УХВАЛА

26 жовтня 2017 року Справа № 913/1272/16

Провадження №30/913/1272/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання», м. Луганськ,

до відповідача ОСОБА_1 районної централізованої бібліотечної системи, м. Попасна Луганської області,

про стягнення 9960 грн 56 коп.

Суддя Фонова О.С.

У засіданні брали участь:

від позивача - представник не прибув;

від відповідача - представник не прибув;

від заявника - представник не прибув.

Предметом судового розгляду є заява Управління Державної казначейської служби України у ОСОБА_1 районі Луганської області, м. Попасна Луганської області, від 05.10.2017 №03-06/528 про відстрочку виконання рішення Господарського суду Луганської області від 05.12.2016 у справі №913/1272/16.

Дослідивши обставини справи, надані заявником докази на підтвердження своїх доводів, суд

в с т а н о в и в:

Рішенням Господарського суду Луганської області від 05.12.2016 у справі №913/1272/16 позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 районної централізованої бібліотечної системи, 93301, Луганська область, м. Попасна, вул. Первомайська, б. 5 А, код 26230134, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання, 91021, м. Луганськ, кв. Гайового, буд. 35 А (адреса для листування: 93300, м. Попасна Луганської області, вул. Спортивна, б. 11), код 31443937, пеню в сумі 7164 грн 52 коп., 3% річних в сумі 620 грн 51 коп., інфляційні втрати в сумі 1431 грн 90 коп. та витрати зі сплати судового збору в сумі 1275 грн 12 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

26.12.2016 на виконання вказаного рішення було видано наказ Господарського суду Луганської області від 19.12.2016 №913/1272/16.

17.10.2017 до Господарського суду Луганської області надійшла заява Управління Державної казначейської служби України у ОСОБА_1 районі Луганської області від 05.10.2017 №03-06/528 про відстрочку виконання рішення Господарського суду Луганської області від 05.12.2016 у справі №913/1272/16 «до врегулювання питання на законодавчому рівні».

Учасники судового процесу не скористалися правом участі в судовому засіданні, хоча належним чином були повідомлені про час і місце проведення судового засідання.

Розглянувши заяву УДКС України у ОСОБА_1 районі Луганської області, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно частини 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 45 ГПК України, господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України. Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 115 ГПК України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому цим Кодексом та Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з п.10 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про розяснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення.

Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (ч.2 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження»).

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 N845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України № 45 від 30.01.2013) «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», відповідно до частини другої статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» і пункту 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, затверджено «Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» (далі - Порядок).

Цей Порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення (п. 1. Порядку).

Згідно п. 2 Порядку, боржниками за ним визнаються визначені в рішенні про стягнення коштів (розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства.

Пунктом 3 Порядку встановлено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

У підпункті 2 пункту 5 Порядку зазначено, що під час виконання виконавчих документів органи Казначейства мають право звертатися у передбачених законом випадках до органу, який видав виконавчий документ, щодо розяснення рішення про стягнення коштів, порушувати клопотання про встановлення чи зміну порядку і способу виконання такого рішення, а також відстрочку та/або розстрочку його виконання.

Для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 47 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей (п. 48 Порядку).

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Таким чином, ухвала про відстрочку виконання судового рішення може бути винесена судом лише у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його виконання неможливим.

Як зазначено у п. 7 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів», відстрочка це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

На підтвердження викладених обставин УДКС України у ОСОБА_1 районі Луганської області послалося на те, що Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 06.07.2016 №447 «Питання проведення розрахунків за спожиту електричну енергію з постачальником електричної енергії товариством з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне об'єднання», якою врегульовано питання оплати за активну електроенергію. Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №664 «Про внесення змін до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 06.07.2016 №447», яка набрала чинності 01.09.2017, вирішено питання щодо проведення розрахунків з ТОВ «ЛЕО» за перетікання реактивної електричної енергії. Відповідно до цих постанов, зокрема установлено, що під час проведення розрахунків за спожиту активну та реактивну електроенергію з ТОВ «ЛЕО» бюджетні кошти перераховуються через відкритий товариством в установленому порядку небюджетні рахунки в органі Державної казначейської служби на поточний рахунок із спеціальним режимом використання ТОВ «ЛЕО», відкритий в уповноваженому банку, для подальшого спрямування їх на поточний рахунок із спеціальним режимом використанням Державного підприємства «Енергоринок». Перерахування інших платежів на користь ТОВ «ЛЕО» в установи банків вказаними постановами не передбачено.

Заявник вважає, що на даний час нормативно-правовий акт, який регулює питання щодо сплати інфляційних нарахувань, річних, пені, судового збору та іншого на користь ТОВ «ЛЕО» відсутній, тому виконати рішення суду щодо стягнення на користь ТОВ «ЛЕО» зазначеної в наказі Господарського суду Луганської області від 19.12.2016 №913/1272/16 заявник не має можливості.

Враховуючи вищевикладене, УДКС України у ОСОБА_1 районі Луганської області звернулося до господарського суду із заявою про відстрочку виконання судового рішення «до врегулювання питання на законодавчому рівні», посилаючись на п.п.2 пункту 5 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України № 45 від 30.01.2013) із змінами.

Суд звертає увагу, що відстрочка виконання рішення до невстановленої дати або обставини є неприпустимою, оскільки по суті суперечить принципу остаточності судового рішення.

Подаючи заяву про відстрочку виконання судового рішення, заявник повинен довести, що рішення буде виконано саме у дату, до якої він просить його відстрочити, або що обставина неминуче настане також у певну дату. Однак, заявником вказана невизначена обставина у часі, що унеможливлює встановленню дати ії настання.

У звязку з викладеним, суд дійшов висновку про залишення без задоволення заяви Управління Державної казначейської служби України у ОСОБА_1 районі Луганської області обставин про відстрочку виконання рішення у даній справі «до врегулювання питання на законодавчому рівні».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 121 Господарського процесуального кодексу України , суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви Управління Державної казначейської служби України у ОСОБА_1 районі Луганської області, м. Попасна Луганської області, від 05.10.2017 №03-06/528 про відстрочку виконання рішення Господарського суду Луганської області від 05.12.2016 у справі №913/1272/16, відмовити.

Суддя О.С. Фонова