ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"06" листопада 2017 р. Справа № 903/736/17

за позовом Заступника керівника Маневицької місцевої прокуратури Волинської області в інтересах держави в особі Рожищенської міської ради Волинської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинська нафтогазова компанія"

про стягнення 138 370, 00 грн. збитків

Суддя Костюк С.В.

Секретар судових засідань ОСОБА_1

за участю представників:

від позивача: н/з;

від відповідача: ОСОБА_2, дов. від 17.10.2017 року;

від прокуратури: ОСОБА_3, прокурор відділу, посвідчення № 036131 від 29.10.2015 року.

Права та обов'язки учасникам судового процесу роз'яснені відповідно до ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

Клопотання про фіксацію судового процесу технічними засобами не поступало.

Суть: Заступник керівника Маневицької прокуратури Волинської області звернувся з позовом в інтересах держави в особі Рожищенської міської ради до ТзОВ «Волинська нафтогазова компанія» про стягнення 138370,00 грн. збитків.

Позов обґрунтовує тим, що згідно Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури м.Рожище, затвердженого рішенням Рожищенської міської ради № 59/5 від 22.10.2015 року, відповідач був зобовязаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Рожище шляхом укладення договору про пайову участь ст. 40 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності». Водночас ухилення замовника відповідача від укладення договору пайової участі до прийняття обєкта нерухомого майна в експлуатацію є порушенням зобовязань та вимог вищезазначеного закону.

Так, позивачем 03.08.2016 року направлено на адресу відповідача повідомлення про необхідність укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста, у листі-відповіді зазначено, що товариство проводило лише реконструкцію операторської, а не забудова земельної ділянки, тому на нього не поширюється дія ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Зазначає, що здійснена відповідачем реконструкція охоплюється законодавчим визначенням забудови, тому відповідач є замовником.

Вказує, що неправомірна бездіяльність відповідача щодо його обовязку взяти участь у створені і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, яка кореспондується із зверненням позивача до відповідача з заявою укласти договір, є протиправною поведінкою останнього, внаслідок якої міська рада позбавлена права отримати кошти на розвиток інфраструктури населеного пункту, що підпадає під визначення упущеної вигоди, яку особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

При правовому обґрунтуванні позову посилається на норми Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», судову практику Верховного суду України викладену у постановах № 903/312/16 від 22.03.2017 року, № 908/6328/15 від 12.07.2017 року, № 908/376/16 від 21.09.2016 року.

Відповідач у відзиві на позов, вважає вимоги позивача безпідставними та незаконними, а тому просить в позові відмовити.

При цьому зазначає, що позов подано заступником керівника місцевої прокуратури, що суперечить ст. 37 Закону України «Про прокуратуру», згідно сертифікату ІУ № 66 виданого на підставі акта готовності обєкта до експлуатації від 27.11.2017 року проводилась реконструкція операторської для АЗС по вул.1-го Травня, 1-Д в м.Рожище; для застосування відповідальності необхідна наявність складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного звязку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини, за відсутності хоча б одного з яких цивільно-правова відповідальність не настає.

Вважає, що виходячи з системного аналізу норм Закону України «Про планування містобудівної діяльності», а саме п.п. 4,13 ст. 1, ст. 2, ч.ч. 2,3,9 ст. 40, дія цього закону на відповідача не поширюється, оскільки, як підтверджено матеріалами справи ТзОВ «Волинська нафтогазова компанія», здійснювало лише реконструкцію приміщення, без забудови нової земельної ділянки, а отже не є замовником будівництва у звязку з чим у нього був відсутній обовязок укладати договір про пайову участь та сплачувати кошти пайової участі.

У відзиві посилається на правову позицію, викладену в постановах Вищого господарського суду України від 05.07.2016 року по справі № 908/271/16, від 26.07.2016 року у справі № 908/6104/15.

Також у відзиві не погоджується з заявленою сумою збитків в розмірі 138770,00 грн., оскільки ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати 10 % загальної кошторисної вартості будівництва обєкта для нежитлових будівель та споруд.

Враховуючи те, що відзив відповідачем направлено на адресу прокуратури та позивача лише 03.11.2017 року і як зясувалось в судовому засіданні станом на 06.11.2017 року не було отримано, суд вважає за необхідне розгляд справи відкласти для надання можливості позивачу та прокурору ознайомитись з даним відзивам та підготувати по ньому пояснення.

Керуючись ст. ст. 38, 77 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

у х в а л и в:

1. Розгляд справи відкласти на 22.11.2017 року на 11 год. 00 хв.

2. Зобовязати прокурора та позивача надати пояснення з врахуванням зазначеного у відзиві відповідача.

Суддя С. В. Костюк