ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2017 р. Справа № 921/306/17-г/18

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого-судді Малех І.Б.

суддів Костів Т.С.

Марко Р.І.

при секретарі судового засідання Кришталь М.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оберіг добра", вих.№1408/17 від 14.08.2017 року

на рішення господарського суду Тернопільської області від 31.07.2017 року, суддя Охотницька Н.В.

у справі № 921/306/17-г/18

за позовом: Учасника товариства з обмеженою відповідальністю "Оберіг добра" ОСОБА_2, м. Тернопіль, Тернопільська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Оберіг добра" с. Максимівка, Збаразький район, Тернопільська область

про надання інформації про діяльність ТОВ "Оберіг добра"

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_3 - представник (договір про надання правової допомоги б/н від 20.09.2017р.)

від відповідача (скаржника) - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Тернопільської області від 31.07.2017 року в справі №921/306/17-г/18 позовні вимоги задоволено. Зобов'язано товариство з обмеженою відповідальністю "Оберіг добра" надати для ознайомлення ОСОБА_2 інформацію, щодо діяльності товариства з обмеженою відповідальністю "Оберіг добра", а саме: звіти про фінансово-господарську діяльність товариства за 2016 рік; протоколи зборів учасників (засновників) товариства за 2015-2017 роки; баланси товариства за 2015-2017 роки; дані бухгалтерського обліку та звітності за 2016 рік.

В апеляційній скарзі, відповідач, просить рішення господарського суду Тернопільської області від 31.07.2017 року в справі №921/306/17-г/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити. При цьому вказує, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального та матеріального права. Зокрема, зазначає, що учасник товариства не вправі вимагати, а товариство не зобов'язане надавати учаснику копії документів про діяльність товариства.

В запереченнях на апеляційну скаргу, позивач, вказав, що суд першої інстанції дійшов вірних висновків, відтак просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Представник відповідача (скаржника) в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (арк. справи 132).

Представник позивача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу (б/н від 09.10.2017 року).

Дослідивши докази матеріалів справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною другою зазначеної статті ГПК України встановлено, що у випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Зі змісту частини 1 статті 167 Господарського кодексу України вбачається, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

З урахуванням вимог ч. 4 ст.12 ГПК України, а також того, що ОСОБА_2, як станом на день звернення з позовом, так і на теперішній час, є учасником товариства з обмеженою відповідальністю "Оберіг добра", суд приходить до висновку про наявність у неї корпоративних прав, про захист яких, остання звернулася до суду з відповідним позовом.

Відповідно до п.1.6 Статуту ТОВ "Оберіг добра" (нова редакція), затвердженого рішенням зборів засновників товариства, протокол №8 від 15.02.2010, державну реєстрацію змін до якого проведено державним реєстратором Збаразької районної державної адміністрації Тернопільської області 15 лютого 2010 року, номер запису 1 000559, ОСОБА_2 (позивач у справі) ідентифікаційний номер НОМЕР_1, є одним із засновників (учасників) товариства, яка має в статутному фонді товариства частку 40 %, що становить 480 000,00 грн (п.5.4. Статуту).

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона, як учасник ТОВ "Оберіг добра" має право в порядку, визначеному чинним законодавством, отримувати інформацію про діяльність даного товариства, в тому числі звітного характеру, протоколи зборів товариства.

З метою реалізації своїх корпоративних прав, ОСОБА_2 звернулась до відповідача із запитом про надання інформації про діяльність товариства, яку просила надати до 07 квітня 2017 року. Однак, станом на час вирішення спору, вимоги учасника товариства про надання інформації відповідачем не виконані, зважаючи на що, позивач звернувся до господарського суду за захистом свого порушеного права.

Право учасника господарського товариства на отримання інформації про діяльність товариства, передбачено ст. 10 Закону України "Про господарські товариства", а також ст. 116 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 88 Господарського кодексу України.

Зокрема, ст. 116 ЦК України передбачає, що учасники господарського товариства можуть у порядку, встановленому установчим документом товариства, одержувати інформацію про діяльність товариства. Відповідно до ст. 88 ГК України на вимогу учасника товариство зобов'язане надати йому для ознайомлення річні баланси, звіти про фінансово-господарську діяльність товариства, протоколи ревізійної комісії, протоколи зборів органів управління товариства. Аналогічні приписи передбачені п. "г" ст. 10 Закону України "Про господарські товариства".

Крім того, відповідно до п. 4.1.3 Статуту товариства визначено, що учасник товариства має право одержувати інформацію про діяльність товариства, знайомитись із даними бухгалтерського обліку та звітністю, протоколами зборів.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про інформацію", кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Так, 23.03.2017, позивач, як учасник товариства з обмеженою відповідальністю "Оберіг добра", звернувся до директора товариства з обмеженою відповідальністю "Оберіг добра" ОСОБА_4, с. Максимівка Збаразького району Тернопільської області із запитом на отримання інформації про діяльність товариства із підтверджуючими документами, а саме:

- звіт про фінансово-господарську діяльність товариства за 2016 рік;

- протоколи зборів товариства за 2015-2011 роки;

- баланс товариства станом на 22.03.2017;

- копії документів, належно завірені, що підтверджують наявність зареєстрованого та товариством рухомого та нерухомого майна;

- відомості про діючі на цей момент кредитні договори, договори застави майна, яке належить товариству;

- відомості про укладені договори з 01.01.2016 по теперішній час із вказівкою на контрагентів, предмет, строк дії та суми зобов'язання;

- інформацію, який прибуток отримало товариство за 2016 рік, яка частина прибутку належить позивачу як учаснику товариства і коли вона буде виплачена.

Однак, як вбачається із змісту листа вих. №11 від 07.04.2017, адресованого ОСОБА_2, АДРЕСА_1, директором товариства ОСОБА_4 було відмовлено в наданні такої інформації, оскільки аналіз законодавчих норм (ст.10 Закону України "Про господарські товариства", ст.116 ЦК України, ч. 1 ст. 88 ГК України) підтверджує відсутність правових підстав для витребування копій документів. Також, відповідач посилається на відсутність у Статуті товариства з обмеженою відповідальністю "Оберіг добра", відповідного порядку надання інформації.

Однак, суд вважає такі твердження відповідача необґрунтованими та безпідставними, оскільки, приписами статей 1, 5 Закону України "Про інформацію" встановлено, що:

- інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді;

- документ - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі.

Отже, учасник товариства з обмеженою відповідальністю "Оберіг добра" ОСОБА_2 просила ТОВ "Оберіг добра" надати їй інформацію на встановленому Законом України "Про інформацію" носієві - документі, а не просила надати їй носії такої інформації (копії документів).

Щодо заперечень відповідача в апеляційній скарзі, про відсутність у нього обов'язку надавати копії документів суд зазначає наступне.

Так, предметом розгляду у даній справі є зобов'язання відповідача надати для ознайомлення інформацію про діяльність товариства, а саме: звіти про фінансово-господарську діяльність товариства за 2016 рік; протоколи зборів учасників (засновників) товариства за 2015-2017 роки; баланси товариства за 2015-2017 роки; дані бухгалтерського обліку та звітності за 2016 рік.

Згідно п. 36 постанови пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.10.2008р. "Про практику розгляду судами корпоративних спорів", способом захисту права учасника господарського товариства на отримання інформації про діяльність товариства (пункт "г" частини першої статті 10 Закону про господарські товариства, стаття 116 ЦК, частина перша статті 88 ГК) є спонукання в судовому порядку до виконання товариством дій - надання відповідної інформації.

При цьому, господарське товариство зобов'язане надавати учаснику (акціонеру) на його вимогу лише документи звітного характеру (річні баланси, звіти про фінансово-господарську діяльність товариства, протоколи ревізійної комісії, протоколи зборів органів управління товариства) та інформацію, що міститься в установчих документах товариства, а не будь-яку інформацію, щодо господарської діяльності товариства, якщо інше не передбачено установчими документами товариства.

Відповідно до п. 2.33 постанови пленуму Вищого господарського суду України №4 від 25.02.2016 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" визначено, що відповідно до положень статті 10 Закону України "Про господарські товариства" та статті 78 Закону України "Про акціонерні товариства" господарське товариство, якщо його установчими документами не передбачено інше, зобов'язане надавати на вимогу учасника (акціонера) лише документи звітного характеру (річні баланси, звіти про фінансово-господарську діяльність товариства, протоколи ревізійної комісії, протоколи зборів органів управління товариства) та інформацію, що міститься в установчих документах товариства, а не будь-яку інформацію щодо господарської діяльності товариства.

Учасник (акціонер) товариства може вимагати надання інформації про діяльність товариства з дати, коли він набув статусу учасника (акціонера). Водночас закон не встановлює обмежень щодо періоду часу, за який учасник товариства має право отримувати інформацію.

Разом з тим, як уже зазначалось вище, згідно п. 4.1.3. статуту товариства з обмеженою відповідальністю "Оберіг добра", що затверджений протоколом загальних зборів учасників товариства № 8 від 15.02.2010, який діяв як станом на момент звернень позивача з відповідними вимогами до відповідача, так і на момент звернення до суду з позовом, учасники товариства мають право, зокрема, одержувати інформацію про діяльність товариства, знайомитись із даними бухгалтерського обліку та звітністю, протоколами зборів.

Таким чином, обов'язок надання протоколів та рішень загальних зборів учасників товариства, річних балансів та звітів про фінансово-господарську діяльність підприємства, цілком передбачений, як вимогами чинного законодавства, так і положеннями статуту ТОВ "Оберіг Добра".

Слід зазначити, що інформація про стан майна, розмір прибутку та збитків в повному обсязі відображається в річному балансі товариства та його звітах про фінансово-господарську діяльність.

При цьому відповідно до ст. 11 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" фінансова звітність підприємства, яку підписують керівник та бухгалтер, складається саме на основі даних бухгалтерського обліку.

Згідно ст. 14 вказаного Закону, підприємства зобов'язані подавати квартальну та річну фінансову звітність органам, до сфери управління яких вони належать, трудовим колективам на їх вимогу, власникам (засновникам) відповідно до установчих документів, якщо інше не передбачено цим Законом. Органам виконавчої влади та іншим користувачам фінансова звітність подається відповідно до законодавства. Термін подання фінансової звітності встановлюється Кабінетом Міністрів України, а для банків - Національним банком України.

Таким чином, дані бухгалтерського обліку, надання яких вимагається позивачем, є інформацією щодо стану майна, розміру прибутку та збитків на підставі якої формується фінансова звітність.

Отже, вказані норми визначають право позивача, як учасника господарського товариства, на одержання інформації щодо діяльності товариства і документів, які містять таку інформацію, що кореспондується із обов'язком відповідача їх надати.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.01.2015 у справі №2-208гс14.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що в світлі висновку, викладеного у п. 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України", суд зобов'язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника, а виходячи з позиції цього суду, що висловлена у п. 42 рішення "Бендерський проти України", відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Зазначені вимоги зобов'язують суди при вирішенні справи в кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з'ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з'ясування об'єктивних причин та факторів, що зумовили настання для позивача негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.

Більш того, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, особі гарантоване право на вмотивованість судового рішення, яке є складовою права на справедливий суд.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що станом на час вирішення справи в суді відповідач не надав позивачу для ознайомлення інформацію про діяльність товариства, надання якої передбачено нормами чинного законодавства та Статутом товариства, так як і не надав доказів протилежного, суд приходить до висновку про те, що порушені права позивача підлягають захисту, шляхом зобов'язання відповідача надати ОСОБА_2 для ознайомлення інформацію про діяльність ТОВ "Оберіг добра", а позовні вимоги підлягають задоволенню як законні та обґрунтовано заявлені.

Крім того, судом першої інстанції відшкодовано за рахунок відповідача 5 000 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

Так, згідно ст. 44 ГПК України судові витрати складаються, в тому числі, з сум, що підлягають сплаті за оплату послуг адвоката.

В п. 6.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом, шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є оціночним поняттям, яке вирішується господарським судом на власний розсуд, а зменшення розміру таких витрат є правом господарського суду.

Таким чином, враховуючи наявні в справі докази, що підтверджують понесення позивачем витрати на оплату послуг адвоката, враховуючи предмет заявленого позову, складність даної справи, принцип справедливості, колегія суддів погоджується з висновком про доцільність обмеження розміру адвокатських послуг, понесених позивачем та пов'язаних з розглядом даної справи в суді з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Відповідно до ст.ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оберіг добра", вих.№1408/17 від 14.08.2017 року залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Тернопільської області від 31.07.2017 року в справі №921/306/17-г/18 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи направити на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлений 06.11.2017 р.

Головуючий -суддя Малех І.Б.

Суддя Костів Т.С.

Суддя Марко Р.І.