ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"06" листопада 2017 р.Справа № 916/2348/17

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРЕЛАКС-ПАК";

до відповідача: Закрите акціонерне товариство "Одесакондитер"

про стягнення 46153,16 грн.;

Суддя Літвінов С.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 - по довіреності № б/н від 10.10.2017р.;

Від відповідача: ОСОБА_2 по довіреності №б/н від 04.01.2017р.;

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю " ТРЕЛАКС-ПАК " ( далі позивач) звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Закритого акціонерного товариства "Одесакондитер" (далі відповідач) про стягнення 46153,16 грн. з яких 44584,75грн. основна заборгованість, 1568,41грн.- 3% річних та 1600судового збору.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.09.2017 року було порушено провадження у справі № 916/2348/17.

Позивач подавав до суду заяви про зменшення розміру позовних вимог, так відповідно останньої від 06.11.2017р. просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 41653,16грн. з яких 40084,75грн. основна заборгованість, 1568,41грн.- 3% річних

Відповідно до приписів ч.4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Вищенаведена редакція позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю " ТРЕЛАКС-ПАК ", згідно з вказаною заявою є остаточною, у звязку з чим приймається господарським судом для розгляду по суті викладених в них вимог.

Відповідач в судове засідання зявився, надав відзив на позов. Борг в розмірі 41653,16грн. визнає та просить суд надати розстрочу на погашення боргу строком на три місяці.

Справа розглядається в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 06.11.2017 року було оголошено вступну та резолютивну частину рішення відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

16.10.2014 р. між ТОВ «ТРЕЛАКС-ПАК» та ЗАТ «Одесакондитер» був укладений договір поставки № 17/10 . Відповідно до умов зазначеного Договору Позивач зобовязався поставити Відповідачу пакувальні матеріали (далі - Товар), а Відповідач - прийняти Товар та сплатити його вартість.

Відповідно до п. 5.1 Договору, Позивач постачає Товар партіями своїм транспортом та за свій рахунок, на умовах СРТ м. Одеса (відповідно до офіційних правил тлумачення торгівельних термінів Міжнародної торгової палати ІНКОТЕРМС-2010).

Відповідно до п. 5.4 Договору датою поставки партії Товару Сторони визнають дату зазначену Покупцем у видатковій накладній.

На виконання умов Договору, 06.06.2016 р. Позивач поставив Відповідачу пакувальниі матеріал «Печиво «Букварики» в кількості 947,58 кг. на загальну суму 142 307,56 грн. з ПДВ, та пакувальний матеріал «Печиво «ОСОБА_3» в кількості 473,28 кг. на загальну суму 71 077,19 грн. з ПДВ., а всього на загальну суму 213 384,75 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною № 487 від 06 червня 2016року.

Відповідач отримав 07.06.2016 року, відповідно до прибуткової накладної № 1107, пакувальний матеріал «Печиво «Букварики» в кількості 947,58 кг. на загальну суму 142 307,56 грн. з ПДВ, та пакувальний матеріал «Печиво «ОСОБА_3» в кількості 473,28 кг. на загальну суму 71 077,19 грн. з ПДВ., а всього на загальну суму 213 384.75 грн. з ПДВ.

Як зазначає відповідач, згідно п. 3.2. Договору оплата за Товар повинна була бути здійснена не пізніше 40 (сорока) календарних днів з моменту доставки на склад Відповідача та підписання накладних на відвантажений Товар, тобто до 17.07.2016 року.

Відповідачем частково розрахувався за поставлений товар на загальну суму 168800грн., що підтверджується платіжними дорученнями які містяться в матеріалах справи.

Як вказує позивач, на адресу Відповідача було направлена претензія про погашення суми боргу, яка отримана 24.01.2017р., але повного розрахунку відповідачем не було здійснено.

На день подання цієї позовної заяви сума основного боргу Відповідача перед Позивачем за Договором складає 44584 грн.

Позивач подавав до суду заяву відповідно якої зменшив позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості та просить суд стягнути з відповідача 40084,75грн. основна заборгованість.

Крім того, позивач відповідно до ст. 625 ГПК України просить суд стягнути з відповідача 1568,41грн. 3% річних.

Враховуючи невиконання відповідачем взятого на себе за договором обовязку позивач звернувся до суду з даною позовною заявою (з урахуванням зменшення позовних вимог) та просить суд стягнути з відповідача заборгованості у розмірі 41653,16грн. з яких 40084,75грн. основна заборгованість, 1568,41грн.- 3% річних, та судового збору.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 Цивільного кодексу України, а саме: цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Так, судом встановлено існування заборгованості відповідача по поставці товару, у звязку з чим позовна вимога позивача щодо стягнення з відповідача боргу в сумі 40084,75 грн. є обґрунтованою та підлягає судом задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Також, згідно ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача 3% річних від простроченої суми та індекс інфляції.

Отже, згідно розрахунку позивача, сума 3% річних складає 1568,41грн. які підлягають стягненню.

Станом на день розгляду справи, відповідач борг не сплатив, документів спростовуючих позовні вимоги не надав, позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Під час розгляду справи відповідачем не було належним чином доведено суду та доказано виконання своїх зобовязань.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Враховуючи вищезазначені обставини справи та перевіривши правильність наданих позивачем розрахунків сум заявлених до стягнення, позовні вимоги позивача до відповідача про стягнення заборгованості у розмірі 41653,16грн. з яких 40084,75грн. основна заборгованість, 1568,41грн.- 3% річних є обґрунтованими, підтверджені наявними у справі матеріалами та підлягають задоволенню.

Згідно ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн.

Що ж стосується клопотання відповідача про розстрочку сплати бору, яке викладене у відзиві на позов то суд зазначає наступне.

Пунтком 5 ч. 1 ст. 83 ГПК України передбачено право суду, приймаючи рішення, відстрочити або розстрочити виконання рішення.

За змістом п. 7.1.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом.

Згідно з п. 7.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При цьому, відстрочка або розстрочка виконання рішення, ухвали, постанови, зміна способу та порядку їх виконання допускається у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

В той же час, відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів в підтвердження необхідності надання розстрочки сплати боргу, в звязку з чим суд доходить висновку про відмову в задоволені клопотання про надання розстрочи виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Закритого акціонерного товариства "Одесакондитер" (65007, м. Одеса, 3-ій Водопровідний провулок, 9; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю " ТРЕЛАКС-ПАК " (25007, м. Кіровоград (м. Кропивницький), вул. Валентини Терешкової, 215; ) 40084,75грн. основна заборгованість, 1568,41грн.- 3% річних та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 10 листопада 2017 р.

Суддя С.В. Літвінов