ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2017 р.Справа № 922/3094/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

при секретарі судового засідання Масаловій І.А.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙС ХОЛ", м. Дніпро
до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Харків
про визнання недійсним рішення
за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - ОСОБА_1, довіреність №30 від 01.08.2017

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АЙС ХОЛ" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 01 серпня 2017 року №94 - р/к по справі №3/12-58-16 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу".

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається, зокрема на те, що під час розгляду Адміністративною колегією Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України справи №3/12-58-16, розпочатої за ознаками вчинення ТОВ "АЙС ХОЛ" порушення законодавства про захист економічної конкуренції, було не повністю з'ясовано обставини, які мають значення для справи, що є підставою для визнання недійсним оспорюваного рішення. Так, зокрема, позивач вважає, що перевірка та дослідження ринків катків м. Харкова не є підставою для надання позивачем відповідачеві документів, так як позивач не був повідомлений про проведення процесуальних дій щодо перевірки порушень Товариством з обмеженою відповідальністю "АЙС ХОЛ" чинного законодавства України, а також відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №408 від 13.08.2014 накладено обмеження на проведення перевірок без отримання дозволу від Кабінету Міністрів України для державних інспекцій та інших контролюючих органів згідно встановленого цією постановою переліку, серед яких також зазначено Антимонопольний комітет України. Позивач також вважає, що він не був повідомлений належним чином про початок розгляду вище зазначеної справи №3/12-58-16, у зв'язку з чим позивач не скористався своїми правами, передбаченими п. 1 ст. 40 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони Харківському територіальному відділенню Антимонопольного комітету України проводити стягнення штрафу накладеного Рішенням Адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 01 серпня 2017 року №94 - р/к по справі №3/12-58-16 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" у порядку встановленому законодавством до моменту вирішення справи за позовом ТОВ "АЙС ХОЛ" до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання рішення недійсним.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15 вересня 2017 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 26 вересня 2017 року о 12:00 годині. Цією ж ухвалою суду було витребувано у сторін додаткові докази, а також прийнято до розгляду в судовому засіданні заяву позивача про забезпечення позову.

Представник відповідача 26 вересня 2017 року надав відзив на позов (вх. № 31084), в якому заперечує проти задоволення позову, зокрема посилаючись на те, що оспорюване рішення є обґрунтованим, законним і таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а також те, що відповідач у межах наданих йому повноважень мав право витребувати у позивача інформацію необхідну для проведення дослідження ринків катків (оренди льоду), а позивач у свою чергу зобов'язаний був надати таку інформацію у встановлений строк, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України від 11.12.2012 у справі № 3-64гс12. Також, відповідач вважає, що він має повноваження здійснювати дослідження ринків з власної ініціативи, оскільки законодавством не встановлено обмежень для проведення дослідження ринків для Відділення, а також обов'язкові підстави, за наявності яких можливо здійснювати такі дослідження. Відповідач також наполягає на тому, що позивач був належним чином повідомлений про розгляд справи №3/12-58-16, розпочатої за ознаками вчинення ТОВ "АЙС ХОЛ" порушення законодавства про захист економічної конкуренції, оскільки позивачу на його адресу було направлено 20.07.2017 попередні висновки у справі №3/12-58-16, а також їх розміщено на офіційному веб-сайті Комітету.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26 вересня 2017 року розгляд справи відкладено на 17 жовтня 2017 р. о 10:00 год.

Відповідач 27.09.2017 надав заперечення на клопотання позивача про забезпечення позову (вх. №31621), в якому заперечує проти задоволення клопотання про забезпечення позову, зокрема посилаючись на те, що згідно ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" виконання рішення органу Антимонопольного комітету України зупиняється на час перегляду його у господарських судах.

В судовому засіданні 17 жовтня 2017 року було оголошено перерву до 12:30 год. 24 жовтня 2017 року відповідно до приписів ст. 77 ГПК України для надання можливості представнику позивача надати письмові пояснення стосовно доводів відповідача викладених у відзиві на позовну заяву, а також для надання можливості представнику позивача ознайомитись з матеріалами справи.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте 24 жовтня 2017 року через канцелярію суду надав клопотання про відкладення розгляду справи (вх. №34770), у зв'язку з хворобою представника позивача.

Розглянувши клопотання позивача про відкладення розгляду справи, суд вважає його безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За статтею 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Такими обставинами, зокрема, є: нез'явлення в судове засідання представників сторін, інших учасників судового процесу, неподання витребуваних доказів.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

У п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарським судам України надані роз'яснення, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК та статтею 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали (пункти 3, 4, 6, 8 і 11 статті 65 ГПК України), притому не лише від учасників судового процесу, а й від інших підприємств, установ, організацій, державних органів.

При цьому, суд має створити належні умови всім учасникам судового процесу для виконання ними вказаного обов'язку по доведенню своєї правової позиції.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, який кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Як вбачається з матеріалів справи сторонам створені належні умови для надання ними доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів в порядку підготовки справи до розгляду.

За таких обставин, суд відхиляє клопотання позивача про відкладення розгляду справи та вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача на підставі наявних доказів.

Представник відповідача в судовому засіданні 24.10.2017 заперечував проти задоволення позову та заяви позивача про забезпечення позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши пояснення представника відповідача всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

За результатами розгляду справи №3/12-58-16 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції адміністративною колегією Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України 01 серпня 2017 року прийнято рішення № 94-р/к "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу", яким визнано, що позивач, не надавши інформацію, передбачену вимогою голови Відділення від 10.02.2016 №02-26/3-404, у встановлений строк, вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки. За вчинене порушення законодавства про захист економічної конкуренції відповідно до статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" на позивача накладено штраф у розмірі 34000 грн.

В основу оскаржуваного рішення адміністративною колегією Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України були покладені наступні обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю "АЙС ХОЛ" є суб'єктом господарювання та у зв'язку з розглядом заяви про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, дослідженням ринків катків (оренди льоду) в межах м.Харкова, відповідачем рекомендованим листом надіслано позивачу вимогу від 10.02.2016 № 02-26/3-404 (арк.15) про надання інформації, передбаченою вимогою голови Відділення у встановлений строк.

Вимогу надіслано 10.02.2016 до позивача рекомендованим листом №320 за адресою: 49107, м. Дніпро, бульвар Зоряний, буд. 1 А та вручено позивачу 20.02.2016, що визнається позивачем.

Інформацію, передбачену Вимогою, позивачу необхідно було надати в 14 денний термін з дня її отримання.

Отже, позивач мав в строк до 07.03.2016 (включно) надати інформацію, передбачену Вимогою.

Втім, листом від 01.03.2016 № 01/03 позивач повідомив, що у вищезазначеній вимозі не зазначені підстави для надання інформації.

Проте, судом встановлено, що у вимозі від 10.02.2016 № 02-26/3-404 (арк.15) про надання інформації вказано, що підставою для надання позивачем інформації передбаченою вимогою є, зокрема, дослідження ринків катків (оренди льоду) в межах м.Харкова.

Отже, висновок відповідача у спірному рішенні стосовно фактичної відмови позивача надати інформацію, передбачену Вимогою є обгрунтованим.

Також, судом встановлено, що враховуючи, що позивач вказаним вище листом від 01.03.2016 № 01/03 повідомив про відсутність підстав надання інформації на вимогу, відповідач листом від 15.03.2017 №02-26/3-789 (арк.19-20) надав відповідні роз'яснення та подовжив термін надання інформації до 31.03.2016 включно.

Проте, листом № 30/03 від 30.03.2016 позивач у відповідь на листи відповідача від 10.02.2016 № 02-26/3-404 та від 15.03.2017 №02-26/3-789 знов відмовився від надання інформації, передбаченою вимогою, зокрема, у зв'язку з відсутністю дозволу Кабінету Міністрів України на проведення відповідачем відповідної перевірки, посилаючись, зокрема на постанову Кабінету Міністрів України №408 від 13.08.2014.

Однак, суд зазначає, що постанова Кабінету Міністрів України №408 від 13.08.2014 "Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами", яка містить Перелік державних інспекцій та інших контролюючих органів, яким надаватиметься дозвіл Кабінетом Міністрів України на проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб - підприємців не діяла на момент направлення відповідачем запиту - 2016 рік, у зв'язку з тим, що вказана Постанова була прийнята у зв'язку із запровадженням обмежень на проведення перевірок, встановлених ст. 31 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік".

Однак п. 24 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України передбачено, що закон про Державний бюджет України - закон, який затверджує Державний бюджет України та містить положення щодо забезпечення його виконання протягом бюджетного періоду.

Так, бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року. Неприйняття Верховною Радою України закону про Державний бюджет України до 1 січня відповідного року не є підставою для встановлення іншого бюджетного періоду (ч. 1 ст. 3 Бюджетного кодексу України).

Таким чином, слід вважати положення ст. 31 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", а також постанову КМУ від 13.08.2014 р. N 408 такими, що не діють у 2016 році, у зв'язку із закінченням бюджетного періоду.

Відповідно до п.13 ч.1 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є неподання інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки.

Приймаючи до уваги те, що у встановлений строк позивач не надав до Відділення інформацію, передбачену Вимогою, суд вважає, що позивач порушив законодавство про захист економічної конкуренції, передбачене п.13 ч.1 ст.50 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Відповідно до п.26 розділу VII Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19 квітня 1994 року N 5 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 6 травня 1994 р. за N 90/299 копії подання з попередніми висновками (або витяги з нього, що не містять інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим, головою відділення інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які беруть участь у справі, або перешкодити подальшому розгляду справи) не пізніше ніж за десять днів до прийняття рішення у справі надсилаються сторонам та третім особам. За вмотивованим клопотанням особи, яка бере участь у справі, про необхідність більш тривалого часу для розгляду подання та підготовки відповіді на нього розгляд справи може бути відкладено. У випадках, коли рішення Комітету стосується інтересів широкого кола суб'єктів господарювання чи споживачів, з метою якнайшвидшого припинення порушення і усунення його наслідків, строк, зазначений в абзаці першому цього пункту, може бути скорочений до семи днів. Про скорочення строку особи, які беруть участь у справі, повідомляються одночасно з повідомленням про дату, час і місце розгляду справи. У разі, якщо немає можливості вручити копію подання з попередніми висновками особам, які беруть участь у справі, державний уповноважений, голова територіального відділення Комітету не пізніше ніж за п'ять днів до дня розгляду справи забезпечують розміщення на офіційному веб-сайті Комітету (http://www.amc.gov.ua) інформацію щодо попередніх висновків у справі, із зазначенням дати, часу і місця розгляду справи.

Супровідний лист від 19.07.2017 №02-26/3-2210, яким було направлено попередні висновки у справі №3/12-58-16, було надіслано на адресу позивача 20.07.2017.

Також, повідомлення про попередні висновки у справі №3/12-58-16 про порушення позивачем законодавства про захист економічної конкуренції було розміщено на офіційному веб-сайті комітету (http://www.amc.gov.ua).

Таким чином, позивач був повідомлений про засідання адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Згідно з ч.1 ст.59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

При вирішенні спору, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Частиною другою статті 12 зазначеного Закону передбачено, що повноваження територіальних відділень Антимонопольного комітету України визначаються цим Законом, іншими актами законодавства. Повноваження територіального відділення Антимонопольного комітету України не можуть виходити за межі повноважень Антимонопольного комітету України, визначених законом.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 7 цього Закону у сфері формування та реалізації конкурентної політики, сприяння розвитку конкуренції, нормативного і методичного забезпечення діяльності Антимонопольного комітету України та застосування законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, зокрема, вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, необхідну для дослідження ринків, а також інформацію про реалізацію конкурентної політики.

Голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має повноваження, між іншим, при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом; проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб'єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження) (пункти 5, 11 частини першої статті 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України").

Аналогічні повноваження закріплено й у Положенні про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженого розпорядженням Антимонопольного комітету України від 23 лютого 2001 року N 32-р та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 березня 2001 року за N 291/5482, зокрема, пункт 3 частини першої між іншим передбачає, що відділення АМК має повноваження вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, необхідну для дослідження ринків, а також інформацію про реалізацію конкурентної політики.

Крім того, виходячи зі змісту статей 22, 22-1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України щодо подання суб'єктами господарювання та інш. документів, інформації тощо, необхідних для виконання цими органами завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції, є обов'язковими для виконання у визначені ними строки.

Отже, виходячи із положень вищезазначених норм чинного законодавства, а також встановлених фактичних обставин справи, відповідач у межах наданих йому повноважень мав право витребувати у позивача відповідну інформацію, необхідну для проведення досліджень ринків (оренди льоду), а позивач у свою чергу зобов'язаний був надати таку інформацію у встановлений строк.

У зв'язку з тим, що невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, відповідно до частини другої статті 22 вищезазначеного Закону тягне за собою передбачену законом відповідальність, а позивач зазначені вимоги не виконав, тому позивача правомірно, згідно з положеннями Закону України "Про захист економічної конкуренції", було притягнуто до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладено штраф у розмірі 34000 грн. відповідно до ст. 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Враховуючи викладене, суд зазначає, що при розгляді даної справи, не виявлено підстав для визнання спірного рішення недійсним, в зв'язку з чим позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙС ХОЛ" не підлягає задоволенню.

Крім того, розглянувши в судовому засіданні заяву про забезпечення позову, вислухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд відмовляє в задоволенні заяви виходячи з наступного.

Згідно приписів ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

У п. 1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" господарським судам надані роз'яснення, що відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене та те, що судом відмовлено в задоволенні позову, заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору в сумі 1600 грн. суд покладає на позивача.

Судовий збір у розмірі 800,00 грн. за подання заяви про забезпечення позову покладається на позивача з огляду на те, що судом відмовлено в задоволенні вказаної заяви.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 50, 59, 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", ст.ст. 7, 17, 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет", ст.ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову повністю.

Відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Повне рішення складено 30.10.2017 р.

Суддя ОСОБА_2