ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2017р. Справа № 917/218/17

за позовом Приватного акціонерного товариства "Райз-Максимко", вул.Матросова, 10, м.Заводське, Лохвицький район, Полтавська область, 37240

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир", вул. Будька, 47, м.Гадяч, Гадяцький район, Полтавська область, 37300

про стягнення 1 955 109,89 грн.

Суддя Киричук О.А.

Представники :

від позивача: ОСОБА_1, дов. № 214 від 30.12.2016 р.

від відповідача: не з»явився

Розглядається позов про стягнення 1 955 109,89 грн. заборгованості за договором поставки № 195-Б від 12.07.2016р.

Позивач в обґрунтування позову вказує, що відповідач не виконав у встановлені договором строки свої договірні зобов'язання, внаслідок чого виникла заборгованість, яка до цього часу не погашена.

11.04.2017р. позивачем через канцелярію суду було подано додаткові пояснення (заяву про зменшення розміру позовних вимог за вхід. №4897), згідно з якою просить суд стягнути з відповідача 1 954 386,64 грн. заборгованості за договором поставки № 195-Б від 12.07.2016р. Крім того, позивач надав заяву, в якій повідомляється про технічну помилку у коді відповідача (вх. № 33460268).

Відповідачем 11.04.2017р. подане клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення справи № 917//436/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир", до Приватного акціонерного товариства "Райз-Максимко", про визнання недійсним Договору поставки № 195-Б від 12.07.2016р.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 11.04.2017 року по справі № 917/218/17 провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням по справі № 917/436/17, що перебуває у провадженні господарського суду Полтавської області, зобов"язано сторін повідомити суд про результати розгляду справи № 917/436/17.

26.05.2017р. Харківський апеляційний господарський суд, розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Райз-Максимко" на ухвалу господарського суду Полтавської області від 11.04.2017 року по справі № 917/218/17 постановив скасувати ухвалу господарського суду Полтавської області від 11.04.2017 року по справі № 917/218/17, справу № 917/218/17 направити на розгляд до господарського суду Полтавської області.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 09.06.2017 року суд поновив провадження у справі, розгляд справи призначив на 22.06.2015р.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 22.06.2017 року суд за клопотанням відповідача продовжив строк вирішення спору на 15 днів, відклав розгляд справи на 29.06.2017 р.

27.06.2017р. позивачем через канцелярію суду було подано додаткові пояснення по справі (вхід. № 8166).

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 27.06.2017 року суд у зв"язку з поданням касаційної скарги по справі та витребуванням справи Харківським апеляційним господарським судом для подальшого направлення до Вищого господарського суду України, провадження у справі № 917/218/17 зупинив до повернення справи до господарського суду Полтавської області.

18.10.2017р. матеріали справи № 917/218/17 повернулися до господарського суду Полтавської області.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 09.06.2017 року суд поновив провадження у справі, розгляд справи призначив на 31.10.2017р.

В судове засідання 31.10.2017р. позивач надав заяву про зменшення позовних вимог, згідно з якою просить стягнути з відповідача 1 954 386,64 грн. заборгованості за договором поставки № 195-Б від 12.07.2016р.

Згідно ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі, зокрема, зменшити розмір позовних вимог.

Оскільки такі дії позивача не суперечать законодавству, не порушують права і охоронювані законом інтереси будь-яких осіб, заява від 31.10.2017 року (вх. №13320 від 31.10.2017 року) приймається господарським судом до розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні 31.10.2017р. наполягав на задоволенні позовних вимог за обґрунтуванням наведеним у позовній заяві з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Відповідач відзив на позов не надав, явку представника в судове засідання не забезпечив.

Враховуючи факт належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, та те, що норми ст. 38 ГПК України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що в межах наданих ним повноважень вчинено належні дії щодо повідомлення відповідача про судовий розгляд справи та створені належні умови для надання доказів і вважає, що оскільки явка представників сторін не була визнана обов'язкову, можливо розглядати справу в даному судовому засіданні за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

В судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд встановив:

Між Приватним акціонерним товариством "Райз-Максимко" (постачальник за договором; позивач по справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" (покупець за договором; відповідач по справі) 12.07.2016р. був укладений договір поставки № 195-Б (далі Договір).

Згідно пункту 1.1. договору, у порядку та на умовах визначених цим договором, постачальник зобов'язується поставляти покупцю молочну сировину (молоко коров'яче, сире, незбиране, яке піддавалося попередній фізичній обробці (фільтрації, охолодженню) (далі молоко), відповідно до усного та/або письмового (в тому числі отриманого за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем) замовлення покупця, а покупець приймати й оплачувати його на умовах та в порядку, визначеному цим договором.

Пунктом 1.2. договору, передбачено, що кількість молока зазначається у товарно-транспортній накладній Ф1-ТН (далі - ТТН) та спеціалізованій товарній накладній на перевезення молока за формою № 1 ТН (МС), затвердженою наказом Міністерства аграрної політики України № 457 від 01.12.2015р. (далі - товарна накладна), ціна - у протоколах погодження цін (додаток № 1), які погоджуються сторонами у порядку, передбаченому даним договором, є невід'ємною частиною даного договору.

Відповідно до пункту 1.3. договору постачальник зобов'язаний поставляти молоко, на умовах: п. 1.3.1. EXW - склад постачальника, що знаходиться за адресою: с. Погожа Криниця, с. Біловод. Молоко за даним договором може поставлятися покупцю партіями. Партія молока за даним договором є молоко в кількості вказаній у ТТН та товарній накладній.

Пунктом 1.3.2. договору передбачено, що передача постачальником передплаченої покупцем партії молока/молока проводиться протягом 1 (одного) календарного дня з моменту здійснення покупцем 100% попередньої оплати (за умови надання покупцем автоцистерни для завантаження молока).

Пунктом 4.5. договору, сторони погодили, що молоко вважається прийнятим належним чином і уповноваженою на це особою, якщо у ТТН та товарній накладній проставлений підпис покупця/уповноваженої особи покупця, печатка або штамп покупця (при наявності та необхідності).

Згідно п. 5.2. договору покупець проводить 100% попередню оплату замовленого молока/партії молока у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 1 (одного) банківського дня з моменту виставлення постачальником рахунку-фактури.

Відповідно до пункту 5.6. договору сторони погодили, що умови здійснення 100% оплати замовленого покупцем молока/партії молока, яке поставлятиметься постачальником покупцю у вихідні/святкові дні, відрізнятиметься від умов, зазначених в п. 5.2. даного договору. Покупець проводить 100% оплату такого молока/партії молока на підставі виставленого постачальником рахунку-фактури не пізніше робочого (банківського) дня, що передує вихідному/святковому дню, в який здійснюватиметься поставка.

В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує на те, що ним було на виконання умов Договору в період з 01.08.2016р. по 22.012.2016р. на підставі договору поставки 195-Б від 12.06.2016р. поставлено відповідачу молоко на суму 11 573 838,64 грн.

В підтвердження вказаного позивач зазначає наступні документи:

- приймальні квитанції № 22 від 31.08.2016р., № 21 від 30.09.2016р., № 7 від 31.10.2016р., № 3 від 30.11.2016р., № 4 від 31.12.2016р.;

- виписані в період з 01.08.2016р. по 22.12.2016р. спеціалізованими товарними накладними за формою 1-ТК (МС);

- видаткові накладні № 6826 від 10.08.16р., № 7132 від 20.08.16р., № 7974 від 31.08.16р., № 8427 від 10.09.16р., № 9014 від 20.09.16р., № 9570 від 30.09.16р., № 10390 від 10.10.16р., № 10574 від 20.10.16р., № 11397 від 31.10.16р., № 12080 від 10.11.16р., № 13005 від 20.11.16р., № 14153 від 30.11.16р., № 14494 від 10.12.16р., № 15232 від 20.12.16р., № 16237 від 31.12.16р.

Відповідачем факт отримання від позивача молочної продукції на загальну суму 11 573 838,64 грн. не спростував.

За твердженням позивача відповідач в період з 22.08.2016р. по 27.12.2016р. частково розрахувався за поставлене молоко на підставі договору поставки молока № 195-Б від 12.06.2016р. в сумі 9 619 452 грн.

В наданих позивачем поясненнях зазначається, що в рахунок сплати за даним договором за визначений період позивачем враховані наступні проплати на підставі наступних платіжних доручень Відповідача: від 22.08.2016 № 615 на суму 115 215 грн., від 23.08.2016 № 10240 на суму 188 314 грн., від 25.08.2016 № 10301 на суму 188 305 грн., від 26.08.2016 № 10382 на суму 145 899 грн., від 29.08.2016 № 10517 на суму 158 419 грн., від 30.08.2016 № 10649 на суму 144 675 грн., від 31.08.2016 № 10750 на суму 109 030 грн., від 01.09.2016 № 10843 на суму 79 988 грн., від 02.09.2016 № 10923 на суму 198 504 грн., від 05.09.2016 № 11014 на суму 89 364 грн., від 06.09.2016 № 11115 на суму 125 385 грн., від 07.09.2016 № 11228 на суму 142 280 грн., від 08.09.2016 № 11306 на суму 140 184 грн., від 09.09.2016 № 11402 на суму 138 537 грн., від 12.09.2016 № 11492 на суму 87 060 грн., від 13.09.2016 № 11567 на суму 84 138 грн., від 14.09.2016 № 531 на суму 78 243 грн., від 15.09.2016 № 600 на суму 142 897 грн., від 16.09.2016 № 682 на суму 222 360 грн., від 19.09.2016 № 11705 на суму 49 723 грн., від 20.09.2016 № 11817 на суму 87 219 грн., від 21.09.2016 № 11877 на суму 68 522 грн., від 22.09.2016 № 11988 на суму 69 809 грн., від 23.09.2016 № 12077 на суму 180 433 грн., від 26.09.2016 № 12190 на суму 74 620 грн., від 27.09.2016 № 12278 на суму 76 644 грн., від 28.09.2016 № 12369 на суму 77 585 грн., від 29.09.2016 № 12474 на суму 78 528 грн., від 30.09.2016 № 12623 на суму 189 509 грн., від 03.10.2016 № 12728 на суму 82 838 грн., від 04.10.2016 № 12828 на суму 75 092 грн., від 05.10.2016 № 12924 на суму 76 524 грн., від 07.10.2016 № 13028 на суму 71 375 грн., від 07.10.2016 № 13134 на суму 100 000 грн., від 07.10.2016 № 13144 на суму 104 720 грн., від 10.10.2016 № 13158 на суму 82 631 грн., від 11.10.2016 № 13245 на суму 84 436 грн., від 12.10.2016 № 13343 на суму 85 609 грн., від 13.10.2016 № 13453 на суму 100 000 грн., від 13.10.2016 № 13454 на суму 100 000 грн., від 13.10.2016 № 13455 на суму 97 102 грн., від 17.10.2016 № 13555 на суму 67 843 грн., від 18.10.2016 № 3340 на суму 92 573 грн., від 19.10.2016 № 13754 на суму 57 211 грн., від 20.10.2016 № 13886 на суму 97 720 грн., від 21.10.2016 № 13981 на суму 100 000 грн., від 21.10.2016 № 13982 на суму 43 616 грн., від 24.10.2016 № 3440 на суму 105 142 грн., від 25.10.2016 № 3460 на суму 101 978 грн., від 26.10.2016 № 14239 на суму 105 509 грн., від 27.10.2016 № 14343 на суму 103 644 грн., від 28.10.2016 № 14486 на суму 18 720 грн., від 28.10.2016 № 14484 на суму 100 000 грн., від 28.10.2016 № 14534 на суму 100 000 грн., від 31.10.2016 № 14551 на суму 100 000 грн., від 31.10.2016 № 14552 на суму 32 283 грн., від 01.11.2016 № 14687 на суму 105 546 грн., від 02.11.2016 № 14860 на суму 87 065 грн., від 03.11.2016 № 14880 на суму 105 596 грн., від 04.11.2016 № 14985 на суму 68 487 грн., від 04.11.2016 № 14984 на суму 100 000 грн., від 07.11.2016 № 15084 на суму 11 066 грн., від 08.11.2016 № 3477 на суму 100 000 грн., від 09.11.2016 № 15139 на суму 114 746 грн., від 10.11.2016 № 15315 на суму 103 897 грн., від 10.11.2016 № 15231 на суму 110 926 грн., від 14.11.2016 № 15496 на суму 114 966 грн., від 14.11.2016 № 15414 на суму 100 000 грн., від 14.11.2016 № 15413 на суму 100 000 грн., від 14.11.2016 № 15415 на суму 65 005 грн., від 15.11.2016 № 15588 на суму 81 064 грн., від 16.11.2016 № 15678 на суму 71 870 грн., від 17.11.2016 № 15744 на суму 74 110 грн., від 18.11.2016 № 3555 на суму 74 821 грн., від 22.11.2016 № 3614 на суму 92 725 грн., від 22.11.2016 № 3612 на суму 100 000 грн., від 22.11.2016 № 3613 на суму 100 000 грн., від 23.11.2016 № 16015 на суму 98 327 грн., від 24.11.2016 № 16187 на суму 90 071 грн., від 25.11.2016 № 3673 на суму 94 275 грн., від 30.11.2016 № 3796 на суму 100 000 грн., від 30.11.2016 № 3795 на суму 100 000 грн., від 30.11.2016 № 3798 на суму 119 374 грн., від 30.11.2016 № 3797 на суму 100 000 грн., від 01.12.2016 № 3868 на суму 111 331 грн., від 02.12.2016 № 3876 на суму 85 031 грн., від 05.12.2016 № 3913 на суму 53 697 грн., від 05.12.2016 № 3912 на суму 100 000 грн., від 06.12.2016 № 3946 на суму 128 296 грн., від 07.12.2016 № 3993 на суму 128 339 грн., від 08.12.2016 № 4028 на суму 65 592 грн., від 09.12.2016 № 4067 на суму 117 028 грн., від 09.12.2016 № 4065 на суму 100 000 грн., від 09.12.2016 № 4066 на суму 100 000 грн., від 12.12.2016 № 4117 на суму 109 320 грн., від 13.12.2016 № 4182 на суму 109 320 грн., від 14.12.2016 № 4216 на суму 93 037 грн., від 15.12.2016 № 17158 на суму 103 374 грн., від 19.12.2016 № 17220 на суму 96 411 грн., від 19.12.2016 № 17219 на суму 100 000 грн., від 20.12.2016 № 17290 на суму 52 688 грн., від 21.12.2016 № 145 на суму 21 075 грн., від 22.12.2016 № 160 на суму 52 265 грн., від 23.12.2016 № 17369 на суму 93 852 грн., від 23.12.2016 № 17368 на суму 100 000 грн., від 26.12.2016 № 17415 на суму 71 419 грн., від 27.12.2016 № 223 на суму 40 811 грн.

За даними обліку позивача, станом на 09.02.2017 року, заборгованість ТОВ «Гадячсир» становить 1 954 386,64 грн.

При цьому позивач повідомив, що до 01.08.2016 року молоко поставлялося позивачем і приймалося відповідачем на підставі договору № 195-Б від 19.01.2015р., тому оплати Відповідача, здійснені у липні, були зараховані Позивачем за поставлене молоко по договору № 195-Б від 19.01.2015р.

Також, оплати відповідача з 12.07.2016 р. по 10.08.2016р. були зараховані позивачем за поставлене молоко по договору № 195-Б від 19.01.2015р. на підставі наступних платіжних доручень: від 12.07.2016 № 8126 на суму 221 299 грн., від 13.07.2016 № 8216 на суму 23 942 грн., від 14.07.2016 № 8304 на суму 102 150 грн., від 15.07.2016 № 8381 на суму 123 438 грн., від 18.07.2016 № 8466 на суму 169 878 грн., від 19.07.2016 № 8544 на суму 99 751 грн., від 21.07.2016 № 8681 на суму 89 922 грн., від 22.07.2016 № 8790 на суму 126 702 грн., від 25.07.2016 № 8881 на суму 57 974 грн., від 28.07.2016 № 9113 на суму 115 261 грн., від 01.08.2016 № 9344 на суму 88 405 грн., від 02.08.2016 № 9435 на суму 120 759 грн., від 03.08.2016 № 9544 на суму 118 931 грн., від 04.08.2016 № 9641 на суму 112 504 грн., від 05.08.2016 № 550 на суму 64 817 грн.

За твердженням позивача, зарахування коштів у вище зазначеному порядку зумовлено тим, що ні договором № 195-Б від 19.01.2015 р., ні договором № 195-Б від 12.07.2016 р. не врегульовано вимог зарахування коштів з оплати поставленого товару. При оплаті коштів за поставку молока ТОВ "Гадячсир" в призначенні платежу вказувало лише номер договору 195-Б без зазначення дати договору, і за відсутності умов за змістом двох договорів про порядок зарахування коштів в рахунок погашення заборгованості ПрАТ "Райз-Максимко" на власний розсуд, з урахуванням вимог цивільного законодавства, здійснювало зарахування сплачених Відповідачем коштів в рахунок погашення заборгованості як по договору № 195-Б від 19.01.2015 р. так і по договору № 195-Б від 12.07.2016 р.

Крім того, оплати з 08.08.16 р. по 12.08.16 р. в сумі 2 826 840,53 грн. були сплачені Відповідачем на виконання рішення господарського суду Полтавської області від 12.04.2016р. по справі № 917/134/16 по стягненню з ТОВ "Гадячсир" боргу за договором № 194-Б ВІДІ9.01.15р.

При вирішенні спору, суд приймає до уваги наступне.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору поставки, згідно якого, в силу ст.712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частини перша та шоста статті 265 Господарського кодексу України передбачають, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно норм цивільного та господарського законодавства договір купівлі-продажу є оплатним, тобто при набуванні речі у власність, покупець сплачує продавцеві вартість (ціну) речі, яка обумовлена договором, зобов'язуючим, що обумовлено взаємним виникненням у кожної із сторін прав та обов'язків, а саме, зобов'язання продавця передати покупцю річ та право вимоги оплати і зобов'язання покупця сплати вартість отриманої речі та право її вимоги.

Отже, змістом договору купівлі продажу є ті умови, з приводу яких сторони досягли згоди.

За змістом статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити продукцію (товар) після його прийняття або прийняття товарно-розпорядчих документів на нього, якщо договором чи товарно-розпорядчими документами не визначено іншого строку оплати.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Судом встановлено, що в період з 01.08.2016р. по 22.12.2016р. на підставі договору поставки 195-Б від 12.06.2016р. поставлено відповідачу молоко на суму 11 573 838,64 грн., що підтверджується видатковими накладними та приймальними квитанціями, зокрема: приймальними квитанціями № 22 від 31.08.2016р., № 21 від 30.09.2016р., № 7 від 31.10.2016р., № 3 від 30.11.2016р., № 4 від 31.12.2016р.; виписаними в період з 01.08.2016р. по 22.12.2016р. спеціалізованими товарними накладними за формою 1-ТК (МС); видатковими накладними № 6826 від 10.08.16р., № 7132 від 20.08.16р., № 7974 від 31.08.16р., № 8427 від 10.09.16р., № 9014 від 20.09.16р., № 9570 від 30.09.16р., № 10390 від 10.10.16р., № 10574 від 20.10.16р., № 11397 від 31.10.16р., № 12080 від 10.11.16р., № 13005 від 20.11.16р., № 14153 від 30.11.16р., № 14494 від 10.12.16р., № 15232 від 20.12.16р., № 16237 від 31.12.16р.

Факт отримання товару у кількості, що вказана позивачем у позові, в тому числі за видатковими накладними, що не повернуті позивачу, відповідач в процесі розгляду справи не спростував.

Сторони у п. 5.2. договору узгодили, що покупець проводить 100% попередню оплату замовленого молока/партії молока у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 1 (одного) банківського дня з моменту виставлення постачальником рахунку-фактури. Відповідно до пункту 5.6. договору сторони погодили, що умови здійснення 100% оплати замовленого покупцем молока/партії молока, яке поставлятиметься постачальником покупцю у вихідні/святкові дні, відрізнятиметься від умов, зазначених в п. 5.2. даного договору. Покупець проводить 100% оплату такого молока/партії молока на підставі виставленого постачальником рахунку-фактури не пізніше робочого (банківського) дня, що передує вихідному/святковому дню, в який здійснюватиметься поставка.

Тобто, умовами договору встановлено 100 % попередню оплату молока. Отже, вимога договору по оплаті за молоко на підставі виставлених рахунків, застосовується при проведенні попередньої оплати.

Відповідно до ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Частиною 4 ст. 538 встановлено, що якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином, у зв"язку з невиконанням відповідачем умови щодо 100 % попередньої оплати, яка встановлена договором, він зобов'язаний оплатити товар після його прийняття.

З огляду на визначене вище, зобов"язання по оплаті молока, отриманого за період 01.08.2016 р. по 31.12.2016 р., є таким, що настав.

Докази того, що відповідач здійснив оплату поставленої позивачем продукції за період з 01.08.2016 р. по 31.12.2016 р. в матеріалах справи відсутні.

При цьому, суд суд погоджується з правомірністю віднесення здійснених у липні 2016р. оплат, та оплат відповідача з 12.07.2016 р. по 10.08.2016р. на підставі наступних платіжних доручень: від 12.07.2016 № 8126 на суму 221 299 грн., від 13.07.2016 № 8216 на суму 23 942 грн., від 14.07.2016 № 8304 на суму 102 150 грн., від 15.07.2016 № 8381 на суму 123 438 грн., від 18.07.2016 № 8466 на суму 169 878 грн., від 19.07.2016 № 8544 на суму 99 751 грн., від 21.07.2016 № 8681 на суму 89 922 грн., від 22.07.2016 № 8790 на суму 126 702 грн., від 25.07.2016 № 8881 на суму 57 974 грн., від 28.07.2016 № 9113 на суму 115 261 грн., від 01.08.2016 № 9344 на суму 88 405 грн., від 02.08.2016 № 9435 на суму 120 759 грн., від 03.08.2016 № 9544 на суму 118 931 грн., від 04.08.2016 № 9641 на суму 112 504 грн., від 05.08.2016 № 550 на суму 64 817 грн. за поставлене молоко по договору № 195-Б від 19.01.2015р., оскільки при оплаті коштів за поставку молока ТОВ "Гадячсир" в призначенні платежу вказувало лише номер договору 195-Б без зазначення дати договору, і за відсутності умов за змістом двох договорів про порядок зарахування коштів в рахунок погашення заборгованості ПрАТ "Райз-Максимко" на власний розсуд, з урахуванням вимог цивільного законодавства, мало право здійснювати зарахування сплачених Відповідачем коштів в рахунок погашення заборгованості як по договору № 195-Б від 19.01.2015 р. так і по договору № 195-Б від 12.07.2016 р.

Крім того, суд погоджується з віднесенням позивачем оплат, здійснених з 08.08.16 р. по 12.08.16 р. в сумі 2 826 840,53 грн., на виконання рішення господарського суду Полтавської області від 12.04.2016р. по справі № 917/134/16 по стягненню з ТОВ "Гадячсир" боргу за договором № 194-Б від 19.01.15р.

З огляду на те, що відповідачем в процесі розгляду справи не повідомлялося про наявність інших платежів, які не враховані позивачем при визначені розміру заборгованості, встановлення судом правомірності віднесення позивачем платежів, здійснених відповідачем з 12.07.2016 р. по 10.08.2016р., в рахунок погашення заборгованості за попередні періоди, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення 1 954 386,64 грн. боргу за договором поставки № 195-Б від 12.07.2016 p., зокрема за поставками з 01.08.2016 року по 31.12.2016 року, є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. і 29 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" (вул. Будька, буд. 47, м. Гадяч, Полтавська область, 37300; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Райз-Марсимко" (37240, Полтавська область, Лохвицький район, м. Заводське, вул. Матросова, 10; ) 1 954 386,64 грн. боргу, 29315,80 грн. витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 01.11.2017р.

Суддя Киричук О.А.