ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2017р. Справа № 914/1815/17

Господарський суд Львівської області у складі судді Гутьєвої В.В.

при секретарі Петровській Н.Я.

розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Львівгаз збут, м. Львів

до відповідача: Комунального закладу охорони здоровя Ходорівська міська лікарня Ходорівської міської ради Львівської області, м. Ходорів

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Жидачівська районна державна адміністрація, м. Жидачів, Львівська область

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

Жидачівська районна рада Львівської області, м. Жидачів, Львівська область

про стягнення 231 992,52 грн.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 головний юрисконсульт

від відповідача: ОСОБА_2 начальник юрвідділу, ОСОБА_3 головний лікар

від третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: не зявився

від третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_4 радник

Відповідно до ст.20 ГПК України розяснено право відводу судді. Відводу судді заявлено не було. На підставі ст.22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки сторін.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: Позов заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю Львівгаз збут до Комунального закладу охорони здоровя Ходорівська міська лікарня Ходорівської міської ради Львівської області про стягнення 231 992,52 грн.

Ухвалою суду від 04.09.2017 р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 09.10.2017 р.

Ухвалою суду від 09.10.2017 р. залучено до участі у справі в якості третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Жидачівську районну державну адміністрацію, залучено до участі у справі в якості третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Жидачівську районну раду Львівської області, розгляд справи відкладено на 30.10.2017 р.

30.10.2017 р. представник позивача в судове засідання зявився, позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та поясненнях, наданих в судовому засіданні, просив стягнути з відповідача 188 793,37 грн. основного боргу, 25 194,86 грн. пені, 2 591,38 грн. 3% річних, 15 412,91 грн. втрат від інфляції та 3 480,00 грн. судового збору.

30.10.2017 р. представники відповідача в судове засідання зявились, щодо позову заперечили з підстав, викладених у запереченні на позовну заяву, поданому на адресу суду 29.09.2017 р. (за вхідн. № 33968/17 від 09.10.2017 р.). У запереченні на позовну заяву відповідач зазначає, відповідно до п.1.2. та п.1.3. Статуту Ходорівської районної лікарні даний заклад охорони здоров'я був комунальним закладом Жидачівської районної ради, заснований на спільній власності територіальних громад Жидачівського району Львівської області, а засновником була Жидачівська районна рада Львівської області. Згідно з рішенням IX сесії Жидачівської районної ради Львівської області VII-го скликання від 24.11.2016 року № 149 "Про безоплатну передачу із спільної власності територіальних громад Жидачівського району Львівської області у комунальну власність Ходорівської міської ради об'єднаної територіальної громади бюджетних установ та майна, які знаходяться на балансі КУ "Жидачівська центральна районна лікарня, безоплатно передано із спільної власності територіальних громад Жидачівського району Львівської області у комунальну власність Ходорівської міської ради обєднаної громади бюджетні установи та майно, які знаходяться на балансі КУ "Жидачівська центральна районна лікарня, в тому числі Ходорівську районну лікарню, з якою ТзОВ Львівгаз збут уклало договір на постачання природного газу від 10.04.2016 року № 11410КІЛЖРВ016. У відповідності до рішення X сесії Ходорівської міської ради VІІ-го скликання від 26.01.2017 року № 715 "Про зміну засновника, найменування Ходорівської районної лікарні та затвердження Статуту в новій редакції: змінено засновника Ходорівської районної лікарні шляхом виключення засновника Жидачівської районної ради () та включення Ходорівської міської ради () засновником; змінено найменування закладу охорони здоров'я Ходорівської районної лікарні на Комунальна установа Ходорівська міська лікарня Ходорівської міської ради Львівської області та затверджено Статут у новій редакції.

До моменту проведення державної реєстрації Статуту Комунальної установи Ходорівська міська лікарня Ходорівської міської ради Львівської області засновником Ходорівської районної лікарні була Жидачівська районна рада Львівської області, а фінансування даної установи охорони здоров'я проводилося з районного бюджету, тобто борги за 2016 рік за договором на постачання природного газу від 10.04.2016 року № 11410КІЛЖРВ016 повинні були бути сплачені виключно з районного бюджету.

У відповідності до рішення XII сесії Ходорівської міської ради УІІІ-го скликання від 10.03.2017 року № 800 Про реорганізацію шляхом перетворення комунальної установи 'Ходорівська міська лікарня Ходорівської міської ради Львівської області в комунальний заклад охорони здоров'я Ходорівська міська лікарня Ходорівської міської ради Львівської області: реорганізувано шляхом перетворення Комунальну установу Ходорівська міська лікарня Ходорівської міської ради Львівської області (81750, Україна, Львівська область, м. Ходорів, вул. Б. Хмельницького, 63, ) в Комунальний заклад охорони здоров'я Ходорівська міська лікарня Ходорівської міської ради Львівської області.

Згідно з п. 1.7 Статуту Комунального закладу охорони здоров'я Ходорівська міська лікарня Ходорівської міської ради Львівської області - заклад заснований на базі комунальної власності Ходорівської обєднаної територіальної громади, а представником власника є Ходорівська міська рада Львівської області, тобто фінансування у 2017 році Комунального закладу охорони здоров'я Ходорівська міська лікарня Ходорівської міської ради Львівської області проводиться за рахунок, бюджету Ходорівської міської ради.

Зважаючи на вимоги бюджетного законодавства України Ходорівська міська рада не вправі погашати заборгованість, яка виникла без визначених бюджетних асигнувань, зареєстрованих фінансових зобов'язань які, як наслідок, не вважаються бюджетною заборгованістю і не підлягають оплаті за рахунок міських бюджетних коштів. Перевищення Ходорівською районною лікарнею споживання природного газу понад доведений на 2016 рік ліміт, допущено ще в листопаді (спожито - 105410 куб. м. при затвердженому ліміті - 99814 м. куб.) та у грудні понад ліміт спожито - 29966 куб. м. газу. Ходорівською районною лікарнею, як розпорядником коштів Жидачівського районного бюджету у 2016 році, взято зобов'язання без відповідних бюджетних асигнувань.

Погашення боргів Ходорівської районної лікарні за розрахунками із ТзОВ Львівгаз збут за спожитий у 2016 році природний газ на суму 188 793,37 грн., що виник за коштами Жидачівського районного бюджету призведе до незаконних видатків бюджетних коштів Ходорівської міської ради, оскільки оплату спожитого у листопаді - грудні 2016 року природного газу та його розподілу належало проводити за кошти районного бюджету.

Враховуючи наведене, Комунальний заклад охорони здоровя Ходорівська міська лікарня" Ходорівської міської ради Львівської області просить відмовити у задоволенні позову повністю.

30.10.2017 р. відповідач подав на адресу суду клопотання про зменшення розміру позовних вимог в частині нарахування пені на суму 25 194,86 грн. зважаючи на важкий фінансовий стан Комунального закладу охорони здоровя Ходорівська міська лікарня Ходорівської міської ради Львівської області.

30.10.2017 р. представник третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання, про що докази є в матеріалах справи (повідомлення про вручення поштового відправлення № 911 за вх. № 36107/17 від 25.10.2017 р.).

30.10.2017 р. представник третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача у судове засідання.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані докази, заслухавши в судовому засіданні представників сторін, представника третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, суд встановив.

10.04.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Львівгаз збут (позивачем) та Ходорівською районною лікарнею (відповідачем) укладено договір № 11410KL7NIFB016 на постачання природного газу. Відповідно до умов договору постачальник зобовязувався передати у власність споживачу у 2016 році природний газ, а споживач зобовязувався прийняти і оплатити вартість у розмірах, строках та порядку, що визначених договором.

01.11.2016 р. позивач та відповідач уклали додаткову угоду № 1 до договору на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів. Сторони дійшли згоди внести зміни до п. 3.2 договору, а саме, викласти п. 3.2 договору у наступній редакції: « 3.2 Ціна газу з 01.11.2016 р. становить 7 055,40 грн. за 1000 куб. м., крім того ПДВ 1 411,08 грн., всього з ПДВ 8 466,48 грн.»

У листопаді-грудні 2016 р. позивач здійснив поставку природного газу, а відповідач прийняв поставлений природний газ, що підтверджується актом прийому-передачі природного газу за листопад 2016 р. № ЗЛВ00062491 від 30.11.2016 р. на суму 225 411,56 грн. та актом прийому-передачі природного газу за грудень 2016 р. № ЗЛВ00064547 від 31.12.2016 р., які підписані уповноваженими представниками сторін, підписи скріплені печатками юридичних осіб, копії яких долучено до матеріалів справи, а оригінали оглянуто у судовому засіданні.

Згідно з умовами договору № 11410KL7NIFB016 від 10.04.2016 р. поточний розрахунок щодо оплати місячної вартості газу (п. 3.6 договору) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Відповідно до п. 6.2.1 договору № 11410KL7NIFB016 від 10.04.2016 р. на постачання природного газу, у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Всупереч умовам договору відповідачем не здійснено своєчасної оплати вартості отриманого природного газу.

Позивач повністю виконав взяті на себе зобовязання за укладеним договором, що підтверджується підтверджується актами приймання-передачі природного газу, які підписані уповноваженими представниками сторін, підписи скріплені печатками юридичних осіб. В порушення умов договору відповідач не здійснив повної оплати за отриманий природний газ.

Відтак, позивач просить стягнути з відповідача 188 793,37 грн. основного боргу, 25 194,86 грн. пені, 2 591,38 грн. 3% річних, 15 412,91 грн. втрат від інфляції та 3 480,00 грн. судового збору.

Приймаючи рішення суд виходив з наступного.

Як передбачено ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ст. 11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли господарські правовідносини на підставі договору на постачання природного газу № 11410KL7NIFB016 від 10.04.2016 р.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За умовами ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Положенням ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.04.2016 р. між сторонами укладено договір, відповідно до умов якого позивач зобовязався передати у власність відповідачу у 2016 році природний газ, а відповідач зобовязався прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором. Позивачем поставлено відповідачу природний газ упродовж листопада 2016 р. та грудня 2016 р. на загальну суму 490 784,46 грн., що підтверджується актом прийому-передачі природного газу за листопад 2016 р. № ЗЛВ00062491 від 30.11.2016 р. на суму 225 411,56 грн. та актом прийому-передачі природного газу за грудень 2016 р. № ЗЛВ00064547 від 31.12.2016 р., які підписані уповноваженими представниками сторін, підписи скріплені печатками юридичних осіб, копії яких долучено до матеріалів справи, а оригінали оглянуто у судовому засіданні.

Внаслідок невиконання відповідачем зобовязань за укладеним договором на постачання природного газу № 11410KL7NIFB016 від 10.04.2016 р. виникла заборгованість, яка на момент звернення з позовною заявою становила 188 793,37 грн. Відповідно до п.1.2. та п.1.3. Статуту Ходорівської районної лікарні даний заклад охорони здоров'я був комунальним закладом Жидачівської районної ради, заснований на спільній власності територіальних громад Жидачівського району Львівської області, а засновником була Жидачівська районна рада Львівської області. Згідно з рішенням IX сесії Жидачівської районної ради Львівської області VII-го скликання від 24.11.2016 року № 149 "Про безоплатну передачу із спільної власності територіальних громад Жидачівського району Львівської області у комунальну власність Ходорівської міської ради об'єднаної територіальної громади бюджетних установ та майна, які знаходяться на балансі КУ "Жидачівська центральна районна лікарня, безоплатно передано із спільної власності територіальних громад Жидачівського району Львівської області у комунальну власність Ходорівської міської ради обєднаної громади бюджетні установи та майно, які знаходяться на балансі КУ "Жидачівська центральна районна лікарня, в тому числі Ходорівську районну лікарню, з якою ТзОВ Львівгаз збут уклало договір на постачання природного газу від 10.04.2016 року № 11410КІЛЖРВ016. У відповідності до рішення X сесії Ходорівської міської ради VІІ-го скликання від 26.01.2017 року № 715 "Про зміну засновника, найменування Ходорівської районної лікарні та затвердження Статуту в новій редакції: змінено засновника Ходорівської районної лікарні шляхом виключення засновника Жидачівської районної ради () та включення Ходорівської міської ради () засновником; змінено найменування закладу охорони здоров'я Ходорівської районної лікарні на Комунальна установа Ходорівська міська лікарня Ходорівської міської ради Львівської області та затверджено Статут у новій редакції. До моменту проведення державної реєстрації Статуту Комунальної установи Ходорівська міська лікарня Ходорівської міської ради Львівської області засновником Ходорівської районної лікарні була Жидачівська районна рада Львівської області, а фінансування даної установи охорони здоров'я проводилося з районного бюджету, тобто борги за 2016 рік за договором на постачання природного газу від 10.04.2016 року № 11410КІЛЖРВ016 повинні були бути сплачені виключно з районного бюджету. Відтак, сума боргу має погашатись за рахунок районного бюджету Жидачівського району.

Згідно із статтею 525 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із статтею 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі наведеної норми позивач просить стягнути з відповідача 15 412,91 грн. втрат від інфляції та 2 591,38 грн. 3 % річних від простроченої суми. Вимога позивача про стягнення з відповідача втрат від інфляції та 3 % річних є обґрунтованою, підтверджується матеріалами справи та підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Статтею 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 6.2.1 договору № 11410KL7NIFB016 від 10.04.2016 р. на постачання природного газу, у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» від 22.11.1996 р. передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем нараховано пеню в розмірі 25 194,86 грн. за період з 11.01.2017 р. до 11.07.2017 р.

30.10.2017 р. відповідач подав на адресу суду клопотання (за вх. № 36453/17 від 30.10.2017 р.), в якому просить зменшити розмір пені за несвоєчасну сплату боргу за договором № 11410KL7NIFB016 від 10.04.2016 р. Вказане клопотання відповідач обґрунтовує винятковими обставинами, викладеними у клопотанні та доданими доказами, посилаючись, зокрема, на наступні обставини. Ходорівська районна лікарня була передана із спільної власності територіальних громад Жидачівського району у комунальну власність Ходорівської міської ради, згідно рішення IX сесії Жидачівської районної ради Львівської області УІІ-го скликання від 24.11.2016 року № 149 Про безоплатну передачу із спільної власності територіальних громад Жидачівського району Львівської області у комунальну власність Ходорівської міської ради обєднаної територіальної громади бюджетних установ та майна, які знаходяться на балансі КУ Жидачівська центральна районна лікарня, у вкрай незадовільному, як фінансовому так і матеріальному стані, з неврегульованими попередніми власниками порушеннями бюджетного законодавства в частині проведення розрахунків. Для вирішення нагальних проблем для утримання КЗОЗ Ходорівська міська лікарня, новим власником Ходорівською міською радою з міського бюджету у 2017 році додатково затрачено значні суми коштів, значна кількість працівників лікарні працювали на 0,25 - 0,75 ставки, що створювало додаткове навантаження на видаткову частину бюджету, зокрема сплату обовязкових платежів (податки та нарахування на заробітну плату). Ходорівською міською радою з метою створення належних умов для надання КЗОЗ Ходорівська міська лікарня повноцінної медичної допомоги, із міського бюджету у 2017 році виділялись кошти на придбання медичного обладнання та на проведення ремонтних робіт. Крім того, у звязку із недостатнім забезпеченням лікарні державною медичною субвенцією, з міського бюджету додатково спрямовано 3000,0 тис. грн. для здійснення її безперебійного функціонування. Як зазначає відповідач, наведене покладає на бюджет Ходорівської міської ради надзвичайно величезне навантаження, що спричиняє неабиякі труднощі у його виконанні, а тому КЗОЗ Ходорівська міська лікарня важлива економія кожної бюджетної гривні для можливості забезпечення безперебійного надання медичних послуг населенню обєднаної громади.

Відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Частиною 1 ст. 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу; якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 ЦК України і статтею 233 ГК України. У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню.

Враховуючи наведені обставини справи, суд вважає за можливе частково задоволити клопотання відповідача, зменшивши розмір пені на 30 %.

Відповідно до статті 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оцінивши зібрані у справі докази, дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, cуд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в частині стягнення 188 793,37 грн. основного боргу, 17 636,40 грн. пені, 15 412,91 грн. втрат від інфляції, 2 591,38 грн. 3 % річних від простроченої суми. В задоволенні решти вимог необхідно відмовити.

Оскільки спір виник через неправомірні дії відповідача, суд, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладає судові витрати на відповідача. Відповідно до абзацу 4 п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки. Відтак, судовий збір підлягає стягненню з відповідача у розмірі 3 480,00 грн.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 1, 12, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 82-1, 83, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з відповідача: Комунального закладу охорони здоровя Ходорівська міська лікарня Ходорівської міської ради Львівської області (81750, м. Ходорів, Львівська область, вул. Б. Хмельницького, 63, код ЄДОПОУ 20763846) за рахунок районного бюджету Жидачівського району на користь позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю Львівгаз збут (790039, м. Львів, вул. Золота, 42, ) 188 793,37 грн. основного боргу, 17 636,40 грн. пені, 15 412,91 грн. втрат від інфляції, 2 591,38 грн. 3 % річних від простроченої суми та 3 480,00 грн. судового збору.

3. У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст. 91-93 ГПК України.

У судовому засіданні 30.10.2017 р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення складений та підписаний 06.11.2017 р.

Суддя Гутьєва В.В.