ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

08 листопада 2017 року Справа № 921/220/17-г/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддівМачульського Г.М. (доповідач), Кравчука Г.А., Дроботової Т.Б.,
перевіривши матеріали касаційної скарги Головного управління Національної поліції в Тернопільській області
на постановуЛьвівського апеляційного господарського суду
від18.07.2017
у справі№ 921/220/17-г/16
Господарського судуТернопільської області
за позовомЗбаразького районного центру зайнятості
доГоловного управління Національної поліції в Тернопільській області
простягнення суми,
В С Т А Н О В И В :

Касаційна скарга Головного управління Національної поліції в Тернопільській області не може бути прийнята до розгляду з таких підстав.

Згідно частини 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України, якою встановлені вимоги до форми і змісту касаційної скарги, до скарги додаються, зокрема, докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

До касаційної скарги додано фотокопія документа на підтвердження надсилання іншій стороні у справі копії касаційної скарги.

Проте, належним доказом надсилання іншій стороні у справі копії касаційної скарги і доданих до неї документів має вважатися оригінал відповідного документа, а не його копія.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011р. №11

Відповідно до п.3 частини першої ст.1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано доказів надіслання її копії іншій стороні (сторонам) у справі, отже вказана обставина є підставою для повернення касаційної скарги.

Крім того, згідно з п.4 ч.1 ст.1113 цього кодексу касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до положень частини 4 ст.111 наведеного кодексу до касаційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Закон України "Про судовий збір" визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, та передбачає, що обрахування розміру сплати судового збору здійснюється особою, яка звертається у суд із відповідною заявою, скаргою.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Таким чином, особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги (копію приєднано до матеріалів справи), до неї не додано доказів сплати судового збору, однак Головне управління Національної поліції в Тернопільській області просить відстрочити сплату судового збору, у зв'язку з недостатнім фінансуванням.

Згідно статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, згідно із статтею 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України, а статтею 129 Конституції однією із основних засад судочинства закріплено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Статтею 80 Цивільного кодексу України визначено, що юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку, яка наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Із наявних у суду касаційної інстанції матеріалів не вбачається, що Головне управління Національної поліції в Тернопільській області припиняло чи зупиняло свою діяльність із наведених у клопотанні обставин.

При цьому слід зазначити, що Прикінцевими положеннями Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22.05.2015 №484-VIII на Кабінет Міністрів України було покладено обов'язок забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Отже обов'язок забезпечити відповідне фінансування державних органів на Кабінет Міністрів України було покладено ще у травні 2015 року, і, як вбачається, з тих пір такий обов'язок належним чином не виконаний, тому обмежене фінансування бюджетної установи або відсутність фінансування щодо витрат зі сплати судового збору не є підставою для відстрочки від його сплати, у тому числі зважаючи на приписи статті 129 Конституції України, якою визначено як одну із засад судочинства рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Крім того, як зазначив Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 20.11.2011 зі справи "Рисовський проти України", на державні органи покладено обов'язок дотримуватися принципу "належного урядування", і державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків.

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже вказане рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у даній справі як джерело права.

Зважаючи на наведені вище обставини клопотання Головного управління Національної поліції в Тернопільській області задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене та керуючись п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В :

Відмовити Головному управлінню Національної поліції в Тернопільській області у клопотанні про відстрочення сплати судового збору, а касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 18.07.2017 у справі Господарського суду Тернопільської області №921/220/17-г/16, повернути особі, що її подала.

Головуючий суддя Г.М. Мачульський

Судді Г.А. Кравчук

Т.Б. Дроботова