ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

"30" жовтня 2017 р. Справа № 7/127

Колегія суддів у складі: головуючого судді Бородіної Л.І., судді Камишевої Л.М., судді Шутенко І.А.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРЦЕЛАК-АГРО», с. Остапівка, Полтавська область

на ухвалу господарського суду Полтавської області від 20.12.2011р.

у справі №7/127

за заявою Закритого акціонерного товариства «Лазірківський елеватор», с. Лазівки Оржицького арйону

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива», с. Остапівка, Полтавська область

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 20.12.2011р. у справі №7/127 (суддя Іванко Л.А.) затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива»; ліквідовано СТОВ «Нива»; зобов'язано державного реєстратора - Лубенську райдержадміністрацію внести запис про припинення ТОВ «Нива»; припинено провадження у справі (т.12, а.с.180-182).

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПОРЦЕЛАК-АГРО» з ухвалою місцевого господарського суду не погодилося та 18.10.2017р. звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Полтавської області від 20.12.2011р. у справі №7/127, справу направити до господарського суду Полтавської області для продовження розгляду справи.

Одночасно скаржник просить поновити пропущений строк для подання апеляційної скарги, оскільки у скаржника не було оскаржуваного рішення.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про повернення апеляційної скарги з наступних підстав.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 10.10.2007р. порушено провадження у справі 7/127 про банкрутство СТОВ «Нива» (т.1,а.с.1).

Ухвалою місцевого господарського суду від 01.04.2008р. у даній справі затверджено реєстр вимог кредиторів з вимогами наступних кредиторів: ВВДФСС від нещасних випадків на виробництві; Виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності; Лубенського міського центру зайнятості м. Лубни; Управління Пенсійного фонду в Лубенському районі; ДП «Державний резервний насіннєвий фонд України»; Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів; ЗАТ «Лазірківський елеватор»; ФОП ОСОБА_1, вимоги щодо виплати заробітної плати працівникам боржника (т.3, а.с.56).

20.12.2011р. місцевим господарським судом винесено оскаржувану ухвалу (т.12,а.с.180-182).

04.01.2012р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесений запис про припинення юридичної особи СТОВ «Нива».

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про повернення апеляційної скарги, з наступних підстав.

Відповідно до статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до статті 14 Закону України " Про судоустрій і статус суддів" учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 91 Господарського процесуального кодексу України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Ухвали місцевого господарського суду оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення господарського суду лише у випадках, передбачених статтею 106 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 93 ГПК України апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, та незалежно від поважності причини пропуску цього строку - у разі, якщо апеляційна скарга подана прокурором, органом державної влади, органом місцевого самоврядування після спливу одного року з дня оголошення оскаржуваного судового рішення. Розгляд заяви особи про поновлення строку на подання апеляційної скарги здійснюється одним із суддів колегії суддів апеляційного господарського суду, склад якої визначений при реєстрації справи відповідно до положень частини четвертої статті 91 цього Кодексу.

У пункті 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. N7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи статті 53 ГПК повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Водночас статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі "Устименко проти України". Зокрема, Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява N 52854/99, п. п. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі "Пономарьов проти України" (Ponomaryov v. Ukraine), заява N 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення). Зі змісту пункту 52 рішення випливає, що якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача "поважних причин" для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення. За цих підстав Високий Суд одноголосно постановив, що було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції (п. 53 рішення).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13.07.2016р. у справі №Б29/162-10.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали місцевого господарського суду від 20.12.2011р. у справі №7/127 скаржник посилається на те, що у нього не було оскаржуваного судового рішення, текст цього рішення відсутній в Єдиному державному реєстрі судових рішень, тільки 13.10.2017р. ТОВ «ПОРЦЕЛАК-АГРО» отримало можливість ознайомитись зі змістом ухвали суду.

Суд апеляційної інстанції не приймає доводи скаржника, оскільки: по-перше, 14.10.2009р. до Державного реєстру правочинів внесений запис про придбання ОСОБА_2 будівлі - ангара тракторної бригади літ. «А-1» у Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива» (т.9,а.с.90-92), а отже при наявності у скаржника прав власності на це майно він мав можливість бути обізнаним щодо порушення своїх прав; по-друге, в ухвалі окружного адміністративного суду від 27.07.2017р. у справі №816/483/16, яку надав скаржник до апеляційної скарги, зазначено, що 21.12.2015р. ТОВ «ПОРЦЕЛАК-АГРО» дізналося про реєстрацію нерухомого майна за ОСОБА_2, а отже починаючи з 21.12.2015р. було обізнано про підстави набуття ОСОБА_2 майна у СТОВ «Нива»; по-третє, вважаючи своє право порушеним, скаржник мав суб'єктивний обов'язок та всі достатні можливості ще з грудня 2015року встановити підстави такого набуття і особу продавця.

Таким чином, доводи, наведені в обґрунтування наявності поважних причин щодо порушення строку на апеляційне оскарження, не відповідають фактичним обставинам справи та не є достатніми для відновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення (ухвали), яке набрало законної сили, та може призвести до порушення основоположного принципу правової визначеності, у зв'язку з чим в задоволенні клопотання апелянта про поновлення строку слід відмовити за необґрунтованістю та безпідставністю.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити , що 04.01.2012р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесений запис про припинення СТОВ «Нива» (т.12, а.с.237), тобто 5 років ТОВ «Нива» не здійснює будь-якої діяльності та фактично не існує, а отже поновлення такого провадження призведе до порушення принципу правової визначеності, визначеного пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що скаржником не обґрунтовано та не доведено яким чином оскаржувана ухвала зачіпає його права та охоронювані законом інтереси.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає поверненню.

Керуючись ст.86, п. 4 ч.1 ст.97, ст.99 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРЦЕЛАК-АГРО» на ухвалу господарського суду Полтавської області від 20.12.2011р. у справі №7/127 повернути заявникові.

Додаток: тільки заявнику - апеляційна скарга на 4 аркушах, з додатком на 35 аркушах , у тому числі квитанція про сплату судового збору від 18.10.2017р. №71596.

Головуючий суддя Бородіна Л.І.

Суддя Камишева Л.М.

Суддя Шутенко І.А.