ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2017р. Справа № 925/794/17

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до приватного акціонерного товариства "Райз-Максимко" в особі Уманської філії, вул. Матросова, буд.10, м. Червонозаводське, 37240

про стягнення 58082, 36 грн.

Суддя Іванко Лідія Андріївна

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, пасп.НОМЕР_1 від 26.01.2017 року виданий Тальнівським РС УДМС України в Черкаській області

від відповідача: не з'явилися

Розглядається позовна заява ФОП ОСОБА_1 до ПАТ "Райз-Максимко" в особі Уманської філії про стягнення 58082,36 грн. за Договором про надання послуг № УФ-сг-11/07/13-Б від 11.07.2013 року.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (арк. спр.29-30, т.1). У відзиві відповідач заперечує проти позову, посилаючись на сплив строку позовної давності для звернення позивача з даною вимогою.

Від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог (арк. спр.5-7, т.2), в якій позивач підтверджує наявну заборгованість за Договором про надання послуг № УФ-сг-11/07/13-б від 11.07.2013 року, в зв"язку з чим, просить стягнути з відповідача 58082,36 грн., з яких: 35000 грн. - заборгованість згідно договору, 23082,36 грн. - інфляційні.

Представник позивача в судовому засіданні 26.10.2017 року підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, направив суду клопотання про відкладення розгляду справи в зв"язку з неможливістю забезпечити явку в судове засідання 26.10.2017 року.

Заявлене представником відповідача клопотання про відкладення розгляду справи судом відхиляється з огляду на наступне.

Згідно ст.28 Господарського процесуального кодексу України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника.

Представники юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації.

Таким чином, учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою-четвертою статті 28 ГПК України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32-34 ГПК України).

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі Смірнова проти України).

Відповідно до пп. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

В зв'язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи достатньо, господарський суд двічі повідомляв належним чином відповідача про дату, час і місце судового розгляду, строк розгляду справи, встановлений ГПК України, закінчується, явка представників сторін не визнавалась обов"язковою, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

26.10.2017 р. у судовому засіданні відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази, суд, встановив:

11 липня 2013 року між приватним акціонерним товариством «Райз-Максимко» (далі - відповідач) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 ( далі - позивач) укладено договір про надання послуг № УФ-сг-11/07/13-Б .

Згідно п. 1.1 договору Виконавець зобов'язаний надати Замовнику визначені в п.1.2 Договору послуги по збиранню врожаю сільськогосподарських культур на площах Замовника методом прямого комбайнування, у відповідності з агротехнічними вимогами, а замовник зобов'язується прийняти фактично надані послуги та сплатити їх вартість на умовах, визначених Договором.

Згідно п.1.2.виконавець надає послуги по обмолоту посівів ріпаку за ціною 350 грн. за 1 га посівної площі, озимої пшениці за ціною 320 грн. за 1 га посівної площі, ярого ячменю за ціною 320 грн. за 1 га посівної площі.

Згідно п.1.4. Послуги виконавцем надаються з використанням власних працівників та сільськогосподарської техніки.

Крім того, умовами п.2.1. Договору передбачено, що виконавець зобов'язаний власними силами та технікою провести якісне та своєчасне надання послуг у відповідності до умов визначених даним Договором, агротехнічних, протипожежних вимог та вимог техніки безпеки, притримуватися плану землекористування з вказівками маршрутів руху техніки виконавця по території замовника; забезпечувати якість наданих послуг згідно з вимогами, яким такі послуги звичайно повинні відповідати.

В свою чергу, згідно п.2.3. Договору замовник зобов'язаний приймати від виконавця результати надання послуг шляхом підписання Актів, якщо надані послуги відповідають умовам Договору, і оплачувати їх в розмірах і в строк, передбачені цим Договором.

В п.3.1 Договору передбачено, що здавання послуг Виконавцем та приймання їх результатів Замовником оформляються Актами, які підписуються повноважними представниками сторін протягом 3 (трьох) робочих днів після фактичного надання послуг.

Згідно п.3.4 Договору за фактично надані Виконавцем послуги, передбачені даним договором, Замовник виплачує Виконавцю грошові кошти в безготівковій формі, перераховуючи їх на поточний рахунок виконавця на підставі підписаного Акту протягом 20 (двадцяти) днів з моменту підписання акту.

В розділі 4 Договору сторонами передбачена відповідальність за порушення його умов, зокрема, згідно п.4.3 Договору за прострочення оплати Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

З матеріалів справи вбачається, що свої зобов'язання за Договором Виконавець виконав належним чином, про що свідчить підписаний сторонами Акт виконання робіт від 04.09.2013 року на загальну суму 95510 грн.(додається, арк. спр. 11, т.1).

Як зазначає позивач у позові, відповідач свої зобов"язання за Договором щодо оплати послуг, належним чином не виконав, у зв"язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 35000 грн., а саме:

на рахунок позивача - виконавця робіт ФОП ОСОБА_1 надійшли кошти :

13.05.2014 року - 15 000 грн., 04.06.2014 року - 10 000 грн., 29.07.2014 року -10 000 грн., 31.07.2014 року - 10 510 грн., 06.08.2014 року - 22 000 грн.

Таким чином, станом на 06.08.2014 року відповідачем сплачено 60 510 грн.

В зв"язку з простроченням відповідачем грошового зобов"язання, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача суму боргу за Договором з врахуванням індексів інфляції, що становить 58082,36 грн., з них: 35000 грн. - сума основного боргу, 23082, 36 грн. - інфляційні.

При вирішенні спору суд виходить з наступного

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до приписів статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 627 цього ж Кодексу передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами виникли правовідносини з договору про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором ( ст. 903 ЦК України).

Відповідно до абзацу 1 ч. 1 статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Наданим позивачем ОСОБА_2 виконання робіт (арк. спр.11, т.1) підтверджується факт належного виконання ним своїх зобовязань за Договором.

Таким чином, вимога позивача про стягнення заборгованості за Договором про надання послуг № УФ-сг-11/07/13-Б від 11.07.2013 року в сумі 35000 грн. є обґрунтованою, відповідачеим не заперечується. Проте, відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності до спірних вимог.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред"явити вимогу про виконання зобовязання.

Отже, у спірних правовідносинах перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред"явити вимогу про виконання зобов"язання (з 01.08.2014 року).

За ч. 1, ч. 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов"язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

В п. 4.4.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 року «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» роз"яснено, що до дій, які свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть належати часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Останні платежі за надані послуги були проведені відповідачем 06.08.2014 року (а.с.15, т.1). Отже з цієї дати строк позовної давності починався заново.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

В даному випадку строк позовної давності за вимогами ФОП ОСОБА_1 до Уманської філії ПАТ "Райз-Максимко" за Договором про надання послуг № УФ-сг-11/07/13-Б від 11.07.2013 року закінчився 06.08.2017р.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява по даній справі подана позивачем та зареєстрована судом 30.06.2017 року, тобто в межах строку позовної давності.

Таким чином, з огляду на те, що строк позовної давності щодо позовних вимог у даній справі переривався та розпочався заново, клопотання відповідача про застосування строку позовної давності судом відхиляється.

Отже, позовні вимоги про стягнення 35000 грн. основного боргу є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами п. 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

За наявності встановленого факту прострочення відповідачем грошового зобов"язання, наявність обов"язку погашення боргу, суд дійшов висновку про відповідність зробленого позивачем розрахунку нарахувань, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України діючому законодавству, здійснивши власний розрахунок інфляційних.

Після проведення перевірки нарахування інфляційних судом встановлено, що сума інфляційних становить 23082,36 грн. Позовні вимоги в цій частині є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Позивач у позові на підставі ст. 49 ГПК України прохає стягнути з відповідача судові витрати та витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

За банківською квитанцією № 31 від 14.06.2017 року позивачем сплачено 1600 грн. судового збору. Відшкодування даних витрат відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК України покладається на відповідача.

В п. 6.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. N 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» роз'яснено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат.

З наявних матеріалів вбачається, що 25.04.2017 року між Замовником - ОСОБА_1 та адвокатом укладено Договір про надання юридичних послуг, п.2.2 якого передбачено обов"язок Замовника оплатити послуги адвоката шляхом передоплати відповідно до домовленості в сумі передоплати 3000 грн., а при участі адвоката в суді першої інстанції дана оплата додатково встановлюється за кожний судодень з розрахунку 480 грн. за одну годину за актом виконаних робіт.

З огляду на відсутність у матеріалах справи акту виконаних робіт адвокатом та доказів їх оплати позивачем, суд не вбачає можливості стягнути з відповідача витрати на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Райз-Максимко" (вул. Матросова, буд.10, м. Червонозаводське, 37240) в особі Уманської філії (20300, вул.Дерев"янка, 5/7, м.Умань Черкаської області, р/р 171 в ПАТ КБ "Фінансова ініціатива", МФО 380054, ідент. код 30382533) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, р/р НОМЕР_2 в Приватбанку м.Умань, МФО 354347) 35000 грн. боргу, 23082,36 грн. - інфляційних, 1600 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині - у позові відмовити.

Повне рішення складено 31.10.2017р.

Суддя Іванко Л.А.