КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"30" жовтня 2017 р. Справа №910/10890/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Житлокомунсервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2017р. у справі №910/10890/17 (суддя Морозов С.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

до Приватного акціонерного товариства "Житлокомунсервіс"

про стягнення 191677,43 грн

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.3 ст.94 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Згідно з п.3 ч.1 ст.97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до п.3.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013р. №7 єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України «Про судовий збір», є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

До поданої апеляційної скарги Скаржником не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі. При цьому, як вбачається з матеріалів апеляційної скарги Скаржник подав клопотання про відстрочку сплату судового збору до прийняття рішення апеляційним судом. Вказане клопотання обґрунтовано тим, що Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві накладено арешт на санаційний рахунок Відповідача, чим обмежено право розпоряджатися грошовими коштами, які розміщені на рахунку. На підтвердження вказаного Відповідач надав постанови про арешт коштів боржника від 12.09.2017р. ВП№49807214, ВП№50143728, ВП№50482978, ВП№49807463, відповідно до яких накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках: 351005 АТ "УкрСиббанк" 3200UAN, 351005 АТ "УкрСиббанк" 3200UAN, 899998 Казанчейство України (ел.адм. подат.) 7075UAN, 322669 Ф Головне управління по АТ Ощад м. Київ 9315UAN та всіх відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом, та належать боржнику.

Як вбачається із вказаних постанов арешт накладено на кошти в межах суми 141370,99 грн у ВП№49807214, у межах суми 47785,29 грн у ВП№50143728, у межах суми 2309,7 грн у ВП№50482978, у межах суми 66756,61 грн у ВП№49807463. Разом з тим, дослідивши вказані постанови, апеляційний суд не може дійти достовірного висновку, що зазначені у постанова рахунки є єдиними рахунками Скаржника, а кошти, на які накладено арешт є єдиними коштами Скаржника.

Апеляційний суд зазначає, що для підтвердження відсутності у Скаржника коштів, необхідних для сплати судового збору, останній повинен подати довідку з Державної фіскальної служби України про наявність всіх рахунків у Скаржника та відповідно виписки із всіх банківських установ про наявність коштів на таких рахунках.

Згідно з ч.1 ст.93 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.93 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку. Розгляд заяви особи про поновлення строку на подання апеляційної скарги здійснюється одним із суддів колегії суддів апеляційного господарського суду.

Згідно з п.4 ч.1 ст.97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" ст.93 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що апеляційна скарга, яка подана після закінчення строків, установлених цією статтею, повертається, якщо апеляційний господарський суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку. Заява про поновлення строку розглядається одноособово одним із суддів колегії суддів апеляційного господарського суду, склад якої визначений у встановленому законом порядку. Наявність або відсутність підстав для задоволення заяви про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги визначається за правилами частини першої статті 53 ГПК. Про поновлення або про відмову в поновленні пропущеного строку зазначається відповідно в ухвалі апеляційного господарського суду про прийняття апеляційної скарги до провадження (стаття 98 ГПК) або про її повернення (частина друга статті 93, пункт 4 частини першої статті 97 ГПК). Ухвалу про відмову у відновленні пропущеного строку подання апеляційної скарги та про повернення останньої може бути оскаржено в касаційному порядку на підставі частини третьої статті 53 ГПК України.

Згідно з ст.50 Господарського процесуального кодексу України процесуальні дії вчиняються у строки, встановлені цим Кодексом. Строки для вчинення процесуальних дій визначаються точною календарною датою, зазначенням події, що повинна неминуче настати, чи періодом часу. В останньому випадку дію може бути вчинено протягом всього періоду. Перебіг процесуального строку, обчислюваного роками, місяцями або днями, починається наступного дня після календарної дати або настання події, якими визначено його початок.

Відповідно до ст.53 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення було прийняте 19.09.2017р. та підписане 25.09.2017р., відповідно останнім днем подання апеляційної скарги є 05.10.2017р.

Не погоджуючись з винесеним рішенням Господарського суду міста Києва від 19.09.2017р. Відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення. Проте, як вбачається з апеляційної скарги, остання, згідно з штампом Господарського суду міста Києва була подана до місцевого суду 11.10.2017р., з пропущенням строку на подання апеляційної скарги, встановленого ч.1 ст.93 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки установлений згаданою нормою Господарського процесуального кодексу України строк апеляційного оскарження є процесуальним, перебіг якого починається наступного дня після настання події, якою визначено його початок, а саме з дня підписання рішення, тому в разі його пропуску може бути відновлений на загальних підставах за клопотанням сторони.

Враховуючи те, що апеляційна скарга Відповідача подана з порушенням десятиденного строку, встановленого ст.93 Господарського процесуального кодексу України, без клопотання про відновлення пропущеного строку, апеляційний суд вважає, що дана апеляційна скарга підлягає поверненню Скаржнику на підставі п.4 ч.1 ст.97 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, дана апеляційна скарга не приймається до розгляду та підлягає поверненню Скаржнику на підставі п.3, 4 ч.1 ст.97 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 86, 94, 95, 97 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Повернути апеляційну скаргу з доданими до неї документами без розгляду.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов