900,00 грн.

Після здійснених проплат, борг відповідача за договором підряду від 07.11.2016р. склав 70194,25 грн.

29.03.2017р. позивач направляв відповідачу претензію вих. №42 від 28.03.2017р. про сплату боргу за договорами підряду, серед яких за договором підряду №6/11-16 від 07.11.2016р. Однак, вимоги виконано не було. Натомість, відповідач, надіславши відповідь на претензію за вих. №373/юр від 10.04.2017р., повідомив про невизнання боргу за одним із договорів підряду, який не стосується правовідносин в даній справі, а саме: за договором від 11.10.2016р. №11/10-16. Між тим, позивач, у поданому до суду розрахунку суми боргу, не враховував заборгованість за спірним договором підряду №11/10-16 від 11.10.2016р.

До стягнення позивачем заявлено також 1430,81 грн. 3% річних, розрахованих за період з 11.01.2017р. по 15.09.2017р. та 5615,54 грн. інфляційних втрат, розрахованих за період січень 2017 року серпень 2017 року.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом береться до уваги наступне.

Згідно зі ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Зі змісту умов укладеного між сторонами договору підряду вбачається, що позивач зобов'язався виконати роботи по капітальному ремонту залізничної колії, а відповідач зобов'язався розрахуватись за виконані роботи у строки, встановлені договором. При цьому, сторони склали локальний кошторис на будівельні роботи, відобразивши всі витрати у договірній ціні та обумовивши загальну вартість робіт у договорі.

Факт належного виконання позивачем умов договору в частині виконання робіт підтверджується наявними в матеріалах справи актом приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за формою №КБ-3. Відповідач, підписавши акт та довідку без будь-яких зауважень, підтвердив, що роботи виконано в повному обсязі та погодив їх вартість, яка співпадає з вартістю, погодженою в локальному кошторисі та відображеною в договорі. Натомість, матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем умов договору в частині повної оплати виконаних робіт за договором.

Посилання відповідача на те, що видаткова накладна та акт приймання виконаних робіт не являються розрахуноквими документами не приймаються до уваги, оскільки матеріали справи містять розрахункові документи, а саме: платіжні доручення та банківські виписки по рахунку, які підтверджують сплату відповідачем позивачу коштів за існуючими між ними правовідносинами.

Як свідчать вказані платіжні доручення та банківські виписки, окрім правовідносин за договором підряду у даній справі, між сторонами існували інші правовідносини. Всі кошти, які позивач отримав від відповідача, було ним враховано та розподілено в хронологічному порядку. При цьому, позивач правомірно не враховував заборгованість по іншому спірному договору підряду, датованому 11.10.2016р., спір по якому розглядається в іншій справі №924/750/17.

Як вбачається з розрахункових документів, на момент підписання акту виконаних робіт по договору підряду в даній справі, існував залишок коштів, які позивач зарахував як аванс по договору підряду в даній справі, і після підписання акту, позивач, всі кошти, які були сплачені відповідачем, врахував як сплату коштів за договором підряду в даній справі. Будь-яких інших платіжних документів, окрім тих, що містяться в матеріалах справи, не надано. Тобто, докази проведення повної оплати виконаних робіт за договором підряду в даній справі відсутні.

Отже, відповідач, в порушення умов договору та чинного законодавства, не виконав свій обовязок стосовно проведення повної оплати виконаних робіт, відповідно, він є боржником, що прострочив виконання грошового зобовязання і у нього перед позивачем виникла заборгованість, яка підлягає стягненню.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 70194,25 грн. є обґрунтованою.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних, суд частково не погоджується з ним, а саме: з початком періоду нарахування. Як вбачається з розрахунку, початком періоду прострочення та, відповідно, нарахування 3% річних позивачем визначено 11.01.2017р., хоча, прострочення в оплаті виконаних робіт починається з 18.01.2017р. Суд виходив з того, що строк оплати виконаних робіт встановлено в договорі як 10 банківських днів з дати підписання акту про виконані роботи та довідки про вартість виконаних робіт.

Банківськими днями вважаються робочі дні, тобто дні за виключенням вихідних та державних свят.

Враховуючи те, що акт та довідка підписано 31.12.2016р., а вихідними та святковими днями січня 2017 року були 01, 02, 07, 08, 09, 14, 15 січня 2017 року, останнім строком оплати робіт відповідача було 17.01.2017р.

Отже, здійснивши перерахунок 3% річних, з врахуванням початку перебігу прострочення в оплаті (18.01.2017р.), суд вважає правомірно нарахованою сумою 3% річних 1390,42 грн. за період з 18.01.2017р. по 15.09.2017р.

Також, суд частково не погоджується з періодом нарахування інфляційних втрат, а саме, нарахуванням інфляційних за січень 2017 року.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

У застосуванні індексації враховуються рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997р. №62-97р.

Згідно зазначеного листа, індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення заборгованості. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Враховуючи те, що прострочення в оплаті виконаних робіт виникло 18.01.2017р., а нарахування індексу інфляції можливе лише на борг, який існував не менше як один місяць, нарахування інфляційних втрат, в даному випадку, можливе з лютого 2017 року.

Таким чином, перерахувавши інфляційні, без врахування неповного місяця прострочки (січня 2017 року), обгрунтовано заявленою сумою інфляційних втрат є 4829,41 грн. за період лютий 2017 року серпень 2017 року. Допущена помилка позивача в році кінцевого строку нарахування інфляційних втрат не спростовує позиції відповідача, оскільки позивач в розрахунку інфляційних втрат, окрім зазначення року кінцевого строку розрахунку, вказав індекс інфляції, який судом прийнято до уваги.

Заперечення відповідача з приводу нарахування інфляційних втрат у звязку з відсутністю передбачення їх в договірній ціні, до уваги не приймається з огляду на наступне.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не являються ціною договору та не включаються на покриття додаткових витрат будівництва, як вважає відповідач, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Сплата інфляційних втрат є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, зазначені нарахування носять компенсаційний характер і повязані з знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, право стягнення яких передбачене безпосередньо в Цивільному кодексі України і не передбачається обов'язковості зазначення такого положення в договорі, зокрема, у договірній ціні, як вважає відповідач.

До того ж, посилання відповідача на непред'явлення порушень з моменту підписання акту від 31.12.2016р. спростовуються наявними в матеріалах справи претензією та відповіддю самого відповідача на неї і не звільняє відповідача від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора на отримання передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України сум.

З врахуванням викладеного вище, позовні вимоги підлягають задоволенню частково в частині стягнення з відповідача 70194,25 грн. заборгованості, 1390,42 грн. 3% річних та 4829,41 грн. інфляційних втрат.

У частині позовних вимог про стягнення з відповідача 40,39 грн. 3% річних та 786,13 грн. інфляційних втрат належить відмовити.

Згідно ст. 49 ГПК України, витрати по оплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов приватного підприємства "Бондар", м. Хмельницький до державного підприємства "Нігинський кар'єр", селище Сахкамінь, Кам'янець-Подільського району про стягнення 70194,25 грн. заборгованості, 1430,81 грн. 3% річних, 5615,54 грн. інфляційних втрат задовольнити частково.

Стягнути з державного підприємства "Нігинський кар'єр" (Хмельницька область, Кам'янець-Подільський район, селище Сахкамінь, вул. Радянська, 1А; код 00373741) на користь приватного підприємства "Бондар" (АДРЕСА_1; код 32995097) 70194,25 грн. (сімдесят тисяч сто девяносто чотири гривні 25 коп.) заборгованості, 1390,42 грн. (одну тисячу триста девяносто гривень 42 коп.) 3% річних, 4829,41 грн. (чотири тисячі вісімсот двадцять девять гривень 41 коп.) інфляційних втрат, 1582,88 грн. (одну тисячу пятсот вісімдесят дві гривні 88 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

У частині позовних вимог про стягнення з відповідача 40,39 грн. 3% річних та 786,13 грн. інфляційних втрат відмовити.

Повне рішення складено 30 жовтня 2017 року.

Суддя В.В. Димбовський

Віддруковано 3 примірника:

1 - до справи,

2 - позивачу,

3 відповідачу.