ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2017 р. Справа № 925/1170/17

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Пащенко А.Д., із секретарем судового засідання Ковбою І.М.,

представник позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю,

представник відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СИМЕДІКА УА"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОЛІКОФФ"

про стягнення 52900 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача 52900 грн. боргу за поставлений відповідачу товар за договором поставки № 136 від 10.01.2017. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що він поставив відповідачу товар на загальну суму 92077,68 грн. по двох видаткових накладних: № 110 від 11.01.2017 та № 423 від 31.01.2017; в порушення умов пункту 5.1. договору відповідач сплатив позивачу лише суму 39177,68 грн., у звязку з чим створилася заборгованість в сумі 52900 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача та відшкодувати з нього понесені позивачем витрати на сплату судового збору в сумі 1600 грн.

24.10.2017 до суду від відповідача надійшли:

1) Клопотання про участь в режимі відеоконференції, в якому відповідач просить постановити ухвалу про участь в режимі відеоконференції у звязку з тим, що представники ТОВ "КРОЛІКОФФ" знаходяться в м. Києві, просить поновити строк на подачу даного клопотання, оскільки отримали ухвалу про порушення провадження у справі лише 17 жовтня 2017 року;

2) Клопотання про зобовязання позивача надати оригінали документів, доданих до позовної заяви;

3) Клопотання про витребування документів та призначення експертизи, в якому відповідач вказав, що не отримав товар по накладній № 423 від 31 січня 2017 року на суму 57319,68 грн. та ця накладна не підписувалася представником відповідача. Оскільки визначення факту підписання чи не підписання відповідних видаткових накладних потребує спеціальних знань, тому відповідач вважає, що у справі необхідно призначити почеркознавчу експертизу. Крім того, у даному клопотанні відповідач просить відмовити у задоволенні позову, витребувати у позивача інформацію, хто підписав видаткову накладну № 423 від 31 січня 2017 року на суму 57319,68 грн.; призначити у справі почеркознавчу експертизу, проведення якої доручити експертам Київського науково - дослідного інституту, на вирішення експертів поставити питання: чи виконаний підпис представником відповідача на видатковій накладній № 423 від 31 січня 2017 року на суму 57319,68 грн.

4) Заперечення проти позову аналогічного змісту як попереднє клопотання.

Розглянувши клопотання директора відповідача про участь в режимі відеоконференції, оцінивши доводи, приведені в обґрунтування вказаного клопотання, суд приходить до висновку, що це клопотання задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Згідно частин 1, 2, 3 статті 74-1 ГПК України господарський суд за власною ініціативою або за клопотанням сторони, третьої особи, прокурора, іншого учасника судового процесу може постановити ухвалу про їх участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Таке клопотання може бути подано не пізніш як за сім днів до дня проведення судового засідання, в якому відбуватиметься така участь. Питання про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції вирішується господарським судом за наявності відповідного клопотання або за власною ініціативою не пізніш як за п'ять днів до дня проведення такого судового засідання. Ухвала суду, прийнята за наслідками вирішення цього питання, оскарженню не підлягає.

Згідно статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В порушення припису частини 2 статті 74-1 ГПК України клопотання відповідача про участь в режимі відеоконференції подане безпосередньо перед початком судового засідання, клопотання про поновлення строку на його подання нічим не підтверджене. Із відміток на поштових повідомленнях вбачається, що представникам ТОВ "КРОЛІКОФФ" ухвала суду від 19.09.2017 вручена 22.09.2017 та 25.09.2017. Твердження директора відповідача про те, що ухвала суду була отримана лише 17.10.2017, не підтверджена належним чином.

Клопотання директора відповідача про участь в режимі відеоконференції обґрунтовується тим, що представники ТОВ "КРОЛІКОФФ" знаходяться в м. Києві. Однак сам факт знаходження представника чи представників у місті Києві не означає неможливість відвідування ними судового засідання у м. Черкаси. На обґрунтування цього клопотання не подано жодного доказу, директор не пояснив, чому він не може направити іншого представника у судове засідання, адже відповідачем у справі є юридична особа і її представником може бути сам директор чи будь-яка особа, якій директор надасть довіреність представляти інтереси товариства в суді.

З огляду на викладене, клопотання директора ТОВ "КРОЛІКОФФ" про участь товариства в режимі відеоконференції задоволенню не підлягає у звязку з необґрунтованістю.

Відповідач не направив свого представника у судове засідання 24.10.2017. Суд вважає можливим розглядати справу за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами, виходячи із такого. Суд вжив усіх заходів для належного повідомлення відповідача про дату і час розгляду справи, ухвала суду від 19.09.2017 надіслана на адресу відповідача, вказану у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у справі є докази вручення ухвали суду представникам відповідача за двома відомими суду адресами 22.09.2017 та 25.09.2017. Господарським процесуальним кодексом України не встановлено обовязку суду відкладати розгляд справи у разі відсутності представника сторони чи неподання витребуваних документів. Відповідно до статті 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Отже, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Згідно пункту 3.9.2 постанови Пленуму ВГСУ N 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представника однієї з сторін справа може бути розглянута без його участі, якщо неявка такого представника не перешкоджає вирішенню спору. Клопотання про відкладення розгляду справи відповідач суду не надсилав.

Суд приходить до висновку, що неявка представника відповідача у судове засідання не перешкоджає розгляду справи і суд може розглянути справу за наявними у ній доказами та з урахуванням поданих відповідачем заперечення проти позову та клопотань.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, вважав дане клопотання необґрунтованим та незаконним, оскільки воно подане у день судового засідання; надав для огляду суду оригінали документів, копії яких подані до позовної заяви, а саме: договору, видаткових накладних та довіреностей, на підставі яких представник відповідача отримав товар у позивача; заперечив проти задоволення клопотання відповідача про призначення почеркознавчої експертизи, оскільки відсутні підстави для її проведення, так як відповідач отримав товар, підписав власноручно довіреності на отримання даного товару його представником, крім того, відповідачем було здійснено часткову оплату товару, що також підтверджує факт отримання товару, та спростовує доводи відповідача щодо неотримання товар; представник вважав, що подаючи такі клопотання, відповідач недобросовісно користується своїми процесуальними правами, хоче уникнути сплати боргу за отриманий у позивача товар та безпідставно затягує розгляд справи; повністю підтримав позов з підстав, викладених у позовній заяві, звернув увагу на те, що позивач предявив позов лише про стягнення основного боргу, не здійснюючи будь-які інші встановлені законом та договором нарахування, просить стягнути з відповідача борг в заявленій сумі та прийняти рішення у даному судовому засіданні.

У судовому засіданні 24.10.2017 оголошена вступна та резолютивна частини рішення суду відповідно до статті 85 ГПК України.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, заслухавши пояснення та доводи представника позивача, суд встановив таке.

10 січня 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю "СИМЕДІКА УА" (як Постачальник) та товариство з обмеженою відповідальністю "КРОЛІКОФФ" (Покупець) уклали договір поставки №136, далі - Договір, за умовами якого Постачальник зобовязався поставити/передати ветеринарні препарати і засоби захисту тварин (надалі ОСОБА_2), на умовах і в порядку, передбачених цим Договором, у кількості і якості, згідно супровідних документів, які є невідємною частиною цього Договору, а Покупець зобовязався прийняти та оплатити даний товар в строк, передбачений даним Договором. Найменування, ціна та кількість товару, який поставляється відповідно до умов цього договору, вказуються у видаткових накладних, що мають силу Специфікацій до даного Договору у розумінні ст. 266 Господарського кодексу України та є невідємною частиною даного договору. Загальна вартість даного Договору визначається вартістю товару, поставленого протягом дії цього Договору згідно накладних.

Пунктом 5.1 Договору сторони встановили, що оплата за придбаний ОСОБА_2 здійснюється в наступному порядку: - 20 % вартості товару (необхідні Постачальнику для реєстрації податкової накладної) сплачується Покупцем протягом 5 календарних днів з моменту передачі товару (дати оформлення видаткової накладної); - 80 % вартості товару сплачується Покупцем протягом 30 календарних днів з моменту передачі товару (дати оформлення видаткової накладної) незалежно від того реалізував (використав) Покупець товар чи ні.

За доводами позивача він поставив відповідачу ОСОБА_2 на виконання умов Договору на загальну суму 92077 грн. 68 коп. згідно видаткових накладних: № 110 від 11 січня 2017 року на суму 34758 грн. та № 423 від 31 січня 2017 року на суму 57319,68 грн., однак відповідач виконав свої зобовязання за Договором частково та сплатив позивачу кошти в сумі 39177 грн. 68 коп. Тому борг відповідача перед позивачем складає 52900 грн.

У звязку з тим, що відповідач не сплатив кошти за отриманий ОСОБА_2 в повній сумі в установлений в Договорі строк та не виконав вимоги позивача про перерахування заборгованості за Договором, позивач звернувся з даним позовом до господарського суду та просить стягнути з відповідача борг за поставлений відповідачу товар в сумі 52900 грн.

Відповідач відзиві на позов заперечив факт отримання ОСОБА_2 по видатковій накладній № 423 від 31 січня 2017 року на суму 57319,68 грн., стверджує, що йому невідомо, хто підписав цю видаткову накладну, тому просить призначити судову почеркознавчу експертизу.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, розглянувши клопотання відповідача, суд приходить до такого.

Договір поставки № 136 від 10 січня 2017 року, на підставі якого виникли зобов'язання сторін, містить всі істотні умови для договорів даного виду, підписаний повноважними представниками обох сторін. Спору щодо дійсності цього договору між сторонами немає.

Стаття 712 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписом частини 6 статті 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За приписом статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Позивачем доведено і належними доказами підтверджено, а відповідачем не спростовано, що позивач поставив відповідачу відповідно до Договору поставки № 136 від 10.01.2017 товар по видаткових накладних № 110 від 11 січня 2017 року на суму 34758 грн. та № 423 від 31 січня 2017 року на суму 57319,68 грн., а всього на загальну суму 92077,68 грн. Вказані видаткові накладні належно оформлені, підписані представниками сторін, підписи їх скріплені печатками підприємств позивача та відповідача. Від Покупця ТОВ "КРОЛІКОФФ" ОСОБА_2 отриманий представниками на підставі довіреностей відповідно № 16 від 11 січня 2017 року та № 62 від 31 січня 2017 року. Ці довіреності належно оформлені, підписані керівником та головним бухгалтером підприємства, їх підписи скріплені відтиском печатки ТОВ "КРОЛІКОФФ". У довіреності № 16 підставою для отримання цінностей вказаний рахунок № 4958 від 10.01.2017, у довіреності № 62 підставою для отримання цінностей вказаний рахунок № 94 від 31.01.2017. У видатковій накладній № 110 від 11 січня 2017 року є посилання на Договір № 136 від 10.01.2017 та на замовлення покупця № 4958 від 10 січня 2017 року; у видатковій накладній № 423 від 31 січня 2017 року є посилання на Договір № 136 від 10.01.2017 та на замовлення покупця № 94 від 31 січня 2017 року (тобто як і в довіреностях). Підписи представників ТОВ "КРОЛІКОФФ" на вказаних видаткових накладних скріплені відтиском печатки підприємства, яка проставлена також на Договорі та на обох довіреностях.

Представник позивача у судовому засіданні 24.10.2017 подав суду для огляду оригінали договору поставки № 136 від 10.01.2017, видаткових накладних № 110 від 11 січня 2017 року та № 423 від 31 січня 2017 року. Суд звірив додані до позовної заяви копії вказаних документів з їх оригіналами та останні повернув представнику позивача на його прохання.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до виписки із банківського рахунку позивача (а.с. 14) відповідач при перерахуванні коштів 10.01.2017 в сумі 34758 грн. у призначенні платежу вказав рахунок № 4958 від 10.01.17; та при перерахуванні коштів 06.04.2017 в сумі 1319.68 грн., 14.04.2017 в сумі 1200 грн., 22.06.207 в сумі 1900 грн. вказав рахунок № 94 від 31.01.17, тобто відповідач при здійсненні платежів послався на рахунки, що вказані у довіреностях та видаткових накладних, що також підтверджує отримання ОСОБА_2 по видаткових накладних № 110 від 11.01.2017 та № 423 від 31.01.2017.

Відповідач в установленому законом порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, не довів суду належними і допустимими доказами належного виконання ним своїх зобовязань за Договором. Із опису вкладення в цінний лист вбачається, що позивач надіслав відповідачу 16.09.2017 вказану вище банківську виписку із рахунку позивача разом із позовною заявою, однак відповідач дані такої виписки не заперечив та не спростував факт посилання на ці рахунки при здійсненні платежів, а також відповідач не пояснив, чому він перераховував кошти позивачу на підставі рахунків, названих у довіреностях та видаткових накладних.

Зазначення відповідачем про неотримання товару по видатковій накладній № 423 від 31 січня 2017 року суд вважає безпідставним, необґрунтованим та таким, що спростовується поданими у справу доказами.

Таким чином, у суду відсутні сумніви щодо отримання відповідачем товару по вказаних у позові видаткових накладних № 110 від 11 січня 2017 року та № 423 від 31 січня 2017 року, строк оплати яких відповідно до Договору настав.

З огляду на викладене, дослідивши наявні у справі докази та розглянувши клопотання представника відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи, суд приходить до висновку, що це клопотання не підлягає задоволенню у звязку з безпідставністю та необґрунтованістю.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 79 ГПК України питання призначення судової експертизи є правом суду, а не обовязком. За приписом частини 1 статті 41 цього Кодексу господарський суд призначає судову експертизу для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань.

Підставою для проведення почеркознавчої експертизи представник відповідача вказує на те, що відповідач не знає, хто підписав видаткову накладну № 423 від 31 січня 2017 року. Однак суд встановив і вище вказав, що у суду відсутні сумніви щодо отримання відповідачем товару по вказаних у позові видаткових накладних, зокрема і по видатковій накладній № 423 від 31 січня 2017 року, яку відповідач не визнає.

Тому суд приходить до висновку про достатність доказів у справі для прийняття рішення по даному спору між сторонами і не вбачає підстав для призначення судової експертизи.

Відповідач отриманий у позивача товар оплатив частково у сумі 39177 грн. 68 коп. Залишок боргу відповідача перед позивачем за отриманий ОСОБА_2 становить 52900 грн.

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача боргу в сумі 52 900 грн. за отриманий товар відповідно до Договору є законною, обґрунтованою, підтвердженою належними доказами у справі, не спростована відповідачем, тому підлягає задоволенню.

На підставі статті 49 ГПК України з відповідача підлягають стягненню позивачу понесені останнім витрати на сплату судового збору в сумі 1600 грн.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОЛІКОФФ" (20132, Черкаська область, Маньківський район, с. Іваньки, вул. Ігоря Щербини, 1-Б, ідентифікаційний код 36778301) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СИМЕДІКА УА" (04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, 7, ідентифікаційний код 31032231) - 52900 грн. (пятдесят дві тисячі девятсот гривень) боргу, 1600 грн. (тисячу шістсот гривень) витрат на сплату судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 30.10.2017 (понеділок).

Суддя А.Д. Пащенко