ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2017 р. Справа № 925/1105/17

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Пащенко А.Д., із секретарем судового засідання Ковбою І.М.,

представник позивача не з'явився,

представник відповідача не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області справу

за позовом Сільськогосподарського споживчого кооперативу "Ярославна"

до Приватного акціонерного товариства "УКРАГРО НПК"

про стягнення 741034 грн. 62 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарський споживчий кооператив "Ярославна" звернувся в Господарський суд Черкаської області із позовною заявою, в якій просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "УКРАГРО НПК" кошти в сумі 742953 грн. 71 коп., що включають в себе 716848 грн. 60 коп. боргу у звязку з невиконанням відповідачем договору поставки № 95 і нездійсненням позивачу поставки аміаку рідкого в установлений в договорі строк, та невиконанням роботи по внесенню аміаку рідкого відповідно до договору підряду № 96 від 14.02.2017, а також позивач просить стягнути з відповідача 17822 грн. 76 коп. інфляційних втрат та 6363 грн. 26 коп. три проценти річних за прострочення виконання грошового зобовязання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 14.02.207 між позивачем та відповідачем було укладено повязані між собою Договори поставки № 95 та підряду № 96; на виконання умов Договору поставки № 95 позивач перерахував на рахунок відповідача передоплату в сумі 2554762,08 грн., а відповідач поставив продукцію частково на суму 1984163,48 грн., тобто відповідач не поставив в установлений строк продукцію на суму 570598,60 грн. Відповідно до умов Договору підряду № 96 відповідач зобовязався виконати роботи по внесенню аміаку рідкого технічного на землях позивача, попередньо узгоджена вартість робіт за договором склала 655650 грн., яку позивач попередньо перерахував відповідачу, однак останній виконав роботи лише на суму 509400 грн., сума переплати склала 146250 грн. Загальна сума переплати за договорами складає 716848,60 грн., що підтверджується зведеним Актом звіряння взаємних розрахунків. На листи позивача з вимогою про повернення заборгованості у звязку з невиконанням зобовязань за вказаними договорами відповідач не відповів, кошти позивачу не повернув.

Позивач подав клопотання про розгляд справи за наявними у ній документами без участі представника позивача.

Відповідач не подав суду відзив на позовну заяву, не подав заперечень проти позову чи доказів сплати коштів позивачу, свого представника у судові засідання не направив. Суд вважає можливим розглядати справу за відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами, з огляду на таке. Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про наявність цього спору відповідач повідомлений, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення та телеграмою відповідача від 24.10.2017 про відкладення розгляду справи. Суду не подано заяву про розгляд справи за участі представника відповідача, не повідомлено поважних причин незявлення представника у судове засідання. Господарським процесуальним кодексом України не встановлено обовязку суду відкладати розгляд справи у разі відсутності представника сторони чи неподання витребуваних документів. Відповідно до статті 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Отже, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Згідно пункту 3.9.2 постанови Пленуму ВГСУ N 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представника однієї з сторін справа може бути розглянута без його участі, якщо неявка такого представника не перешкоджає вирішенню спору. В процесі розгляду даної справи суд приходить до висновку, що вона може бути розглянута за наявними матеріалами. Неявка представника відповідача у судове засідання не перешкоджає розгляду справи, а направляти свого представника у судове засідання чи заперечувати проти позову є правом сторони, а не обовязком. При цьому суд враховує, що 03.11.2017 закінчується встановлений статтею 69 ГПК України 2-місячний строк розгляду спору, а клопотання про його продовження до суду не надходили.

У судовому засіданні 02.11.2007 оголошена вступна та резолютивна частини рішення відповідно до статті 85 ГПК України.

Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до такого.

Приватне акціонерне товариство "УКРАГРО НПК" (Постачальник за договором) та Сільськогосподарський споживчий кооператив "Ярославна" (як Покупець) уклали договір поставки № 95 від 14.02.2017, далі - Договір № Р95, за умовами якого Постачальник зобовязався в порядку та на умовах, визначених цим Договором, поставити в обумовлені Договором строки Покупцеві (одержувачу) товар, визначений в п. 1.2 цього договору (аміак рідкий), далі - ОСОБА_1, а Покупець зобовязався оплатити та прийняти цей ОСОБА_1.

Пунктами 1.2, 2.1. Договору № Р95 визначено, що товар, що підлягає поставці згідно умов цього Договору, є аміак рідкий ГОСТ 6221-90 в кількості 174,840 тонн загальною вартістю 2554762,08 грн. з урахуванням ПДВ.

В пункті 3.3 Договору № Р95 вказано, що поставка ОСОБА_1 здійснюється повністю чи окремими партіями за вибором Постачальника протягом 60 днів із дати повної оплати ОСОБА_1. Постачальник самостійно визначає дату поставки кожної партії товару в межах періоду поставки.

За умовами пункту 4.1 Договору № Р95 поставка товару здійснюється на умовах повної попередньої оплати. ОСОБА_1, що підлягає поставці, повинен бути повністю оплачений протягом трьох днів із дати укладення цього Договору.

На виконання цього Договору позивач перерахував на рахунок відповідача кошти в сумі 2554762,08 грн. по платіжному дорученню № 273 від 14.02.2017, що підтверджено відповідачем у акті звіряння взаємних розрахунків станом на 11.04.2017 (оригінал такого акту був наданий представником позивача та оглянутий судом у судовому засіданні 21.09.2017).

Відповідач поставив позивачу ОСОБА_1 по видаткових накладних № Р552 від 03.04.2017 на суму 262139,28 грн., №Р553 від 05.04.2017 на суму 749011,12 грн., № Р563 від 07.04.2017 на суму 528223,80 грн., №Р570 від 08.04.2017 на суму 444789,28 грн., всього на суму 1984163,48грн. Отже, вартість недопоставленого відповідачем ОСОБА_1 склала 570598,60 грн.

Крім цього, Приватне акціонерне товариство "УКРАГРО НПК" (як Підрядник) та Сільськогосподарський споживчий кооператив "Ярославна" (Замовник) уклали договір підряду № Р96 від 14.02.2017, далі - Договір № Р96, за умовами якого відповідач зобов'язався за завданням позивача виконати роботи по внесенню аміаку рідкого технічного, спеціалізованою технікою Підрядника на землях Замовника, а останній зобовязався прийняти та оплатити виконану роботу.

В пункті 1.2. Договору № Р96 сторони визначили, що роботи виконуються засобами Підрядника із матеріалу (аміак рідкий технічний) Замовника. Адреса (адреси) земельних ділянок, обсяги (площа) внесення та норми внесення аміаку рідкого технічного погоджена сторонами в Додатку № 1 до даного Договору (пункт 1.3.).

Згідно пункту 2.2. Договору загальна вартість робіт за цим Договором склала 655650,00 грн.

Відповідно до пунктів 4.1., 4.2. орієнтовна дата початку виконання робіт: 25 березня 2017 року. Роботи повинні бути виконані в повному обсязі протягом 25 днів із дати початку їх виконання. В разі настання обставин, через які внесення рідкого аміаку не можливо, початок виконання та закінчення виконання робіт може бути відкладено на кількість днів існування таких обставин.

В цей же день 14 лютого 2017 року сторони підписали Додаток № 1 до Договору підряду № Р96, відповідно до якого сторони погодили місце та обсяги виконання робіт, норму внесення аміаку рідкого технічного, орієнтовну глибину його внесення.

Позивач перерахував відповідачу кошти в сумі 655650,00 грн. по платіжному дорученню № 274 від 14.02.2017, що підтверджується відповідачем у акті звіряння розрахунків станом на 11.04.2017.

Відповідно до Акту приймання-передачі виконаних робіт від 10 квітня 2017 року Замовник передав для виконання умов Договору підряду № Р96, а підрядник отримав 135790,0 кг аміаку рідкого технічного, який був внесений під час виконання робіт, загальна вартість яких склала 509400 грн. Цим актом Замовник підтвердив, що ніяких зауважень та претензій щодо якості виконаних робіт та повернутого матеріалу (щодо кількості або якості) у нього немає.

11.04.2017 позивач надіслав відповідачу новою поштою: лист № 155 з вимогою повернути перераховані кошти в сумі 570598,60 грн. у звязку з не поставкою аміаку рідкого та лист № 156 з вимогою повернути перераховані кошти в сумі 146250 грн. у звязку з невиконанням робіт по внесенню аміаку рідкого згідно договору підряду № Р96.

25.04.2017 позивач надіслав відповідачу претензію № 192 із вимогою в термін до 15.05.2017 здійснити погашення заборгованості в розмірі 570598,60 грн., що виникла за Договором № Р95 від 14.02.2017 та в сумі 146250 грн., що виникла за Договором № Р95 від 14.02.2017, з тих же підстав. За доводами позивача відповідач на його вимоги та претензію не відповів, кошти не повернув.

За приписом статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Спір, який виник між позивачем та відповідачем, стосується невиконання відповідачем умов Договору № Р95 від 14 лютого 2017 року щодо поставки вказаного в ньому ОСОБА_1 в установлений в Договорі строк і об'ємі та невиконання відповідачем умов Договору підряду № Р96 від 14 лютого 2017 року щодо виконання роботи по внесенню аміаку рідкого технічного на землях позивача. Ці Договори підписані повноважними представниками сторін, підписи яких скріплені печатками підприємств, вони містять всі істотні умови для договорів даного виду, спори щодо дійсності названих Договорів між сторонами відсутні.

Загальні положення поставки врегульовані параграфом 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписом частини 6 статті 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно статті 664 Цивільного кодексу України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

За приписом статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Та в статті 693 ЦК України вказано, що якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України, статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Факти отримання відповідачем коштів в сумі 2554762,08 грн. за ОСОБА_1 та поставку ним ОСОБА_1 на суму 1984163,48 грн. підтверджені у Акті звіряння взаємних розрахунків, підписаному відповідачем. Нездійснення поставки ОСОБА_1 на суму 570598,60 грн. відповідачем не заперечено і не спростовано.

Згідно частини 2 статті 693 ЦК України у разі якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до Договору № Р95 відповідач повинен був здійснити поставку ОСОБА_1 протягом 60 днів із дати повної оплати, тобто не пізніше 14.04.2017, однак не поставив ОСОБА_1 на суму 570598,60 грн.

Відповідач в установленому законом порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував та не довів суду належними і допустимими доказами належного виконання ним своїх зобовязань за Договором поставки № Р95 від 14 лютого 2017 року.

Отже, відповідно до припису частини 2 статті 693 ЦК України вимога позивача про стягнення коштів в сумі 570598,60 грн. є обгрунтованою і законною, підтвердженою належними доказами, тобто підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 146250 грн. боргу у звязку з невиконанням ним договору підряду суд приходить до такого.

До правовідносин підряду, що виникли між сторонами на підставі Договору № Р96 від 14.02.2017 застосовуються положення Цивільного кодексу України про підряд.

Згідно частини 1 статті 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Частиною 2 статті 849 ЦК України передбачено, що якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Судом встановлено і відповідачем не спростовано, що 14.02.2017 позивач перерахував відповідачу кошти в сумі 655650 грн. як це передбачено вказаним Договором.

Позивач у позові вказує, що Договори № Р95 та № Р96 повязані між собою, однак у тексті названих договорів це не вказано і з їх змісту така повязаність не прослідковується.

Умовами пункту 1.2. Договору № Р96 сторони передбачили, що роботи виконуються засобами Підрядника із матеріалу (аміак рідкий технічний) Замовника. Тобто, сторонами в Договорі погоджено покладення на позивача обов'язку з передачі відповідачу матеріалу (аміак рідкий технічний) для виконання замовленої за цим Договором роботи.

В Акті приймання-передачі виконаних робіт від 10 квітня 2017 року, підписаному представниками позивача та відповідача і скріпленому їх печатками, вказано, що Замовник передав для виконання умов Договору підряду № Р96, а Підрядник отримав 135790,0 кг аміаку рідкого технічного, який був внесений під час виконання робіт, загальна вартість виконаних робіт склала 509400 грн. В цьому Акті позивач (Замовник) підтвердив, що ніяких зауважень та претензій щодо якості виконаних робіт та повернутого матеріалу (щодо кількості або якості) у нього немає.

Позивач не подав доказів надання відповідачу аміака рідкого технічного в достатній кількості для виконання роботи в повному обємі. Тобто позивач не подав доказів того, що відповідач не виконав замовлену йому роботи із своєї вини.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В частині 3 статті 220 Господарського кодексу України вказано, що боржник не вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, поки воно не може бути виконано внаслідок прострочення кредитора. Таке ж положення виписане в частині 4 статті 612 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Згідно частини 1 статті 221 ГК України та частини 1 статті 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив виконання господарського зобов'язання, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не виконав дій, що передбачені законом, іншими правовими актами, або випливають із змісту зобов'язання, до вчинення яких боржник не міг виконати свого зобов'язанням перед кредитором.

Враховуючи встановлені судом обставини, зобов'язання Підрядника щодо здачі робіт Замовнику в обумовлені Договором № Р96 строки не порушено, оскільки не могло бути виконане внаслідок прострочення позивачем свого зобов'язання щодо передачі відповідачу аміака рідкого технічного в достатній кількості для виконання роботи в повному обємі.

У вимозі від 11.04.2017 № 156 та у претензії від 25.04.2017 позивач просив відповідача повернути йому перераховані кошти в сумі 146250 грн. у звязку з невиконанням робіт по внесенню аміаку рідкого згідно договору підряду № Р96, тобто підставою для повернення (стягнення) коштів позивач вказує порушення відповідачем зобовязання за Договором підряду № Р96 від 14.02.2017.

Однак, як встановлено судом, позивач не довів і належними доказами не підтвердив, що він виконав взяте на себе зобовязання по поставці аміака рідкого в необхідній кількості, а відповідач не виконав роботу на суму 146250 грн. з власної вини. Позивач не довів, що у відповідача виник борг перед позивачем в сумі 146250 грн.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 146250 грн. боргу не підлягає задоволенню.

Вимога позивача про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних на підставі статті 625 ЦК України задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

В статті 625 ЦК України вказано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто законом передбачено право кредитора вимагати від боржника сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов'язання. Натомість стягнення з відповідача суми попередньої оплати, сплаченої за Договором, не є наслідком порушення відповідачем грошового зобов'язання, оскільки відповідні дії вчиняються не для виконання грошових зобов'язань, а з інших підстав, в даному випадку - повернення сплаченого авансу за непоставлений товар.

Стягнення з постачальника суми попередньої оплати, перерахованої за договором на поставку, не вважається грошовим зобов'язанням у розумінні статті 625 ЦК України. За такі дії відповідач несе відповідальність, передбачену частиною третьою статті 693 ЦК України, коли на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Такий правовий висновок Верховного Суду України викладений зокрема у постанові від 15 жовтня 2013 року за результатами перегляду постанови Вищого господарського суду України від 27 березня 2013 року у справі N 5011-42/13539-2012.

Отже, позивачу у позові про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних необхідно відмовити. Таким чином, позов підлягає до часткового задоволення.

На підставі статті 49 ГПК України з відповідача підлягають відшкодуванню позивачу, пропорційно розміру задоволених вимог, понесені останнім витрати на сплату судового збору в сумі 8558 грн. 98 коп.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "УКРАГРО НПК" (19200, Черкаська область, м. Жашків, вул. Промислова, 1, ідентифікаційний код 31961067) на користь Сільськогосподарського споживчого кооперативу "Ярославна" (41541, Сумська область, Путивльський район, с. Скуносове, вул. Калинівка, буд. 1, корп. А, ідентифікаційний код 30934805) - 570598 грн. 60 коп. (пятсот сімдесят тисяч пятсот девяносто вісім гривень 60 копійок) боргу з попередньої оплати, 8558 грн. 98 коп. (вісім тисяч пятсот пятдесят вісім гривень 98 копійок) витрат на сплату судового збору.

У решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 06.11.2017.

Суддя А.Д. Пащенко