РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2017Справа №910/10977/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Август-Україна»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «Нова інформація»

про стягнення 287738,89 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - Масауд Ю.К. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Август-Україна» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «Нова інформація» про стягнення заборгованості за Договором купівлі-продажу №101 від 03.03.2014.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, на виконання умов зазначеного договору, передав відповідачеві товар на загальну суму 414180,88 грн., однак відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору отриманий товар оплатив лише частково на суму 207392,42, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість в сумі 206788,46 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача, за порушення грошового зобов'язання, нараховані на вказану заборгованість пеню в розмірі 31496,97 грн., штраф в сумі 20678,84 грн., 3% річних в розмірі 3960 грн. та інфляційні втрати в сумі 24814,62 грн.

На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 287738,89 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог та просив суд задовольнити позов.

Відповідач уповноваженого представника в судове засідання не направив, в той же час в ході розгляду справи відповідачем було подано відзив на позовну заяві, в якому останній заперечив проти задоволення позову в повному обсязі, зокрема зазначив, що позивач у подані до суду позовній заяві посилається на укладений між сторонами договір №101 від 03.03.2016, проте в додатках до позовної заяви наявний договір №101 від 03.03.2014, проте договору укладеного між сторонами у 2016 році за №101 не існує, а відтак і відсутні підстави для подання позову за неіснуючим договором, також зазначив, що позивачем нараховано до стягнення пеню за період, що перевищує встановлений ст.232 ГК України шестимісячний термін, а оскільки сторонами в договорі не визначено збільшення періоду нарахування штрафних санкцій за порушення умов договору, відповідач вважає вказані вимоги безпідставними та необґрунтованими. Крім того зазначив, що позивачем нараховано до стягнення з відповідача одночасно пеню та штраф, що є одним видом цивільно-правової відповідальності, а відтак їх одночасне застосування за одне порушення суперечить Конституції України.

На підставі викладеного відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Також в ході розгляду справи відповідачем було подано клопотання про огляд оригіналів документів, долучених до позовної заяви, зокрема Генеральної довіреності №7 від 04.01.2016.

Дослідивши подане відповідачем клопотання суд не вбачає підстав для його задоволення виходячи з того, що ухвалою господарського суду міста Києва від 07.07.2017 позивача у справі було зобов'язано подати суду для огляду оригінали всіх документів, долучених до позовної заяви. На виконання вказаної ухвали, позивачем в судовому засіданні 01.08.2017 було надано суду всі оригінали документів, долучених до позовної заяви, які судом були оглянуто та встановлено їх відповідність копіям, наявним у матеріалах справи. Вказане підтверджується протоколом судового засідання від 01.08.2017 по справі №910/10977/17.

За таких обставин, враховуючи відсутність у суду сумнівів щодо поданих позивачем копій документів, долучених до позовної заяви, підстави для задоволення клопотання відповідача про огляд оригіналів документів відсутні.

Крім того, до початку розгляду справи відповідачем через загальний відділ діловодства господарського суду міста Києва було подано клопотання про відкладення розгляду справи, в обґрунтування якого відповідач посилався на перебування у відпустці єдиного уповноваженого представника товариства, проте товариство має намір подати суду додаткові пояснення та документи, у зв'язку з чим відповідач просив відкласти розгляд справи.

Дослідивши в судовому засіданні зазначене клопотання, судом було вирішено відмовити у його задоволенні з огляду на те, що подане відповідачем клопотання підписане директором ТОВ «Видавничий дім «Нова інформація», який в свою чергу не позбавлений права представляти інтереси товариства, зокрема в судах. Крім того, суд зазначає, що відповідач також не був позбавлений права подати суду свої заперечення разом необхідними документами шляхом направлення їх засобами поштового зв'язку. Разом з тим, суд зазначає, що провадження у справі порушено ухвалою господарського суду міста Києва від 07.07.2017, тобто з моменту порушення провадження у даній справі, відповідач мав достатньо часу для подання суду власних заперечень та збору необхідних документів, крім того, з моменту порушення провадження у справі, розгляд справи неодноразово відкладався, зокрема з підстав неприбуття в судове засідання уповноваженого представника відповідача, а також за поданим відповідачем клопотанням про відкладення розгляду справи.

За таких обставин, враховуючи доказове наповнення матеріалів справи, а також з метою недопущення затягування судового розгляду даної справи, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для відмови відповідачеві у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.03.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Август-Україна» (позивач, продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «Нова інформація» (відповідач, покупець) укладено Договір купівлі-продажу №101, відповідно до умов якого, продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити товар (папір та картон) на умовах, що передбачені цим договором (п.1.1 Договору).

Відповідно до п.1.2 Договору, вартість договору складається із сум, указаних в видаткових накладних, кожної партії переданого товару, що видаються на підставі даного договору. У випадку, якщо по видатковій накладній на основі якої відбулася поставка товару в період дії даного договору не вказаний номер та дата цього договору, товар в будь-якому випадку вважається поставленим на умовах даного договору.

Згідно з п.2.1 Договору, кількість та асортимент товару передбачаються у письмових або усних заявках покупця.

Узгоджена кількість, ціна та вартість товарів, що підлягають поставці (їх часткове співвідношення, асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, типами, розмірами визначаються у рахунках-фактурах та видаткових накладних на кожну партію товару, які є невід'ємною частиною договору (п.2.3 Договору).

Пунктом 3.3 Договору визначено, що Датою поставки товару вважається дата фактичної передачі товару покупцю, яка вказується у видатковій накладній.

За умовами п.4.1 Договору, покупець оплачує товар по цінах, зазначених в рахунках-фактурах та накладних, що видаються продавцем на кожну партію товару.

Відповідно до п.4.5 Договору, оплата за товар здійснюється на підставі рахунку-фактури продавця протягом 24 (двадцяти чотирьох) календарних днів від дати передачі товару покупцю, зазначеної у видатковій накладній.

Згідно з п.5.1 Договору, у випадку порушення зобов'язання, що виникає з цього договору, сторона несе відповідальність, визначену цим договору, та (або) чинним в Україні законодавством.

За прострочення оплати вартості отриманого товару, покупець сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України за кожен день прострочення платежу, а також штраф у розмірі 10% від суми простроченої заборгованості, якщо її термін становить більше 20 календарних днів (п.5.4 Договору).

У відповідності до п.8.1 Договору, даний договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на виконання умов зазначеного договору у період з вересня по грудень 2016 року передав відповідачеві товар, обумовлений договором на загальну суму 414180,88 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями рахунків №1156 від 05.09.2016, №1190 від 12.09.2016, №1189 від 12.09.2016, №1261 від 26.09.2016, №1271 від 28.09.2016, №1306 від 03.10.2016, №1319 від 05.10.2016, №1333 від 07.10.2016 та №1338 від 10.10.2016, та копіями видаткових накладних №1238 від 05.09.2016, №1272 від 12.09.2016, №1273 від 12.09.2016, №1349 від 26.09.2016, №1366 від 28.09.2016, №1392 від 03.10.2016, №1407 від 06.10.2016, №1424 від 07.10.2016 та №1437 від 11.10.2016 на загальну суму 414180,88 грн. Вказані видаткові накладні підписані уповноваженими представниками обох сторін та скріплені відповідними печатками підприємств. Доказів щодо наявності спорів стосовно якості або кількості поставленого позивачем товару матеріали справи не містять.

Однак відповідач поставлений товар оплатив лише частково та з порушення строків оплати встановлених в договорі, в зв'язку з чим у останнього утворилася заборгованість в сумі 206788,46 грн.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу положень ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу України вставлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Факт існування заборгованості в розмірі 206788,46 грн. належним чином підтверджений матеріалами справи, зокрема наданою позивачем Довідкою №73427-83б/б від 11.10.2017 ПАТ «Альфа-Банк» щодо надходження грошових коштів на рахунки позивача від Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «Нова інформація» за період з 01.09.2016 по 10.10.2017.

В той же час, суд приймає до уваги ту обставину, що в ході розгляду справи відповідач погасив перед позивачем частину заборгованість за придбаний товар в сумі 146707,58 грн.

Вказане підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень №4629 від 29.09.2017, №4630 від 29.09.2017, №4631 від 29.09.2017 та наданою позивачем Довідкою №73427-83б/б від 11.10.2017 ПАТ «Альфа-Банк» щодо надходження грошових коштів на рахунки позивача від Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «Нова інформація» за період з 01.09.2016 по 10.10.2017

Згідно з ч.1-1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відтак, враховуючи факт погашення відповідачем частини основної заборгованості за договором в розмірі 146707,58 грн., провадження у справі в частині стягнення з відповідача зазначеної суми основної заборгованості підлягає припиненню в зв'язку з відсутністю предмета спору.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за поставлений товар в розмірі 60080,88 грн.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України).

Нормами ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до положень статті 625 ЦК України, позивачем нараховано відповідачу 3% річних в розмірі 3960,14 грн. та інфляційні втрати в розмірі 24814,62 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок на предмет арифметичної правильності та відповідності вимогам закону, судом встановлено, що позивачем при розрахунку вказаних сум заборгованості допущено арифметичні помилки.

Провівши власний перерахунок заявлених до стягнення сум трьох відсотків річних та інфляційних втрат суд дійшов висновку, щодо наявності підстав для стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 3960,14 грн. та інфляційних втрат в розмірі 19246,05 грн., а відтак позовні вимоги у цій частині підлягають частковому задоволенню.

Стосовно заявлених позивачем вимог щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 31496,97 грн. та штрафу в сумі 20678,84 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст.230 ГК України).

Згідно з положеннями ст.546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч.1-2 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 1 ст.547 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

За умовами п.5.4 Договору, за прострочення оплати вартості отриманого товару, покупець сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України за кожен день прострочення платежу, а також штраф у розмірі 10% від суми простроченої заборгованості, якщо її термін становить більше 20 календарних днів.

Приписами ч.6 ст.232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені та штрафу, судом встановлено, що при здійсненні вказаного нарахування позивачем допущено арифметичні помилки, щодо нарахованої суми пені.

Здійснивши власний перерахунок заявленої до стягнення пені та штрафу суд дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення зазначених позовних вимог та стягнення з відповідача 29718,39 грн. пені та 20678,84 грн. штрафу.

Разом з тим, щодо заперечень відповідача, що нарахування пені та штрафу є одним видом цивільно-правової відповідальності, а відтак їх одночасне застосування за одне порушення суперечить Конституції України судом відхиляються з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Наразі, нормами чинного законодавства не заборонено одночасне нарахування пені та штрафу за порушення умов договору, у випадку якщо такий вид санкцій передбачений укладеним між сторонами договором, а відтак зазначені заперечення відповідача визнаються судом безпідставними та необґрунтованими.

За таких обставин, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позову.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин, або на підтвердження факту належного виконання взятих на себе зобов'язань з повної та своєчасної оплати поставленого позивачем товару.

З урахуванням положень ст.49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «Нова інформація» (03124, м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, буд. 4; ідентифікаційний код 38936930) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Август-Україна» (04070, м. Київ, вул. Сагайдачного, буд. 27-Б; ідентифікаційний код 31140259) 60080 (шістдесят тисяч вісімдесят) грн. 88 коп. заборгованості, 3960 (три тисячi дев'ятсот шістдесят) грн. 14 коп. 3% річних, 19246 (дев'ятнадцять тисяч двісті сорок шість) грн. 05 коп. інфляційних втрат, 29718 (двадцять дев'ять тисяч сімсот вісімнадцять) грн. 39 коп. пені, 20678 (двадцять тисяч шістсот сімдесят вісім) грн. 84 коп. штрафу, та витрати по сплаті судового збору в сумі 2005 (двi тисячi п'ять) грн. 26 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Провадження у справі в частині стягнення 146707 (сто сорок шість тисяч сімсот сім) грн. 58 коп. основного боргу припинити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписаний 30.10.2017

Суддя Я.В. Маринченко