ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року Справа № 916/3333/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Демидової А.М. (доповідач у справі),
суддів:Владимиренко С.В., Шевчук С.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4
на рішеннягосподарського суду Одеської області від 06.04.2017
та постановуОдеського апеляційного господарського суду від 12.07.2017
у справі№ 916/3333/16 господарського суду Одеської області
за позовомОСОБА_4
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Нові Технології-Україна"
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 1. ОСОБА_6 (третя особа-1); 2. ОСОБА_7 (третя особа-2)
провизнання недійсними рішення загальних зборів учасників товариства,
за участю представників:
від позивачане з'явився
від відповідачане з'явився
від третьої особи-1ОСОБА_6
від третьої особи-2не з'явився

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4.) звернулася до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Нові Технології-Україна" (далі - ТОВ "Компанія "Нові Технології-Україна") про визнання недійсним рішення загальних зборів ТОВ "Компанія "Нові Технології-Україна" з другого, третього та четвертого питань порядку денного засідання загальних зборів учасників вказаного товариства, які оформлені протоколом від 18.03.2014 № 2, а саме: про прийняття до складу учасників ТОВ "Компанія "Нові Технології-Україна" ОСОБА_6; збільшення розміру статутного капіталу товариства до 20 000,00 грн.; перерозподіл статутного капіталу ТОВ "Компанія "Нові Технології-Україна" наступним чином: ОСОБА_4 має частку в статутному капіталі товариства в розмірі 10 000,00 грн., що складає 50% статутного капіталу товариства, ОСОБА_6 має частку в статутному капіталі товариства в розмірі 10 000,00 грн., що складає 50% статутного капіталу товариства.

Ухвалами господарського суду Одеської області від 08.12.2016 та від 27.02.2017 залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_6 (далі - ОСОБА_6.) та ОСОБА_7 (далі - ОСОБА_7.).

Рішенням господарського суду Одеської області від 06.04.2017 у справі № 916/3333/16 (колегія суддів у складі: Щавинська Ю.М. - головуючий, Гуляк Г.І., Петренко Н.Д.) у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 12.07.2017 (колегія суддів у складі: Діброва Г.І. - головуючий, Принцевська Н.М., Лисенко В.А.) рішення господарського суду Одеської області від 06.04.2017 у справі № 916/3333/16 залишено без змін.

Не погоджуючись із рішенням господарського суду Одеської області від 06.04.2017 та постановою Одеського апеляційного господарського суду від 12.07.2017 у справі № 916/3333/16, ОСОБА_4 звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить суд відновити строк подання касаційної скарги, скасувати оскаржувані судові акти та прийняти нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що оскаржувані рішення та постанова прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 12.10.2017 колегією суддів у складі: Демидової А.М. - головуючого (доповідач у справі), Владимиренко С.В., Шевчук С.Р. відновлено ОСОБА_4 строк подання касаційної скарги на рішення господарського суду Одеської області від 06.04.2017 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 12.07.2017 у справі № 916/3333/16, прийнято зазначену касаційну скаргу ОСОБА_4 до касаційного провадження та призначено її розгляд у судовому засіданні на 07.11.2017 о 10 год. 30 хв.

У відзиві на касаційну скаргу позивача, який надійшов до Вищого господарського суду України 06.11.2017, третя особа-1 проти касаційної скарги заперечує і просить суд залишити її без задоволення, а оскаржувані рішення та постанову - без змін.

Учасники судового процесу, згідно з приписами ст. 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак позивач, відповідач та третя особа-2 передбаченим законом правом на участь у розгляді скарги касаційною інстанцією не скористалися.

Заслухавши третю особу-1, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, протоколом (рішенням) загальних зборів засновників (учасників) ТОВ "Компанія "Нові Технології-Україна" від 04.09.2013 № 1 вирішено, зокрема, створити ТОВ "Компанія "Нові Технології-Україна", сформувати статутний капітал ТОВ "Компанія "Нові Технології-Україна" у розмірі 10 000,00 грн., з яких: ОСОБА_4 - 100 %, що складає 10 000,00 грн. та формується грошима і буде сформований протягом року з моменту державної реєстрації, а також визначено, що ТОВ "Компанія "Нові Технології-Україна" створюється та діє на підставі модельного статуту.

Рішенням загальних зборів засновників (учасників) ТОВ "Компанія "Нові Технології-Україна", оформленим протоколом від 18.03.2014 року № 2 вирішено:

1) змінити місцезнаходження ТОВ "Компанія "Нові Технології-Україна" - 65088, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, буд. 96 на адресу: м. Одеса, вул. Ольгіївська, буд. 15, кв. 12;

2) прийняти до складу учасників ТОВ "Компанія "Нові Технології-Україна" ОСОБА_6;

3) збільшити розмір статутного капіталу ТОВ "Компанія "Нові Технології-Україна" до 20 000,00 грн.;

4) перерозподілити статутний капітал ТОВ "Компанія "Нові Технології-Україна" наступним чином:

- ОСОБА_4 має частку в статутному капіталі товариства в розмірі 10 000,00 грн., що складає 50% статутного капіталу ТОВ "Компанія "Нові Технології-Україна";

- ОСОБА_6 має частку в статутному капіталі товариства в розмірі 10 000,00 грн., що складає 50% статутного капіталу ТОВ "Компанія "Нові Технології-Україна";

5) внести зміни до установчих документів, в тому числі внести зміни щодо діяльності ТОВ "Компанія "Нові Технології-Україна"; затвердити статут товариства в новій редакції; уповноважити ОСОБА_14 на вчинення дій по державній реєстрації змін до установчих документів ТОВ "Компанія "Нові Технології-Україна".

Вважаючи, що рішення з другого, третього та четвертого питань загальних зборів ТОВ "Компанія "Нові Технології-Україна", оформлені протоколом від 18.03.2014 № 2, не відповідають вимогам законодавства, зокрема, ст. 144 Цивільного кодексу України, та порушує права позивача, ОСОБА_4 звернулась з даним позовом.

Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України "Про господарські товариства" товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний капітал, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами.

Відповідно до ч.ч. 1, 8 ст. 52 Закону України "Про господарські товариства", які кореспондуються з ч.ч. 1, 6 ст. 144 Цивільного кодексу України, статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю підлягає сплаті учасниками товариства до закінчення першого року з дня державної реєстрації товариства. Збільшення статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю допускається після внесення усіма його учасниками вкладів у повному обсязі.

Пунктами 13, 15, 17 Модельного статуту товариства з обмеженою відповідальністю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2011 № 1182, статутний капітал Товариства складається із вкладів його учасників. Розмір статутного капіталу Товариства дорівнює сумі вкладів його учасників. Статутний капітал Товариства підлягає сплаті його учасниками до закінчення першого року з дня державної реєстрації Товариства. Збільшення розміру статутного капіталу Товариства допускається після внесення його учасниками вкладів у повному обсязі.

Як зазначалось вище та встановлено судами попередніх інстанцій, 04.09.2013 було створено ТОВ "Компанія "Нові Технології-Україна", яке діє на підставі модельного статуту.

Місцевим та апеляційним господарськими судами встановлено, що статутний капітал ТОВ "Компанія "Нові Технології-Україна" було сформовано 17.04.2014 за рахунок внеску у розмірі 10 000,00 грн. єдиного засновника ОСОБА_4, що підтверджується випискою по банківському рахунку відповідача.

Факт внесення учасником ТОВ "Компанія "Нові Технології-Україна" ОСОБА_4 саме 17.04.2014 та, відповідно, формування статутного капіталу відповідача, також встановлено рішенням господарського суду Одеської області від 31.10.2016, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 23.02.2017 у справі № 916/2238/16 за позовом ОСОБА_6 до ТОВ "Компанія "Нові Технології-Україна", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_7 про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників.

Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що рішенням загальних зборів засновників (учасників) ТОВ "Компанія "Нові Технології-Україна", оформленим протоколом від 18.03.2014 року № 2, в частині збільшення статутного капіталу було прийнято без додержання вищевказаних вимог закону та установчих документів, оскільки станом на день його прийняття не було сформовано первісний статутний капітал товариства у розмірі 10 000,00 грн.

Проте, згідно з п. 29 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" суди мають враховувати, що для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову.

Частиною 1 ст. 167 Господарського кодексу України визначено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

У рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 у справі № 1-10/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. В аспекті поставленого у конституційному поданні питання положення частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України треба розуміти так, що акціонер може захищати свої права та охоронювані законом інтереси шляхом звернення до суду у випадку їх порушення, оспорювання чи невизнання самим акціонерним товариством, учасником якого він є, органами чи іншими акціонерами цього товариства.

Також у вказаному Рішенні Конституційний Суд України зазначив про те, що інтерес може бути як охоронюваним законом, правоохоронюваним, законним, так і незаконним, тобто таким, що не захищається ні законом, ні правом, не повинен задовольнятися чи забезпечуватися ними, оскільки такий інтерес спрямований на ущемлення прав і свобод інших фізичних і юридичних осіб, обмежує захищені Конституцією та законами України інтереси суспільства, держави чи "всіх співвітчизників" або не відповідає Конституції чи законам України, загальновизнаним принципам права. Наголос на "охоронюваності законом" чи законності того чи іншого інтересу законодавець робить не завжди, зважаючи на те, що згадувані у законах інтереси не суперечать Конституції України або випливають з її змісту. Таке акцентування, про що, у першу чергу, свідчать Цивільний процесуальний кодекс України, Кримінально-процесуальний кодекс України, Господарський процесуальний кодекс України, застосовується лише у разі, коли не виключена можливість шляхом зловживання інтересами, прагненнями, використовуючи ті чи інші юридичні норми, забезпечити реалізацію незаконних інтересів. Саме на запобігання таким можливостям спрямоване положення статті 4 Цивільного процесуального кодексу України: заінтересована особа вправі звертатись до суду за захистом не будь-якого, а виключно охоронюваного законом інтересу, законного інтересу.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, єдиним засновником та учасником ТОВ "Компанія "Нові Технології-Україна" була ОСОБА_4, із часткою 100%, що складає 10 000,00 грн.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до протоколу № 2 загальних зборів засновників (учасників) ТОВ "Компанія "Нові Технології-Україна" від 18.03.2014, на цих зборах були присутні: ОСОБА_4 - 100% голосів та ОСОБА_6

Вказаний протокол загальних зборів засновників (учасників) ТОВ "Компанія "Нові Технології-Україна" підписаний як ОСОБА_4, так і ОСОБА_6 та зазначено про те, що з усіх питань порядку денного рішення прийняті одноголосно, 100% голосів.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на вказаних загальних зборах засновників товариства було дотримано вимоги щодо кворуму учасників, а також повідомлення осіб, які були присутні на зборах; спірні рішення, прийняті загальними зборами засновників товариства, були включені до визначеного протоколом порядку денного; позивач, як єдиний учасник товариства, приймав участь у загальних зборах при прийнятті оскаржуваних рішень та голосував "за" по усім питанням порядку денного, зокрема, щодо розгляду другого, третього та четвертого питань.

Крім того, судами встановлено, що протягом усього періоду з моменту прийняття загальними зборами засновників (учасників) ТОВ "Компанія "Нові Технології-Україна" рішення від 18.03.2014 товариством здійснювалася господарська діяльність та проводилися загальні збори.

Так, зокрема, 01.12.2015 відбулись загальні збори учасників ТОВ "Компанія "Нові Технології-Україна", на яких прийнято рішення, оформлене протоколом від 01.12.2015 № 1/12-15/1, про перехід з модельного статуту на установчі документи та про затвердження статуту і здійснення його державної реєстрації. Також прийнято рішення, оформлене протоколом від 01.12.2015 № 1/12-15/3, до складу учасників товариства прийнято ОСОБА_7, збільшено статутний капітал товариства до 40 000,00 грн., визначено розмір вкладів та частки у статутному капіталі товариства всіх учасників, у тому числі вклад ОСОБА_4 у розмірі 10 000,00 грн., що відповідало 25% розміру статутного капіталу, вклад ОСОБА_6 у розмірі 10 000,00 грн., що відповідало 25% розміру статутного капіталу, вклад ОСОБА_7 у розмірі 20 000,00 грн., що відповідало 50% розміру статутного капіталу. Викладено у новій редакції статут товариства.

Місцевим та апеляційним господарськими судами встановлено, що позивачем не підтверджено, яким чином рішення загальні збори учасників ТОВ "Компанія "Нові Технології-Україна", оформлені протоколом від 18.03.2014 № 2, порушили права та інтереси ОСОБА_4, з огляду на те, що саме ОСОБА_4, якій належало 100% голосів, одноосібно схвалила дане спірне рішення, не висловлювала заперечень щодо питань, включених до порядку денного та особисто підписала протокол від 18.03.2014 № 2.

Крім того, доказів факту не усвідомлення ОСОБА_4 своїх дій при прийнятті спірних рішень судам попередніх інстанцій не надано.

Враховуючи вищевикладене, місцевий та апеляційний господарські суди, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх з врахуванням поданих сторонами доказів, яким надали необхідну оцінку, встановивши недоведеність ОСОБА_4 порушення своїх законних прав та інтересів, з дотриманням норм матеріального та процесуального права і з наведенням відповідного мотивування, дійшли обґрунтованого висновку про відмову у позові.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1115 та ч.ч. 1, 2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні та постанові господарських судів. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Право на касаційне оскарження є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 36 рішення Європейського суду з прав людини від 21.02.1975 у справі "Голдер проти Великої Британії").

Обсяг обов'язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Відхиляючи скаргу, касаційний суд, у принципі, має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гарсія Руїс проти Іспанії" [ВП], заява № 30544/96).

Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень. Такі рішення можуть бути скасовані лише у виняткових обставинах, а не тільки з метою одержання іншого рішення у справі (вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13.04.2016 у справі № 908/4804/14).

Колегія суддів касаційної інстанції, перевіривши повноту доказів, фактичним обставинам даної справи № 916/3333/16, встановлених судами попередніх інстанцій, перевіривши мотиви, підстави, нормативно-правове обґрунтування оскаржуваних судових актів, беручи до уваги доводи касаційної скарги та враховуючи практику Європейського суду з прав людини як джерело права, дійшла висновку про правильність підстав, на яких ґрунтувалися рішення судів нижчих інстанцій (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гарсія Руїс проти Іспанії" [ВП], заява № 30544/96) та, відповідно, про відсутність у суду касаційної інстанції підстав для зміни чи скасування законних та обґрунтованих судових актів.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 12.07.2017 та рішення господарського суду Одеської області від 06.04.2017 у справі № 916/3333/16 залишити без змін.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді С.В. Владимиренко

С.Р. Шевчук