ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2017 р. Справа № 926/2844/17

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Буковинський сад»
до відповідачаіндивідуального підприємця ОСОБА_1 (м. Мінськ, Республіка Білорусь)
простягнення заборгованості у сумі 197967,71 грн. (що еквівалентно 7739,16 доларів США)
Суддя Швець Микола Васильович
Представники :
Від позивачівСапожнік С.В., довіреність № 01/11-БС від 01.11.2016 року
Від відповідачане з'явився

СУТЬ СПОРУ :

Товариством з обмеженою відповідальністю «Буковинський сад» подано позов до Індивідуального підприємця ОСОБА_1 (Республіка Білорусь) про стягнення заборгованості у сумі 197967,71 грн. (що еквівалентно 7739,16 доларів США).

Позов мотивовано тим, що між сторонами було укладено Контракт № 206 від 14.02.2016р., відповідно до якого позивач продає, а відповідач купує сільськогосподарську продукцію (Товар) та здійснює оплату його вартості. Проте, відповідачем оплату за поставлений товар, відповідно до укладеного Контракту здійснено не було.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 08.09.2017р. справу призначено судді Швець М.В.

Ухвалою суду від 11.09.2017р. порушено провадження у справі № 926/2844/17, розгляд справи призначено на 31.10.2017р.-11:00 год.

У зв'язку з необхідністю надіслання до іноземного суду Економічного суду міста Мінська судового доручення про надання правової допомоги ((для належного повідомлення індивідуального підприємця ОСОБА_1 (230005, АДРЕСА_1) про час і місце розгляду даної справи)), цією ж ухвалою провадження у справі було зупинено.

13.10.2017р. від Економічного суду м. Мінська надійшла ухвала від 03.10.2017р. про неможливість виконання судового доручення (в зв'язку із поверненням направленої Економічним судом м. Мінська на адресу індивідуального підприємця ОСОБА_1, ухвали про прийняття судового доручення з відміткою «за не затребуванням»).

Ухвалою суду від 31.10.2017р. поновлено провадження у справі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав для огляду оригінали витребуваних документів та довідку про стан заборгованості по позовним вимогам станом на 31.10.2017 року.

Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив.

Суд вжив всіх належних заходів щодо повідомлення відповідача про час та дату розгляду справи (крім судового доручення, судом було направлено на адресу відповідача ухвалу від 11.09.2017р. з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення-авіо, яке станом на день розгляду справи на адресу суду не повернулось).

Відповідно до п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними у ній матеріалами.

Нез'явлення відповідача в судове засідання не перешкоджає вирішенню спору по суті, справу може бути розглянуто без його участі за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду позовної заяви, суд встановив:

14.02.2016 року між ТОВ «Буковинський сад» (далі-позивач, постачальник) та індивідуальним підприємцем ОСОБА_1 (далі-відповідач, покупець) було укладено контракт № 206.

Згідно п.1.1. контракту, постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених контрактом, передати у власність покупцю сільськогосподарську продукцію, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити її на умовах контракту. Асортимент, кількість та вартість товару, умови поставки, термін поставки узгоджуються сторонами перед кожною поставкою та вказуються у специфікації на кожне відвантаження і є невід'ємною частиною контракту.

Також, сторони дійшли згоди, що відповідно до пункту 2.2. контракту загальна ціна товару визначається сумою всіх специфікації до даного контракту.

Поставка товару здійснюється на підставі специфікацій, підписаних сторонами, в яких зазначається асортимент, кількість та вартість товару, умови поставки, термін поставки (п.3.2. контракту).

Відповідно до п. 5.1. оплата за поставлений товар здійснюється в доларах США шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту відвантаження (передачі) товару покупцю, якщо інше не передбачено в специфікації.

Всі спори і непорозуміння, які можуть виникнути при виконанні даного контракту мають по можливості вирішуватись шляхом переговорів між сторонами. Сторони погодили досудовий порядок вирішення спору. Підтвердженням виконанням досудового порядку сторони погодили направлення письмової претензії. (п.. 11.1. контракту).

Сторонами були підписана специфікація на поставку товару (яблука свіжі сорту «Айдар»; 18876 кг) на загальну суму 7739,16 доларів США. Поставка товару здійснюється на умовах СРТ, м. Мінськ, Республіка Білорусь (Інкотермс-2010). Строк поставки до 20.03.2017 року.

На виконання умов договору, позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 7739,16 дол. США, що підтверджується:

- сертифікатом походження товару № BY77700F378 від 13.03.2017 року;

- інвойсом № 3 від 13.03.2017 року;

- митною декларацією № UA408130/2017/000025 від 13.03.2017 року;

- міжнародною товарно-транспортною накладною (СМR) А № 20027609.

Як стверджує позивач та вбачається із матеріалів справи, відповідач в порушення умов контракту, свої зобов'язання щодо повної та своєчасної оплати поставленого (отриманого) товару не виконав та станом на момент звернення позивачем із даним позовом до суду заборгованість відповідача складає 7739,16 доларів США (за офіційним курсом НБУ, установленому на 31.08.2017 року становить 197967,71 грн.), що стало причиною звернення із позовом до суду.

20.06.2017 року позивачем на адресу відповідача була направлена претензія про погашення заборгованості № 56, яка отримана останнім 07.08.2017 року, проте відповіді не надіслано та заборгованість не погашена.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, господарський суд виходить з наступного.

Нормами чинного законодавства України та нормами міжнародного права передбачено, що господарські суди вправі вирішувати спори за участю сторони нерезидента України у випадках, коли міжнародним договором передбачено можливість укладення пророгаційної угоди між суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності України та іноземним суб'єктом господарської діяльності (угода про договірну підсудність). Такі норми містить Угода про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності (далі по тексту Угода), укладена державами-учасницями СНД у м. Києві 20.03.1992 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 19 грудня 1992 року N 2889-ХІІ). Згідно з п. 2 ст. 4 Угоди, Компетентні суди держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав розглядають справи у випадках, якщо про це письмова згода Сторін про передачу спору цьому суду.

Відповідно до п. 11.3. контракту №206 від 14.02.2017р., у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, він підлягає розгляду в суді за місцем знаходження заявника у відповідності до процесуального та матеріального права країни заявника, рішення якого буде обов'язковим для сторін.

Частиною 9 статті 6 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" від 16.04.1991 року № 959-ХІІ встановлено, що права та обов'язки сторін зовнішньоекономічних договорів (контрактів) визначаються правом країни, що вибрана сторонами при укладенні договору (контракту) або у результаті подальшого узгодження.

За змістом статей 41, 12 - 17, 123 ГПК для іноземних суб'єктів господарської діяльності передбачено національний режим судового процесу для розгляду справ, підвідомчих господарським судам.

За статтею 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності у справах з іноземним елементом, передбачених у статті 77 цього Закону.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Згідно з статтею 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або обов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару; договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно з статтею 694 Цивільного кодексу України, договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України та частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частини 2 статті 193 Господарського кодексу, України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до вимог статті 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, господарський суд визнає вимогу позивача щодо стягнення із відповідача заборгованості у сумі 197967,71 грн. (що еквівалентно 7739,16 доларів США) належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, судовий збір слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 1, 12, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з індивідуального підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; номер держ. реєстрації № НОМЕР_1)

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Буковинський сад» (Україна, Чернівецька область, Сокирянський район, с. Сербичани; код 31769327)

- заборгованість у сумі 197967,71 грн., що еквівалентно 7739,16 доларів США (за офіційним курсом НБУ станом на 31.08.2017 року);

- відшкодування судового збору в сумі 2969,52 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

«Повне рішення складено 01.11.2017 року»

Суддя М.В. Швець