КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2017 р. Справа№ 910/17923/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Алданової С.О.

Зубець Л.П.

при секретарі Позюбан А.С.

за участю представників

від позивача: ОСОБА_2

ОСОБА_3, дов. б/н від 30.10.2017р.

від відповідача-1: Деменюк О.О., дов. 42-НЮ від 11.07.2017р.

від відповідача-2: Картуха В.А., дов. б/н від 26.10.2017р.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська

залізниця"

на рішення Господарського суду м. Київ

від 14.09.2017 р.

у справі № 910/17923/16 (суддя Сівакова В.В.)

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

до 1. Державного територіально-галузевого об'єднання

"Південно-Західна залізниця"

2. Публічного акціонерного товариства "Українська

залізниця"

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" про визнання права власності на підвищену колію від знаку Межа під'їзної колії (ПК 3+78,2) до упору довжиною 300,0 м, яка є частиною колії № 20, яка є продовженням колії " 28 станції Бориспіль".

Рішенням Господарського суду міста Києва № 910/17923/16 від 24.11.2016 позов задоволено повністю та визнано за Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 право власності на підвищену колію від знаку Межа під'їзної колії (ПК 3+78,2) до упору довжиною 300,0 м, яка є частиною колії № 20, яка є продовженням колії " 28 станції Бориспіль"; стягнуто з Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 1.378,00 грн. судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду № 910/17923/16 від 07.03.2017 рішення Господарського суду міста Києва № 910/17923/16 від 24.11.2016 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України № 910/17923/16 від 06.06.2017 рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.03.2017 у справі № 910/17923/16 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 14.09.2017р. у справі № 910/17923/16 позов задоволено повністю. Визнано за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (02152, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на підвищену колію від знаку "Межа під'їзної колії" (ПК 3+78,2) до упору довжиною 300,0 м., яка є частиною колії № 20, яка є продовженням колії 28 станції Бориспіль. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 1,378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 14.09.2017р. у справі № 910/17923/16 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 12.10.2017 р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" у справі № 910/17923/16 було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Алданова С.О., Зубець Л.П.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.10.2017 у справі № 910/17923/17 у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Алданова С.О., Зубець Л.П. апеляційну скаргу прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 31.10.2017 р.

30.10.2017р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в якій останній зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм чинного законодавства, тому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 14.09.2017р. у справі № 910/17923/16 без змін.

Представники апелянта та відповідача-1 у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити.

Представники позивача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечували та просили у її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

30.08.2002 між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (далі - покупець) та Колективним підприємством "Київська механізована дистанція вантажно-розвантажувальних робіт" (далі - продавець) був укладений договір купівлі-продажу, що посвідчений державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори Дідок В.В. та зареєстрований в реєстрі за № 2453 (далі - договір купівлі-продажу).

Відповідно до умов п. 1 договору купівлі-продажу Колективне підприємство "Київська механізована дистанція вантажно-розвантажувальних робіт" в особі ОСОБА_7 продало, а ОСОБА_2 купив майновий комплекс, що знаходиться в м. Борисполі, Київської області, по АДРЕСА_2 та складається з: будівлі побутового приміщення площею 291,5 кв. м., будівлі гаражу площею 117 кв. м., споруди підвищеного шляху довжиною 300 м, споруди підкранового шляху довжиною 170 м.

Пунктом 3 договору купівлі-продажу визначено, що цей продаж вчинено за 113 011,00 грн.

04.09.2002 складено акт прийому-передачі, згідно якого Колективне підприємство "Київська механізована дистанція вантажно-розвантажувальних робіт" передало, а підприємець ОСОБА_2 прийняв нерухоме майно і механізми майнового комплексу, що розташований у АДРЕСА_2, загальною вартістю 113.011 грн., в т.ч. "споруду підвищеного шляху" вартістю 60 699 грн.

15.10.2003 ТОВ "Магістральбудпроект" був розроблений технічний паспорт під'їзної залізничної колії приватного підприємця ОСОБА_2 на ст. Бориспіль Південно-Західної залізниці, який затверджений Головним інженером Київської дирекції залізничних перевезень ПЗЗ та начальником станції Бориспіль, згідно якого підвищена залізнична колія Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 є частиною колії № 20, яка в свою чергу, є продовженням колії № 28 станції Бориспіль.

З даних вказаного технічного паспорту слідує, що повна сумарна довжина колії № 28 та № 20 складає 678,2 м, довжина колії № 28 складає 275,7 м, колії № 20 - 402,5 м, частина колії № 20 від стика рамної рейки стрілочного переводу № 65 (ПК 2+75,7) до знаку "Межа під'їзної колії" (ПК 3+78,2) довжиною 102,5 м належить Дарницькій дистанції колії, від знаку "Межа під'їзної колії" до упору довжиною 300,0 м належить приватному підприємцю ОСОБА_2.

14.09.2009 між позивачем, як користувачем, та ДТГО "Південно-західна залізниця", як залізницею, був укладений договір про подачу та забирання вагонів № 2503, відповідно до умов якого згідно із Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів на умовах цього договору здійснюється подача, розставляння на місця вивантаження і збирання вагонів з під'їзної колії, яка належить користувачу та є частиною колії № 20, яка в свою чергу є продовженням колії № 28 станції Бориспіль і обслуговується локомотивом залізниці. Межею під'їзної колії є знак "Межа під'їзної колії", який встановлено на відстані 378,2 м від стика рамної рейки стр. № 63 (п. 1), розгорнута довжина під'їзної колії становить 678,2 погонних метрів (300,0 м належить Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 та 378,2 м. належить ПЧ-2) (п. 2), цей договір укладається терміном на 5 років, з 14.09.2009 по 14.09.2014 (п. 20).

22.03.2016 актом комісійного огляду залізничної під'їзної колії ФОП ОСОБА_2, який складений представниками сторін, було виявлено зокрема відсутність знаку "Межа під'їзної колії" та надано термін для усунення порушень.

Згідно довідки Дарницької дистанції колії Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" за № П4-2/10-221 від 08.04.2016 на балансі дистанції знаходиться колія № 20 по ст. Бориспіль довжиною 154 м. від стрілочного переводу № 65 до естакади.

27.04.2016 ТОВ "Магістральбудпроект" був розроблений технічний паспорт під'їзної залізничної колії Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на ст. Бориспіль Південно-Західної залізниці (копія технічного паспорту міститься в матеріалах справи), згідно якого підвищена залізнична колія Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 є частиною колії № 20, яка, в свою чергу, є продовженням колії № 24 станції Бориспіль. При цьому, повна сумарна довжина колії № 24 та № 20 складає 678,2 м., довжина колії № 24 складає 271,4 м., колії № 20 - 406,8 м., частина колії № 20 від вістря гостряка стрілочного переводу № 65 (ПК 2+71,4) до знаку "Межа під'їзної колії" (ПК 3+78,2) довжиною 106,8 м належить Регіональній філії "Південно-західна залізниця" і знаходиться на балансі Дарницької дистанції колії, від знаку "Межа під'їзної колії" до упору колія довжиною 300,0 м належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2, межею під'їзної колії є знак "Межа під'їзної колії", встановлений на відстані 106,8 м. від вістря стрілочного переводу № 65.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.04.2016 та 01.06.2016 позивач направляв на адресу Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" вищевказаний технічний паспорт для затвердження.

Листом № П-6/1859 від 16.06.2016 Служба колії Регіональної філії "Південно-західна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" повідомила позивача, що надані технічні паспорти частини під'їзної залізничної колії №20 ФОП ОСОБА_2 ст. Бориспіль (2003 та 2016 років) мають ряд невідповідностей, а саме: технічний паспорт 2003 року не узгоджувався з виробничим підрозділом Дарницька дистанція колії (ПЧ-2), на балансі якої перебуває частина колії №20 по ст. Бориспіль, в ході розгляду наданих документів була виявлена розбіжність щодо протяжності зазначеної колії - на балансі Дарницької дистанції колії обліковується колія №20 протяжністю 154 м., а в наданому технічному паспорті 2003 року дана колія, що перебуває на балансі ПЧ-2, має протяжність 102,5 м, в паспорті 2016 року колія № 20 - 106,8 м., на 4 сторінці технічного паспорту 2003 та 2016 років п.6 верхня будова колії в таблиці №2 зазначено 300 м колії та 600 м рейок відповідно, але по протяжності рейок Р 50 - 378 м, Р65 - 66,8 м., загальна протяжність рейок 444,8 м., що дорівнює 222,4 м. колії. Крім цього, вказаним листом відповідач-2 повідомив, що для вирішення спірних питань буде призначена спільна комісія за участі представників сторін, про час та дату проведення якої позивача буде проінформовано додатково, що свідчить, приймаючи до уваги висвітлення у вказаному листі спірності у вирішенні відповідного питання, про невизнання Регіональною філією "Південно-західна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" права власності позивача на споруду підвищеного шляху довжиною 300 м.

Відповідно до інформації, що міститься у інвентарній картці 022116 від 17.04.2007 обліку основних засобів, колія № 20 рейки р65-150км, р50-4км, шпали зб285 шт, баласт 154 км щебеню.

Листом № 63 від 11.11.2016 ТОВ "Магістральбудпроект" повідомило позивача, що згідно даних повторного дослідження в натурі, колія повністю складається з рейок типу Р 65, її довжина складає 600 м., а записи в рядках 6 та 7 технічного паспорта є технічною помилкою, яка не впливає на зміст першого рядка (довжина колії) розділу 6 (верхня будова колії).

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що він правомірно набув право власності на куплене за договором майно та зауважує, що оскільки чинним законодавством України встановлено періодичність оновлення та перевірки технічних паспортів, а саме: не рідше 10 років, в 2016 році ТОВ "Магістральбудпроект" був складений новий технічний паспорт під'їзної залізничної колії позивача, в затвердженні якого Регіональною філією "Південно-Західна залізниця" було відмовлено з підстав невизнання права позивача на споруду підвищеного шляху довжиною 300 м., а тому позивач стверджує, що має місце спір, який виник внаслідок невизнання його права на споруду підвищеного шляху довжиною 300 м., у зв'язку з чим позивач і звернувся до суду з відповідним позовом.

Статтею 224 ЦК УРСР, в редакції, яка діяла на момент укладення договору купівлі-продажу визначено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що за договором купівлі-продажу від 13.08.2002 Колективне підприємство "Київська механізована дистанція вантажно-розвантажувальних робіт" продало, а фізична особа-підприємець ОСОБА_2 придбав майновий комплекс, що знаходиться в м. Борисполі, Київської області, по АДРЕСА_2 до складу якого входять в т.ч. споруди підвищеного шляху довжиною 300 м.

Згідно п. 4 "Правил технічної експлуатації міжгалузевого промислового залізничного транспорту України", затверджених наказом Міністерства транспорту та зв'язку України № 1014 від 01.10.2009 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 04.12.2009 за № 1166/17182, підвищена колія - під'їзна колія, як правило, незагального користування (що не належить до станційних колій), призначена для вивантаження сипучих вантажів на спеціалізовані майданчики із напіввагонів (через розвантажувальні люки) та думпкарів. Для зручності вивантаження сипучих вантажів на спеціалізовані майданчики матеріали верхньої будови колії розміщуються на спеціальних (залізобетонних) естакадах.

Відповідно до п. 6 договору купівлі-продажу право власності на об'єкти нерухомості виникають у покупця з моменту повного розрахунку по договору.

На зворотному аркуші договору купівлі-продажу міститься відмітка від 04.09.2002 голови правління продавця за вказаним договором, засвідчена печаткою вказаного підприємства про підтвердження повного розрахунку за проданий майновий комплекс від ОСОБА_2

Таким чином, з моменту оплати вартості договору купівлі-продажу позивач набув у власність перелічене у ньому (п.1) майно, серед якого в т.ч. споруди підвищеного шляху довжиною 300 м.

Відповідно до відмітки Бориспільського БТІ, на зворотному аркуші договору купівлі-продажу, домоволодіння № 12/7 по вулиці Привокзальна залізничний зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 30.08.2002.

Згідно ст. 128 ЦК УРСР в редакції, яка діяла на момент укладення договору купівлі-продажу, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві, а так само здача транспортній організації для відправки набувачеві і здача на пошту для пересилки набувачеві речей, відчужених без зобов'язання доставки. До передачі речей прирівнюється передача коносаменту або іншого розпорядчого документа на речі.

Відповідно до акту прийому - передачі до договору купівлі - продажу, 04.09.2002 продавцем було передано, а позивачем/покупцем прийнято нерухоме майно та механізми, в т.ч. і споруду підвищеного шляху.

Відповідно до акту про встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки ПП ОСОБА_2 від 14.01.2009 підписаний позивачем, представником ТОВ "Аеротопографічний центр" Бориспільської міської ради та начальником земельної служби ДТГО "Південно-західна залізниця" (як суміжного землекористувача) та скріплені печатками вказаних підприємств, проведено встановлення на місцевості та погодження меж земельної ділянки ПП ОСОБА_2 площею 1,6835 га, що знаходиться в межах м. Бориспіль та визначено, що зазначені межі проходять згідно кадастрового плану, ніяких претензій при встановленні зовнішніх меж не виявлено. Межові знаки, якими закріплена земельна ділянка показані представником ТОВ "Аеротопографічний центр" на місцевості та передані на зберігання землекористувачу.

Згідно кадастрового плану земельної ділянки площею 1,6835 га ПП ОСОБА_2, складеному ТОВ "Аеротопографічний центр" з урахуванням Схеми розміщення споруди підвищеного шляху довжиною 300 м. СПД ОСОБА_2 в м. Бориспіль, виконаною інженером-землевпорядником ОСОБА_8 споруда підвищеного шляху довжиною 300 м знаходиться в межах права оренди (землекористування) СПД ОСОБА_2

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку про правомірність набуття та наявність у покупця за Договором права власності на споруду підвищеного шляху довжиною 300,0 м., яка була передана позивачу у складі майнового комплексу за Договором купівлі-продажу.

В обгрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає щодо відсутності у договорі достатньої кількості ознак щодо розташування в просторі споруди підвищеного шляху, а також посилання на невідповідності у технічному паспорті на спірне майно (щодо довжини колії виходячи з кількості певного типу рейок), то суд відмічає, що відповідні заперечення не спростовують факту набуття позивачем спірного майна - споруди підвищеного шляху довжиною 300 м. у власність. Окрім цього, як вбачається зі схеми станції Бориспіль, споруда підвищеного шляху довжиною 300 м. закінчується упором, а відтак відлік вказаної довжини споруди повинен розпочинатися саме з цієї точки.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною першою ст. 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом наведеної норми права, позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів.

Передумовою для застосування ст. 392 Цивільного кодексу України є відсутність іншого, окрім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.

Позивачем у такому позові може бути лише особа, яка вже є власником майна, а відповідачем - особа, яка не визнає факту належності майна позивачеві та не визнає за ним права здійснювати правомочності власника.

Позов про визнання права власності є речово-правовим, вимоги якого звернені до суду, який повинен підтвердити наявність у позивача права власності на спірне майно. Предметом цього позову є усунення невизначеності відносин права власності позивача. Підставою позову є обставини, що підтверджують право власності позивача на майно. Умовами задоволення позову про визнання права власності на майно є наявність у позивача доказів на підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності. Такими доказами можуть бути правовстановлюючі документи, а також будь-які інші докази, що підтверджують приналежність позивачу спірного майна.

Вказаний спосіб захисту права власності в порядку пов'язаний з тим, що право власності має спиратись на певний титул, щоб бути доведеним перед іншими особами. Саме суд в разі виникнення спору здійснює це доведення.

Рішення суду про визнання права власності, яке прийнято за результатами розгляду позову, поданого в порядку ст. 392 Цивільного кодексу України, є правозахисним актом і спрямоване на захист наявного у позивача права власності.

У зв'язку із цим, момент виникнення права не залежить від набрання рішенням суду законної сили, оскільки підставою для прийняття рішення є наявність у позивача до звернення до суду тих матеріально-правових фактів, з якими закон пов'язує виникнення права власності.

Підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності, згідно зі ст. 392 Цивільного кодексу України, є оспорювання або не визнання існуючого права, а не намір набути вказане право за рішенням суду.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені скаржником в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 14.09.2017р. у справі № 910/17923/16 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 14.09.2017р. у справі № 910/17923/16 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/17923/16 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді С.О. Алданова

Л.П. Зубець