ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.11.2017 Справа № 904/9042/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Комкор", м. Чорноморськ, Одеська область

до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат", м. Кам`янське, Дніпропетровська область

про стягнення 361 167,53 грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 12 жовтня 2017 року, представник

Від відповідача: ОСОБА_2, довіреність 07 липня 2017 №83, представник

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Комкор" звернулося до господарського суду із позовом, яким просить стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" заборгованість у загальному розмірі 361 167,53 грн., з яких:

- 321 180,00 грн. - сума основної заборгованості;

- 7 523,53 грн. - 3 % річних;

- 32 464,00 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №16-1104-02 від 13.09.2016 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар. Позивач зазначає, що станом на 28.09.2017 відповідач не розрахувався за поставлений товар, в результаті чого утворилася заборгованість у розмірі 321 180,00 грн.

У звязку з простроченням виконання грошового зобовязання позивачем на підставі частини 2 статті 625 ЦК України нараховані три відсотки річних у розмірі 7 523,53 грн. та інфляційні втрати у розмірі 32 464,00 грн.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, зазначає, що відповідно до п.3.4 договору позивач зобов'язаний надати разом з товаром наступні документи: сертифікат якості, або інший документ, що підтверджує якість товару; видаткові накладні у двох примірниках; податкову накладну згідно вимог, що до чинного законодавства; рахунок за фактом поставки. Разом з цим, відповідач звертає увагу, що в товарно-транспортній накладній № 0212-01 від 02.12.2016 зазначено: "Супровідні документи на вантаж видаткова накладна № 1089 від 01 грудня 2016 року", в товарно-транспортній накладній № 0212-02 від 02.12.2016 р.: "Видаткова накладна № 1117 від 02.12.2016 року". Відповідач вказує, що позивач не довів факту надання рахунків відповідачу, а відповідно і не довів настання моменту для оплати, як то передбачено умовами договору. Таким чином, відповідач вважає нараховані позивачем інфляційні втрати та 3 % річних необґрунтовані, документально не підтверджені та не підлягають задоволенню. Крім того, позивачем чітко не визначений період для нарахування 3% річних, що суперечить приписам ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

07.11.2017 позивачем подані пояснення по справі в яких зазначає період розрахунку 3% річних з 31.12.2016 по 12.12.2017, оскільки останній день оплати 30.12.2016. Таким чином, 3% річних нараховуються за 285 днів.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2017 порушено провадження у справі №904/9042/17, справу призначено до розгляду в засідання на 07.11.2017.

У судовому засіданні 07.11.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

13 вересня 2016 року між Публічним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Комкор" (продавець) було укладено договір №16-1104-02, відповідно до п.1.1 якого продавець зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію, іменовану надалі товар.

Кількість, номенклатура, ціна, терміни постачання та умови оплати товару визначені в Специфікаціях, що додаються до договору і які складають його невід'ємну частину (п.1.2 договору).

Згідно з п. 2.1 договору ціна на товар визначається у національній валюті України - гривнях за одиницю, на умовах, обумовлених в Специфікаціях, згідно з офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної ОСОБА_3 (редакції 2010 року), далі "Інкотермс-2010" і вказується в Специфікаціях, що додаються до договору і складають його невід'ємну частину. Ціна на товар після врахування грошових коштів за попередньою оплатою в сторону збільшення зміні не підлягає. Сторони прийняли, що всі ціни, обговорені в Специфікаціях (додатках) до цього договору, є звичайними, справедливими, ринковими (п.2.2 договору).

У п.2.3 договору сторонами обумовлено, що сума договору на момент підписання згідно Специфікації №1 становить 321 180,00 грн., у тому числі ПДВ 20% - 53 530,00грн. і буде змінена на суму кожної наступної Специфікації, підписаної обома сторонами.

Поставка товару здійснюється на умовах передбачених у Специфікаціях, що додаються до договору і складають його невід'ємну частину, відповідно до "Інкотермс-2010". Датою поставки вважається дата одержання товару, зазначена покупцем в товаротранспортній накладній та/або видатковій накладній, далі іменовані товаросупровідними накладними (п.п.3.1, 3.2 договору).

Згідно з п.3.3 договору товар вважається поставленим продавцем і прийнятим покупцем:

- за кількістю - згідно з даними, вказаними у товаросупровідних накладних;

- за якістю - згідно сертифікату якості виробника, або іншим документом, що підтверджує якість товару.

У відповідності з п. 3.4 договору продавець зобов'язаний надати разом з товаром наступні документи:

- сертифікат якості, або інший документ, що підтверджує якість товару;

- видаткові накладні у двох примірниках;

- податкову накладну згідно вимог, що до чинного законодавства;

- рахунок за фактом поставки.

У розрахункових документах і товаросупровідних накладних обов'язково вказується номер цього договору, найменування вантажовідправника, продавця та покупця. Відповідальність за оформлення документів покладається на продавця.

Згідно з п. 3.5 договору момент переходу права власності на товар від продавця до покупця визначений у Специфікаціях, що додаються до договору і складають його невід'ємну частину.

Відповідно до п.4.2 договору розрахунки за поставлений товар здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця в порядку, зазначеному в Специфікаціях.

Приймання товару за якістю і кількістю здійснюється покупцем відповідно до Інструкцій про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання П-6, П-7 (п.5.2 договору).

Згідно з п.9.4 договору договір набирає чинності з дати його підписання обома сторонами і скріплення печаткою та діє до 31 грудня 2016 року, а в частині гарантійних зобов'язань - до повного їх закінчення.

Сторонами підписано Специфікацію №1 до договору №16-1104-02 від 13.09.2016 щодо поставки товару на суму 321 180,00 грн.

Відповідно до п.3 Специфікації умови оплати узгодженої партії товару: по факту поставки протягом 20 банківських днів після поставки товару, на підставі виданих фактичних рахунків.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Комкор" здійснило поставку товару Публічному акціонерному товариству "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" на загальну суму 321 180,00 грн., що підтверджується видатковими накладними №1089 від 01.12.2016 на суму 284 496,00 грн. та №1117 від 02.12.2016 на суму 36 684,00 грн.

Вказаний товар отриманий представником відповідача, про що свідчить підпис представника за довіреністю №433104 від 29.11.2016 та печатка товариства на зазначених видаткових накладних.

Позивачем виставлялися рахунки на оплату №983 від 02.12.2016 на суму 36 684,00 грн. та №994 від 02.12.2016 на суму 284 496,00 грн.

Позивач звертався до відповідача із претензією №79 від 28.09.2017 про сплату грошових коштів у розмірі 321 180,00 грн. у 7-ми денний термін з моменту отримання претензії. Вказана претензія направлялася відповідачеві цінним листом 06.10.2017, що підтверджується описом вкладення та фіскальним чеком № НОМЕР_1.

Позивач зазначає, що відповідачем поставлений товар не оплачений, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 321 180,00 грн., що і є причиною виникнення спору.

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч.1 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст.530 Цивільного кодексу України).

Згідно з п.3 Специфікації, яка є невід'ємною частиною договору, оплата товару здійснюється по факту поставки протягом 20 банківських днів після поставки товару, на підставі виданих фактичних рахунків.

Відтак, строк оплати товару є таким, що настав.

Заперечення відповідача щодо ненастання строку оплати товару, оскільки останнім не отримано рахунків на оплату не приймаються судом, у зв'язку з тим, що у відповідності з п. 3.4 договору рахунок передається разом із товаром.

Суд вважає доводи відповідача необґрунтованими, оскільки відповідач не відмовився від отримання товару внаслідок невідповідності його асортименту; всі необхідні реквізити для перерахування грошових коштів за отриманий товар відповідач мав виходячи з відомостей, вказаних у накладних та договорі.

Окрім того, слід зазначити, що рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти; ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні ст.212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні ст.613 Цивільного кодексу України, тому відсутність рахунка-фактури не звільняє відповідача від обовязку сплатити отриманий товар. Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 29.09.2009 у справі №37/405.

На видаткових накладних №1089 від 01.12.2016 та №1117 від 02.12.2016 представник відповідача за довіреністю №433104 від 29.11.2016 проставив свій підпис та печатку, що свідчить про отримання товару, а отже і товаросупровідних документів, одним із яких є рахунок. Жодних зауважень про відсутність рахунків чи інших товаросупровідних документів на видаткових накладних не зроблено.

Оскільки відповідач отримав товар, товаросупровідні документи, що підтверджується видатковими накладними, а отже, строк оплати є таким, що настав.

Доказів оплати заборгованості покупець не надав, доводи, наведені позивачем в обґрунтування позову, не спростував.

За викладеного позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар у розмірі 321 180,00 грн. підлягають задоволенню.

Крім основного боргу, позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних за період з 31.12.2016 по 12.10.2017 у розмірі 7 523,53 грн. та інфляційні втрати за період з 31.12.2016 по 12.10.2017 у розмірі 32 464,00 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При перевірці нарахування 3% річних та інфляційних втрат, у зазначені позивачем періоди, судом встановлені більші розміри нарахувань, ніж заявлено позивачем, що є його правом, у зв'язку з чим вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 7 523,53 грн. та індексу інфляції у розмірі 32 464,00 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

За викладеного, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 361 167,53 грн., з яких 321 180,00 грн. основний борг, 7 523,53 грн. 3% річних та 32 464,00 грн. інфляційні втрати.

Суд звертає увагу, що позивач просить стягнути заборгованість з Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського", у той час як відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на дату прийняття рішення, повним найменуванням відповідача (ідентифікаційний код 05393043) є Публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат", у зв'язку з чим суд вважає за необхідне найменування відповідача зазначити саме Публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат".

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача у розмірі 5 417,51 грн.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання позову до господарського суду ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 5 417,52 грн., у той час, як 1,5% суми позову складає 5 417,51 грн. (361 167,53*1,5%), тобто позивачем внесено судовий збір у більшому розмірі (на 0,01 грн.), ніж підлягав сплаті.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про судовий збір" у випадку внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом сплачена сума судового збору повертається виключно за клопотанням особи. На час прийняття рішення такого клопотання не надходило, що не позбавляє позивача права подати зазначене клопотання після прийняття рішення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.1, 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" (51925, Дніпропетровська область, м. Кам'янське, вул. Соборна, 18-б, ідентифікаційний код 05393043) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Комкор" (68000, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Шевченка, буд. 7-а, оф. 24, ідентифікаційний код 37454923 (поштова адреса: 49010, м. Дніпро, а/с983)) заборгованість у розмірі 321 180,00 грн., 3% річних у розмірі 7 523,53 грн., інфляційні втрати у розмірі 32464,00 грн. та витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 5 417,51 грн., про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 09.11.2017

Суддя Н.М. Євстигнеєва