КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2017 р. Справа№ 910/11048/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Доманської М.Л.

Сотнікова С.В.

при секретарі судового засідання: Сотніковій І.О.,

за участю представників сторін:

від ФОП ОСОБА_2: ОСОБА_3 - ордер КВ № 356571 від 31.10.2017.

ОСОБА_4 - ордер КВ № 175259 від 31.10.2017.

від ПАТ „Укрінком": Климчук О.С. - довіреність № 94/02 від 04.04.2017.

розглядаючи апеляційну скаргу Адвокатського об'єднання „Адвокатська компанія „Верум", правонаступником якого є Фізична особа-підприємець ОСОБА_2, на ухвалу господарського суду міста Києва від 17.05.2017 року

у справі № 910/11048/14 (суддя Чеберяк П.П.)

за заявою Адвокатського об'єднання „Адвокатська компанія „Верум"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю „Технік Енерджі" 2. Публічного акціонерного товариства „Укрінком"

про визнання правочину недійсним

в межах справи № 910/11048/14

за заявою Публічного акціонерного товариства „Укртрансгаз" в особі філії „Агрогаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Технік Енерджі"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.05.2017 року у справі № 910/11048/14 відмовлено у задоволенні заяви Адвокатського об'єднання „Адвокатська компанія „Верум" про визнання правочину недійсним.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, АО „Адвокатська компанія „Верум" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило суд скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 17.05.2017 року у даній справі та прийняти нове рішення, яким позовну заяву АО „Адвокатська компанія „Верум" до ТОВ „Технік Енерджі" та ПАТ „Укрінком" про визнання правочину недійсним задовольнити.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.06.2017 року у даній справі (головуючий суддя Доманська М.Л., судді: Ткаченко Б.О., Зеленін В.О.), з урахуванням ухвали від 03.07.2017 року про виправлення описки, вказану апеляційну скаргу АО „Адвокатська компанія „Верум" повернуто скаржнику з доданими до неї документами без розгляду.

19.07.2017 року апеляційна скарга АО „Адвокатська компанія „Верум" надійшла до Київського апеляційного господарського суду повторно.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів вказану апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Скрипка І.М., Сотніков С.В.

Ухвалою суду від 24.07.2017 року вищевказаною колегією суддів апеляційну скаргу у справі № 910/11048/14 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 08.08.2017 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

07.08.2017 року через відділ документального забезпечення суду від ПАТ „Укрінком" надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У зв'язку з перебуванням судді Скрипки І.М. у відпустці, протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 07.08.2017 року для розгляду справи № 910/11048/14 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Зеленін В.О., Сотніков С.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.08.2017 року вищевказаною колегією суддів апеляційну скаргу АО „Адвокатська компанія „Верум" прийнято до провадження.

Іншою ухвалою суду від 08.08.2017 продовжено строк розгляду спору та відкладено розгляд справи на 29.08.2017 на підставі ст. 77 ГПК України.

У зв'язку з перебуванням судді Сотнікова С.В. у відпустці, протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 28.08.2017 року для розгляду справи № 910/11048/14 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Зеленін В.О., Сітайло Л.Г.

Ухвалою суду від 29.08.2017 року вищевказаною колегією суддів зазначену апеляційну скаргу прийнято до провадження.

До початку судового засідання через відділ документального забезпечення суду від представника скаржника надійшли клопотання про витребування доказів по справі, про фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та про відкладення розгляду справи на іншу дату, а від представника ПАТ „Укрінком" - клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2017 року продовжено строк розгляду справи на 15 днів та відкладено розгляд справи на 14.09.2017 року на підставі ст. 77 ГПК України.

До початку судового засідання через відділ документального забезпечення суду від ліквідатора банкрута надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, а від представника скаржника - заява про відвід суддів Київського апеляційного господарського суду Зеленіна В.О. та Сітайло Л.Г.

Ухвалами суду від 14.09.2017 року відмовлено у задоволенні заяви представника АО „Адвокатська компанія „Верум" про відвід суддів Київського апеляційного господарського суду Зеленіна В.О. та Сітайло Л.Г., відмовлено у задоволенні клопотання скаржника про витребування доказів по справі, відмовлено у задоволенні заяви представника АО „Адвокатська компанія „Верум" про відвід судді Київського апеляційного господарського суду Зеленіна В.О., а також задоволено заяву судді Зеленіна В.О. про самовідвід у справі № 910/11048/14.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів для розгляду справи № 910/11048/14 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Сітайло Л.Г., Сотніков С.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2017 року вищевказаною колегією суддів апеляційну скаргу АО „Адвокатська компанія „Верум" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 03.10.2017 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

У зв'язку з перебуванням судді Сітайло Л.Г. у відпустці, протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 02.10.2017 року для розгляду справи № 910/11048/14 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Сотніков С.В., Доманська М.Л.

Ухвалою суду від 03.10.2017 року вищевказаною колегією суддів апеляційну скаргу АО „Адвокатська компанія „Верум" прийнято до провадження.

До початку судового засідання через відділ документального забезпечення суду від представника ПАТ „Укрінком" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату та клопотання про зупинення апеляційного провадження, а від представника скаржника - заява про заміну сторони правонаступником, у зв'язку з чим апелянт також просить відкласти розгляд справи.

В судовому засіданні 03.10.2017 року залишено без розгляду клопотання ПАТ „Укрінком" про відкладення розгляду справи у зв'язку з участю представника в іншому судовому засіданні, оскільки представник ПАТ „Укрінком" з'явився в судове засідання, відмовлено у задоволенні клопотання ПАТ „Укрінком" про зупинення апеляційного провадження у справі у справі № 910/11048/14 у зв'язку з його безпідставністю та необґрунтованістю, а також задоволено клопотання представника АО „Адвокатська компанія „Верум" про заміну сторони правонаступником, замінено заявника апеляційної скарги АО „Адвокатська компанія „Верум" його правонаступником - ФОП ОСОБА_2, у зв'язку з чим продовжено строк розгляду справи № 910/11048/14 на 15 днів та відкладено її розгляд на 24.10.2017 року на підставі ст. 77 ГПК України.

Ухвалою суду від 24.10.2017 року відкладено розгляд справи на 31.10.2017 року на підставі ст. 77 ГПК України.

До початку судового засідання через відділ документального забезпечення суду від представника скаржника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, яке мотивовано необхідністю отримання повного тексту судового рішення Верховного Суду України від 24.10.2017 року у справі № 826/1162/16. На підтвердження вказаних у клопотанні обставин, до нього додано роздруківку із веб-сайту Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Представники скаржника в судовому засіданні 31.10.2017 року подане клопотання підтримали, просили його задовольнити, посилаючись на важливе значення вказаного рішення ВСУ для даної справі.

Представник ПАТ „Укрінком" проти задоволення поданого клопотання заперечував.

Розглянувши заявлене клопотання про відкладення розгляду справи, заслухавши позиції присутніх представників учасників провадження у справі, зважаючи на обмежений строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду та відсутність можливості чергового відкладення розгляду справи у зв'язку із закінченням відповідних строків, беручи до уваги те, що відкладення є правом суду, а не обов'язком, а також враховуючи, що заявниками не доведено належними та допустимими доказами факт прийняття Верховним Судом України відповідного судового рішення та яким чином згадане рішення стосується даного спору, з метою безпідставного затягування розгляду справи, судова колегія дійшла висновку про відмову у його задоволенні.

В судовому засіданні представником скаржника заявлено відвід судді Доманській М.Л. у зв'язку з наявністю, на його думку, обставин, що викликають сумніви у її об'єктивності та неупередженості.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.10.2017 року відмовлено у задоволенні заяви представника ФОП ОСОБА_6 про відвід судді Доманської М.Л.

В судовому засіданні також розглядалось заявлене скаржником клопотання про витребування доказів по справі, в якому останній просить витребувати у ПАТ „Укрінком" копію цивільного позову та доданих до нього документів у справі № 761/3018/16-к (кримінальне провадження № 0000046).

Представники скаржника подане клопотання підтримали, просили її задовольнити.

Представник ПАТ „Укрінком" проти задоволення заявленого клопотання заперечував.

Розглянувши заявлене клопотання про витребування додаткових документів по справі, заслухавши позиції присутніх представників учасників провадження у справі, колегією суддів вирішено відмовити у його задоволенні у зв'язку з безпідставністю та необґрунтованістю

У судовому засіданні представником скаржника заявлено усне клопотання про залучення до участі у справі Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, за наслідками розгляду якого, з урахуванням позиції присутніх представників учасників провадження у справі, колегією суддів відмовлено у його задоволенні у зв'язку з безпідставністю та необґрунтованістю.

Представники скаржника в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити, скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 17.05.2017 року у даній справі та прийняти нове рішення, яким позовну заяву АО „Адвокатська компанія „Верум" до ТОВ „Технік Енерджі" та ПАТ „Укрінком" про визнання правочину недійсним задовольнити.

Представник ПАТ „Укрінком" в судовому засіданні проти вимог скаржника, викладених в апеляційній скарзі, заперечував, просив залишити її без задоволення, а ухвалу господарського суду міста Києва від 17.05.2017 року - без змін.

Представники інших учасників провадження у справі в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи на направляли.

Відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За клопотанням представника АО „Адвокатська компанія „Верум" у відповідності до ст. 81-1 ГПК України фіксування судового процесу здійснювалося з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

31.10.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Київського апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення присутніх представників учасників провадження у справі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу господарського суду міста Києва від 17.05.2017 року - залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно із частиною 2 статті 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

Як вбачається із матеріалів справи, у провадженні господарського суду міста Києва знаходиться справа № 910/11048/14 за заявою ПАТ „Укртрансгаз" в особі філії „Агрогаз" до ТОВ „Технік Енерджі" про банкрутство, провадження у якій порушене ухвалою господарського суду міста Києва від 27.08.2014 року.

Ухвалою попереднього засідання господарського суду міста Києва від 04.02.2015 року затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ „Технік Енерджі".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.01.2016 року задоволено заяву арбітражного керуючого Мальцевої А.В., яку було призначено розпорядником майна боржника ухвалою суду від 27.08.2014 року, про дострокове припинення її повноважень та призначено розпорядником майна ТОВ „Технік Енерджі" арбітражного керуючого Огейчук Т.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.03.2016 року відкрито процедуру санації боржника та призначено керуючим санацією ТОВ „Технік Енерджі" арбітражного керуючого Огейчук Т.В.

Постановою Господарського суду міста Києва від 24.10.2016 року ТОВ „Технік Енерджі" визнано банкрутом, відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Огейчук Т.В.

24.01.2017 року до Господарського суду міста Києва в межах справи № 910/11048/14 надійшла заява АО „АК „Верум" до ТОВ „Технік Енерджі", ПАТ „Укрінком" про визнання недійсним кредитного договору № 4683 про відкриття відновлюваної кредитної лінії від 18.05.2010 року.

Серед підстав для визнання Кредитного договору недійсним заявник посилається на ч. 3 ст. 203 ЦК України, відповідно до якої волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

В подальшому заявником доповнено підстави та додатково зазначено про порушення вимог ч. 5 ст. 203 ЦК України, яка передбачає, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Обґрунтовуючи свої вимоги, заявник вказує на існування вироку Шевченківського районного суду міста Києва від 21.10.2015 року у справі №761/12420/15-к, яким Генерального директора відповідача-1 ОСОБА_9, який підписав Кредитний договір, було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість) та призначено йому покарання у вигляді трьох років позбавленні волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на два роки та зі штрафом в розмірі двохсот десяти неоподаткованих розмірів доходів громадян.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2017 року замінено ПАТ „Укрінком" його правонаступником - ПАТ „Українська інноваційна компанія".

За наслідками розгляду заявлених вимог, ухвалою господарського суду міста Києва від 17.05.2017 року у справі № 910/11048/14 відмовлено у задоволенні заяви АО „Адвокатська компанія „Верум" про визнання правочину недійсним.

Вказане судове рішення мотивовано ненаданням заявником суду належних доказів, які б підтверджували обставини, що в момент вчинення сторонами спірного правочину були не додержані вимоги, які встановлені частиною першою - третьою, п'ятою, шостою статті 203 ЦК України

Переглядаючи в апеляційному порядку заяву АО „Адвокатська компанія „Верум" про визнання правочину недійсним, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону про банкрутство суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Наведена норма кореспондується з положеннями п. 7 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, згідно якого господарським судам підвідомчі, зокрема, справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отже, кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до частин першої, другої та дев'ятої статті 45 Закону про банкрутство кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цією статтею; вимоги кожної наступної черги задовольняються у міру надходження на рахунок коштів від продажу майна банкрута після повного задоволення вимог попередньої черги, крім випадків, установлених цим Законом; погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в позачерговому порядку.

Частинами четвертою шостою статті 26 Закону про банкрутство передбачено, що конкурсні кредитори мають на зборах кредиторів кількість голосів, пропорційну сумі вимог кредиторів, включених до реєстру вимог кредиторів, та кратну одній тисячі гривень. Під час визначення кількості голосів кредиторів з правом вирішального голосу не враховуються суми неустойки (штрафу, пені), інші фінансові санкції, моральна шкода, судовий збір у справі про банкрутство, заявлені або сплачені кредиторами в провадженні у справі про банкрутство. До компетенції зборів кредиторів належить прийняття рішення про: визначення кількісного складу та обрання членів комітету кредиторів; дострокове припинення повноважень комітету кредиторів або окремих його членів; схвалення плану санації боржника в процедурі розпорядження майном; інші питання, передбачені цим Законом. На час дії процедур банкрутства збори кредиторів обирають комітет кредиторів у складі не більше ніж сім осіб. Вибори комітету кредиторів проводяться відкритим голосуванням більшістю голосів присутніх на зборах кредиторів, визначених відповідно до частини четвертої цієї статті. Кредитор, що має двадцять п'ять і більше відсотків голосів, автоматично включається до складу комітету кредиторів. Під час проведення процедур банкрутства інтереси всіх кредиторів представляє комітет кредиторів, утворений відповідно до цього Закону.

Отже, позивач у спорі з боржником про визнання недійсним договору, укладеного до порушення справи про банкрутство, який є кредитором у справі про банкрутство, має право звернутися з позовом про визнання договору недійсним відповідно до ст. 215 ЦК України. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24.06.2015 року у справі № 915/55/14).

АО „Адвокатська компанія „Верум" є кредитором боржника, вимоги якого визнано ухвалою господарського суду міста Києва від 04.02.2015 року, а відтак останній має право звернення до суду з відповідним позовом.

ПАТ „Укрінком", в свою чергу, у відзиві на заяву АО „Адвокатська компанія „Верум" про визнання правочину недійсним просив суд застосувати строки позовної давності.

Разом з тим, оскільки Адвокатська компанія не була стороною оспорюваного кредитного договору, а про його існування вона могла дізнатися не раніше, ніж з дати порушення провадження у справі № 910/11048/14 про банкрутство ТОВ „Технік Енерджі", тобто не раніше 27.08.2014 року, то перебіг строку позовної давності в даному випадку закінчується 27.08.2017 року, а відтак позов заявлено в межах відповідних строків.

У пункті 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 11 „Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" зазначено, що правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом.

Отже, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 18.05.2010 року між ТОВ „Технік Енерджі" та АТ „Український інноваційний банк", правонаступником якого є ПАТ „Український інноваційний банк" укладено кредитний договір № 4638 про відкриття відновлювальної кредитної лінії.

За умовами вказаного договору АТ „Український інноваційний банк" надало позичальнику, ТОВ „Технік Енерджі" в особі Генерального директора ОСОБА_9, кредит на умовах відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитної лінії в розмірі 10 000 000,00 грн. на термін по 17.05.2011 року з наступним графіком зменшення ліміту кредитної лінії: - з 24.03.2011 року - ліміт кредитної лінії встановлено в розмірі 6 700 000,00 грн.; - з 26.04.2011 року - 3 400 000,00 грн.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що при вирішенні судом спору про визнання договору недійсним з підстав відсутності у сторони волі на його укладення правове значення має наявність такої волі на момент досягнення сторонами договору згоди в належній формі з усіх істотних умов договору, а не на момент його державної реєстрації. Вчинення правочину слід вважати момент, коли сторони свого часу досягли згоди з усіх істотних умов. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 25.12.2013 року у справі № 6-118цс13).

Згідно ч. 2 ст. 80 ЦК України, юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Частиною 1 ст. 91 ЦК України, встановлено, що юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

З викладеного слідує, що воля юридичної особи до вчинення правочину опосередковано формується через волю її уповноваженого представника. Тобто волю юридичної особи виражають її посадові особи.

Частиною 3 ст. 92 ЦК України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Кредитний договір від імені ТОВ „Технік Енерджі" було підписано Генеральним директором ОСОБА_9.

Разом з тим, відповідно до вироку Шевченківського районного суду міста Києва від 21.10.2015 року, винесеного у справі № 761/12420/15-к, ОСОБА_9 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 Кримінального кодексу України, та призначено йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 2 (два) роки та зі штрафом в розмірі двохсот п'ятдесяти неоподаткованих розмірів доходів громадян.

Як вбачається зі змісту вказаного вироку, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 самоусунувся від виконання покладених на нього обов'язків та фактично передав виконання організаційно-розпорядчих функції по управлінню ТОВ „Технік Енерджі" особі, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та іншій особі, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, виконуючи їх усні та письмові вказівки.

Разом з тим, з даного вироку не вбачається, що укладаючи кредитний договір № 4638 від 18.05.2010 року, ОСОБА_9 діяв не в інтересах ТОВ „Технік Енерджі".

Згідно вказаного вироку, останній лише містить пояснення ОСОБА_9 з приводу того, що не зважаючи на посаду генерального директора, яку він займав, фактично підприємством управляли ОСОБА_10 та його брат ОСОБА_11 Будь-які питання, в тому числі підписання договорів, перерахування коштів та інше, відбувалось виключно за вказівкою та погодженням із братами ОСОБА_10.

В той же час, кримінальне провадження № 0000046 за обвинуваченням ОСОБА_11 та ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (шахрайство, вчинене в особливо великих розмірах), яке проявилось у заволодінні шляхом обману коштами, отриманими за Кредитним договором, наразі триває та вироків з цього приводу матеріали справи не містять.

Крім того, посилаючись на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 14.07.2015 року у справі № 761/13631/15-к, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000046 відносно ОСОБА_11 було повернуто прокурору у зв'язку з його невідповідністю вимогам КПК України, позивач вказує, що ПАТ „Укрінбанк", як потерпіла особа, подало цивільні позови, як до особи, яка насправді заволоділа коштами, отриманими за Кредитним договором замість ТОВ „Технік Енерджі".

Відповідно до згаданої ухвали, судом зазначено, що як вбачається з матеріалів судового провадження, під час досудового розслідування потерпілим ПАТ „Укрінбанк" було подано цивільні позови від 30.01.2014 року в даному кримінальному провадження, які не долучені до обвинувального акту, натомість додано фотокопію цивільних позовів, які не містять підпису уповноваженої особи від імені потерпілою юридичної особи.

Відтак, твердження скаржника про те, що зауваження суду щодо долучення фотокопії цивільного позову невідомого походження без підпису уповноваженої особи від імені ПАТ „Укрінбанк" є преюдиційним фактом наявності такого позову, колегією суддів до уваги не беруться.

Разом з тим, будь-яких належних та допустимих доказів існування таких цивільних позовів позивач суду не надав, відповідач-2, в свою чергу, заперечував про їх існування, а матеріали справи таких доказів не містять.

Доводи скаржника щодо укладення спірного договору всупереч ч. 5 ст. 203 ЦК України, яка передбачає, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, колегією суддів відхиляються, оскільки спростовуються матеріалами справи з огляду на наступне.

Як вбачається зі змісту вищезазначеного вироку стосовно ОСОБА_9, судом встановлено, що відповідно до висновку судово-економічної експертизи № 0788 від 20.03.2014 року, зокрема:

- ПАТ „Укрінбанк" видано на користь ТОВ „Технік Енерджі" кошти за кредитним договором № 4683 від 18.05.2010 року на суму 62 583 863,00 грн. та за кредитним договором № 20105 від 25.05.2011 року на суму 135 366,40 євро;

- кошти, отримані підприємством ТОВ „Технік Енерджі" по кредитним договорам з ПАТ „Укрінбанк" (№ 4683 від 18.05.2010 року та № 20105 від 25.05.2011 року) відповідно до бухгалтерської звітності ТОВ „Технік Енерджі" використані в операційній діяльності підприємства, в т.ч. переважно для придбання товарів у ТОВ "Високі аграрні технології" на загальну суму 41 357 253,61 грн.

Отже, дані обставини спростовують твердження заявника, що ОСОБА_9, як Генеральний директор боржника, діяв не в інтересах ТОВ „Технік Енерджі", а спірний правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків, оскільки отримані за кредитними договорами кошти використовувались, в тому числі, і в господарській діяльності власне боржника.

Разом з тим, необхідно також зазначити, що питання визнання недійсним спірного договору вже був предметом судового розгляду, зокрема, в провадження Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/17111/13 за позовом ТОВ „Технік Енерджі" до ПАТ „Український інноваційний банк" про визнання недійсним кредитного договору № 4683 про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 18.05.2010 року з підстав відсутності у генерального директора ТОВ „Технік Енерджі" необхідного обсягу цивільної дієздатності на підписання Договору.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 04.03.2014 року у даній справі в задоволенні позовних вимог ТОВ „Технік Енерджі" до ПАТ „Український інноваційний банк" відмовлено в повному обсязі.

При винесенні зазначеного рішення судом було встановлено факт наявності меморіальних ордерів та платіжних доручень, які свідчать про отримання ТОВ „Технік Енерджі" кредитних коштів за кредитним договором, за період з 18.05.2010 по 29.12.2011 на загальну суму 62 583 863,00 грн., а також факт укладення сторонами додаткових угод, якими останні вносили зміни та доповнення до Договору.

Судом також встановлено факт наступного схвалення позивачем - ТОВ „Технік Енерджі" в особі його уповноважених органів оспорюваного договору шляхом прийняття його до виконання.

Крім того, вказаним рішенням судом було встановлено, що спірний правочин спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, не містить положень, які б суперечили вимогам чинного законодавства або інтересам сторін, а волевиявлення сторін правочину є вільне і відповідає їхній внутрішній волі, що відповідає загальним вимогам, встановленим статтею 203 ЦК України, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Будь яких інших належних доказів, які б підтверджували обставини, що в момент вчинення сторонами спірного правочину були не додержані вимоги, які встановлені частиною першою - третьою, п'ятою, шостою статті 203 ЦК України заявником суду не надано та матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що доводи скаржника, викладені у позовній заяві та в апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та правильності висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання спірного правочину недійсним не спростовують, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали не вбачається з мотивів, які викладені у даній постанові апеляційного господарського суду.

Керуючись статтями 99, 101-103, 105, 106 ГПК України та Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Адвокатського об'єднання „Адвокатська компанія „Верум", правонаступником якого є Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.05.2017 року у справі № 910/11048/14 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 17.05.2017 року у справі № 910/11048/14 залишити без змін.

3. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

4.Справу №910/11048/14 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді М.Л. Доманська

С.В. Сотніков