РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2017№910/11123/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖОК."

До Приватного акціонерного товариства "Українська автомобільна корпорація"

Про стягнення 1 647 542,20 грн.

Суддя Літвінова М.Є.

Представники сторін:

від позивача: Сусловець Р.М. за довіреністю;

від відповідача: Кудрявцев Г.А. за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЖОК." (далі - Товариство, Підрядник, позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Українська автомобільна корпорація" (далі - Корпорація, Замовник, відповідач) про стягнення 1 647 542,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.01.2015 року між позивачем та Корпорацією був укладений договір підряду № 02-01 (далі - договір), за умовами якого позивач зобов'язався виконати роботи, збудувати та передати об'єкт: «демонстраційно-торгівельний центр з комплексом супутніх послуг на проспекті Московському, 22 Оболонському районі міста Києва». Оскільки Замовник, за твердженнями Товариства, взяте на себе зобов'язання по оплаті вартості наданих послуг виконало лише частково, заборгувавши позивачу 1 647 542,20 грн., останній, посилаючись на положення статей Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та Господарського кодексу України (далі - ГК України), просив суд стягнути з відповідача вищезазначену суму основного боргу.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.07.2017 порушено провадження у справі № 910/11123/17, її розгляд призначено на 26.07.2017 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.07.2017, на підставі статті 77 ГПК України, розгляд справи відкладено на 23.08.2017 року.

23.08.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

У судовому засіданні 23.08.2017 року представниками сторін подано клопотання про продовження строку розгляду спору у справі № 910/11123/17 на п'ятнадцять днів.

Відповідно до статей 69, 77 ГПК України у судовому засіданні 23.08.2017 року винесено ухвалу про продовження строку вирішення спору та відкладення розгляду справи на 18.09.2017 року.

18.09.2017 року представник позивача через відділ діловодства господарського суду міста Києва подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 77 ГПК України у судовому засіданні 18.09.2017 року оголошено перерву до 02.10.2017 року.

29.09.2017 року представник позивача через відділ діловодства господарського суду міста Києва надав додаткові документи по справі.

Ухвалою суду від 02.10.2017 року розгляд справи було відкладено на 23.10.2017 року та зобов'язано сторони надати до суду документи, а саме: проектно-кошторисну документацію до Договору підряду № 02-01 від 02.01.2015 року; всі додатки та додаткові угоди до Договору підряду № 02-01 від 02.01.2015 року; всю первинну документацію, складену на виконання Договору підряду № 02-01 від 02.01.2015 року (довідки ф. КБ-3, Акти виконаних робіт ф. КБ-2в, податкові накладні тощо). Також вказаною ухвалою було зобов»язано позивача надати до суду докази на підтвердження замовлення відповідачем та узгодження останнім обсягу та вартості робіт за спірними актами КБ-2в № 1-8 за вересень 2016 року на об'єкті «Демонстраційно-торгівельний центр з комплексом супутніх послуг на проспекті Бандери (Московському) 22 у місті Києві».

19.10.2017 року відповідач через відділ діловодства та документообігу господарського суду міста Києва подав до суду додаткові заперечення по справі.

У судовому засіданні 23.10.2017 року судом було оголошено перерву до 26.10.2017 року.

Під час судового засідання 26.10.2017 року представник позивача надав суду додаткові документи, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні 26.10.2017 року проти позову заперечував, посилаючись на обставини, викладені в письмових запереченнях на позовну заяву.

У судовому засіданні 26.10.2017 року судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

02.01.2015 року між Товариством та Корпорацією було укладено договір, за умовами якого Підрядник зобов'язався виконати власними та залученими силами і засобами роботи, передбачені даним договором, робочою документацією, із використанням власних та залучених інструментів. Матеріалів, обладнання, збудувати та передати Замовникові об'єкт: «демонстраційно-торгівельний центр з комплексом супутніх послуг на проспекті Московському, 22 Оболонському районі міста Києва» (далі - об'єкт), відповідно до затвердженої робочої документації та в обумовлений цим договором строк, а Замовник зобов'язався надати Підрядникові будівельний майданчик, передати затверджену робочу документацію та забезпечити своєчасне фінансування будівництва, прийняти закінчений будівництвом об'єкт і повністю сплатити вартість виконаних робіт і використаних матеріалів (пункт 1.1 договору).

Згідно пункту 3.1 вказаного правочину будівництво об'єкта за цим договором проводиться поетапно. Вартість робіт кожного етапу будівництва об'єкту визначається сторонами додатково, шляхом укладання додаткових угод до цього договору. Додаткові угоди є невід'ємною частиною цього договору.

Вартість робіт визначається на основі кошторисної документації, яка відповідає «Правилам визначення вартості будівництва» ДБН Д. 1.1.-1-2000 з урахуванням змін та доповнень, які видані Держбудом України на момент її складання та є невід'ємною частиною цього договору (пункт 3.5 договору).

Відповідно до пункту 3.4 укладеного правочину Підрядник у складі договірної ціни надає наступну кошторисну документацію: пояснювальну записку, договірну ціну, розрахунки до договірної ціни, відомості ресурсів до договірної ціни та локальний кошторис, локальні кошториси, зведений кошторис, відомості ресурсів до локальних кошторисів.

Згідно з пунктом 13.2.2 договору здача Підрядником і приймання Замовником об'єкта в експлуатацію здійснюється протягом 10 (десяти) робочих днів відповідно до діючого порядку і оформлюється актом, що підписується обома сторонами. В акті вказуються всі претензії до виконаних робіт, якщо такі є.

Замовник зобов'язаний проводити остаточний розрахунок Підряднику по кожній додатковій угоді протягом 3 (трьох) робочих днів після підписання Актів виконаних робіт (форма КБ-2в) та довідок про вартість виконаних підрядних робіт (форма КБ-3) при здачі об'єкту в експлуатацію з урахуванням авансових платежів.

Під час розгляду спору сторони підтвердили, що позивач виконав, а Замовник прийняв роботи згідно акту за травень 2015 року на суму 330 000,00 грн., акту № 1 за листопад 2015 року на суму 6 831,49 грн., акту № 2 за листопад 2015 року на суму 5 599,20 грн., акту № 3 за листопад 2015 року на суму 3 849,60 грн., акту № 4 за листопад 2015 року на суму 12 031,20 грн., акту № 5 за листопад 2015 року на суму 8 371,20 грн., акту № 6 за листопад 2015 року на суму 34 068,00 грн., акту № 7 за листопад 2015 року на суму 15 662,40 грн., акту № 8 за листопад 2015 року на суму 72 522,00 грн. та акту № 9 за листопад 2015 року на суму 6 556,80 грн. Загальна вартість робіт згідно вказаних актів становить 535 491,09 грн. У свою чергу Замовник здійснив оплату виконаних робіт у загальному розмірі 570 000,00 грн. Вказані факти сторонами під час розгляду спору сторонами не заперечувались.

Звертаючись із даним позовом до суду Товариство просить стягнути суму заборгованості в розмір 1 647 542,20 грн., що є вартістю виконаних робіт згідно акту № 1 за вересень 2016 року на суму 200 318,33 грн., акту № 2 за вересень 2016 року на суму 199 823,95 грн., акту № 3 за вересень 2016 року на суму 58 265,69 грн., акту № 4 за вересень 2016 року на суму 199 815,76 грн., акту № 5 за вересень 2016 року на суму 12 398,66 грн., акту № 6 за вересень 2016 року на суму 26 903,62 грн., акту № 7 за вересень 2016 року на суму 35 350,80 грн., акту № 8 за вересень 2016 року на суму 914 665,39 грн. Вказані акти Замовником не підписані. Позивач, посилаючись на відсутність претензій Замовника щодо невиконання, неякісного чи несвоєчасного виконання робіт, вказаних у спірних актах, вважає такі роботи прийнятими та такими, що підлягають оплаті.

Відповідач, заперечуючи проти заявлених вимог, зауважив, що вказані в спірних актах роботи Замовником не узгоджувались, додаткові угоди щодо вартості робіт сторонами не укладались, а тому в Корпорації відсутній обов'язок здійснювати оплату таких робіт.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (стаття 193 ГК України).

Судом встановлено, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором будівельного підряду, який підпадає під правове регулювання норм глави 33 ГК України та § 1, 3 глави 61 ЦК України.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно статті 875 ЦК України, норми якої кореспондуються з положеннями статті 318 ГК України, за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Відповідно до частини 4 статті 879 ЦК України оплата робіт проводиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі (частина 1 статті 853 ЦК України).

В силу частини 4 статті 882 ЦК України передання робіт підрядником та прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами.

Наявні в матеріалах справи акти за вересень 2016 року, на підставі яких позивач просить стягнути суму грошових коштів не підписані з боку Замовника, який в свою чергу стверджує, що роботи, вказані в актах не узгоджувались та не виконувались.

Крім того, умовами укладеного договору, а саме пунктом 13.2.1, сторони погодили, що приймання об'єкту здійснює комісія, яку направляє Замовник протягом 3 (трьох) робочих днів після отримання листа від Підрядника про готовність об'єкту. Однак, позивачем до матеріалів справи не надано належних доказів на підтвердження направлення відповідних листів відповідачу, щодо готовності об'єкту у вересні 2016 року.

Як судом встановлено вище, остаточний розрахунок за виконані роботи Замовник повинен здійснювати після підписання актів виконаних робіт та довідок про вартість виконаних робіт (форма КБ-3). Крім того, положеннями укладеного договору сторони погодили порядок визначення договірної ціни, який передбачає обов'язкову наявність кошторисної документації.

Водночас, суд неодноразово зобов'язував позивача надати суду проектно-кошторисну документацію до договору підряду № 02-01 від 02.01.2015 року, всі додатки та додаткові угоди до договору підряду № 02-01 від 02.01.2015 року, всю первинну документацію, складену на виконання договору підряду № 02-01 від 02.01.2015 року (довідки форми КБ-3, акти виконаних робіт форми КБ-2в, податкові накладні), однак вимоги суду з боку Товариства залишились без виконання.

Таким чином, відповідно до вимог закону та умов договору позивач зобов'язаний виконати належним чином обумовлені договором роботи та здати їх відповідачу, після чого Підрядник отримує право вимагати від Замовника оплати виконаних робіт в строки та в розмірі, встановленому договором підряду.

Помилковим є висновок позивача про те, що не підписання вказаних актів та довідок про вартість робіт відповідачем не спростовує можливості вважати вказані в цих актах роботи такими, що позивачем виконані в повному обсязі, та за відсутності будь - яких інших доказів фактичного узгодження обсягу, змісту та ціни виконаних робіт дає змогу стверджувати про наявність у відповідача зобов'язання, а у позивача права вимагати оплати цих робіт, оскільки зазначені умови у вказаному договорі відсутні, правові норми на підтвердження такого права позивачем в позовній заяві не наведені.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обов'язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників судового процесу, а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

За приписами статті 43 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі (пункт 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 року «Про судове рішення»).

Отже відсутність двосторонньою підписаних актів, відсутність кошторисної документації, відсутність доказів направлення спірних актів та кошторисної документації відповідачу позбавляє Підрядника права вимагати від Замовника оплати робіт згідно акту № 1 за вересень 2016 року на суму 200 318,33 грн., акту № 2 за вересень 2016 року на суму 199 823,95 грн., акту № 3 за вересень 2016 року на суму 58 265,69 грн., акту № 4 за вересень 2016 року на суму 199 815,76 грн., акту № 5 за вересень 2016 року на суму 12 398,66 грн., акту № 6 за вересень 2016 року на суму 26 903,62 грн., акту № 7 за вересень 2016 року на суму 35 350,80 грн. та акту № 8 за вересень 2016 року на суму 914 665,39 грн..

Таким чином, суд дійшов висновку про недоведеність Товариством належними та допустимими доказами обставин, покладених в основу позову.

За таких обставин, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відшкодування судових витрат відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на позивача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 31.10.2017 року.

Суддя М.Є.Літвінова