ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.11.2017 Справа № 904/8969/17

За позовом Приватного акціонерного товариства "Дніпровський коксохімічний завод", м. Кам'янське, Дніпропетровська область

до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат", м. Кам'янське, Дніпропетровська область

про стягнення 8 025 070, 99 грн.

Суддя Бєлік В.Г.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 67-185 від 04.10.2017, представник;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 135 від 09.10.2017, представник.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Дніпровський коксохімічний завод" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат про стягнення заборгованості у загальному розмірі 8 025 070, 99 грн., який складається з сум: 7 858 143,35 грн. - основний борг, 149 042,54 грн. - пеня, 17 885,10 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до укладеного між сторонами Договору № 14/515/14-1433-02 від 13.08.2014, позивач поставив відповідачу коксовий газ на загальну суму 8 025 070,99 грн. Відповідачем прийнято коксовий газ, але не оплачено, в наслідок чого у нього виникла заборгованість у сумі 8 025 070,99 грн.

Позивач в судовому засіданні подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 11 226 834,28 грн., з яких:

- 10 782 858,83грн. сума основного боргу

- 39 259,74 грн. - 3% річних;

- 325 164,48 грн. - пеня;

- 79 551,23 грн. - інфляційні втрати.

Серед прав сторін, визначених у ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, міститься право позивача до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог.

Відповідачу копія заяви була вручена, що не заперечувалось представником в судовому засіданні.

За таких обставин, суд розглядає позов з урахуванням такої заяви.

У судовому засіданні відповідач надав заяву, якою визнає заборгованість, в тому числі за заявою про збільшення розміру позовних вимог, проте просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, у зв'язку з складним фінансовим становищем підприємства.

У судовому засіданні 02.11.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ч.2 ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Приватним акціонерним товариством "Дніпровський коксохімічний завод" (далі - позивач, постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат (далі - відповідач, покупець) укладений договір поставки коксового газу № 14/515/14-1433-02 від 13.08.2014 (далі - договір).

В силу ст. 712 Цивільного кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Правовідносини, що склалися між сторонами, є правовідносинами поставки, які регулюються нормами законодавства про поставку товару в тому числі параграфом 3 глави 54 Цивільного кодексу України

Згідно п.1.1. договору продавець продає, а покупець купує коксовий газ, що його надалі товар, в об'ємах зазначених в цьому договорі.

Відповідно п.1.2. договору покупець оплачує отримані обсяги товару за ціною, вказаною в цьому договорі.

Згідно п. 2.1. договору кількість товару, що продається узгоджується сторонами з урахуванням реально обстановки на виробництві орієнтовна кількість товару в теплий період року складе від 5 до 10 тис. м3/ год або 3.6-7.2 млн. мі/місяць, в холодний період року - від 3 до 8 тис. м3/год або 2.1-5.7 млн. мі/місяць. Санкції за "недозабор" і "недопоставку" виключаються.

У відповідності до п. 2.2. договору кількість відпускається покупцю товару визначається по діаграмах вимірювальних приладів витрати, тиску, температури, встановлених на площах продавця.

Пунктом 4.1. передбачено, що товар оплачується в національній валюті України за ціною 500 грн. за 1000 мі без ПДВ. ПДВ - 100 грн., Всього - 600 грн. за 1000 мі на підставі протоколу погодження договірної ціни. Ціна може змінюватися з урахуванням умов виробництва цін на сировину та енергоресурси.

Ціна отриманого товару, визначена сторонами у п. 4.1. договору в редакції Додаткової угоди № 5 від 01.07.2015р. та складає 743,00 грн. за 1000 мі без ПДВ. ПДВ 148,60 грн., Всього 891,60 грн. за 1000 мі на підставі протоколу погодження договірної ціни. Ціна може змінюватися з урахуванням умов виробництва цін на сировину та енергоресурси.

Позивач на виконання умов договору у липні-вересні 2017 здійснив поставку товару відповідачу на загальну суму 10 782 858,83грн., що підтверджується первинними бухгалтерськими документами, а саме, актами приймання-передачі газа коксового неочищеного від 31.07.2017р.,31.08.2017р., 30.09.2017р. та рахунками № 2025 від 31.07.2017 на суму 3 977 561,34 грн., № 2811 від 31.08.2011 на суму 3 880 582,01 грн., № 4265 від 30.09.2017р. на суму 2 924 715,48грн. (а.с. 22-27,31-32).

Отримання товару по вказаним актам приймання-передачі підтверджується підписом на них повноважного представника відповідача та відтиском печатки підприємства відповідача.

Згідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст.693 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначний відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно з п. 4.2. договору, в редакції Додаткової угоди № 1 від 01.09.2014 до договору № 14/515/14-1433-02 від 13.08.2014., оплата за поставлений товар проводитися покупцем на підставі рахунку продавця та акту прийому-передачі товару за звітний період, підписаного представником продавця і представником покупця не пізніше 2 числа робочого дня місяця, наступного за звітним, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця протягом 20-ти календарних днів з дати підписання акта приймання-передачі товару. Продавець надає податкову накладну, оформлену і зареєстровану в ЄРПН відповідно до ст. 201 Податкового кодексу України"

Отже, строк оплати за отриманий товар настав:

- за актом приймання-передачі газа коксового неочищеного від 31.07.2017р. 20.08.2017р.

- за актом приймання-передачі газа коксового неочищеного від 31.08.2017р. 20.09.2017р.

- за актом приймання-передачі газа коксового неочищеного від 30.09.2017р. 20.10.2017р.

Відповідач за поставлений товар в порядку, визначеному договором, не розрахувався внаслідок чого у нього утворилась заборгованість у сумі 10 782 858,83грн.

Як визначено у ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відтак, відповідач порушив прийняті на себе зобов'язання за договором поставки коксового газу № 14/515/14-1433-02 від 13.08.2014р.

Проти суми основного боргу відповідач не заперечує, сторонами складений акт звірки взаємних розрахунків станом на 01.10.2017р., який підтверджує суму боргу (а.с.33)

Представник відповідача в судовому засіданні підтвердив, що станом на дату слухання справи, сума боргу не змінилася.

Враховуючи не сплату відповідачем отриманого по договору товару, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 10 782 858,83грн. заборгованості за поставлений товар підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

За змістом ст.ст. 549, 551 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме i нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмiр встановлюється договором або актом цивiльного законодавства.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань", платники грошових коштiв сплачують на користь одержувачiв цих коштiв за прострочку платежу пеню в розмiрi, що встановлюється за згодою сторiн.

Пунктом 5.2. договору встановлено, що в разі несвоєчасної оплати товару, покупець сплачує продавцеві пеню в розмірі 0,2% від суми платежу за кожен день прострочення виконання грошового зобов'язання, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період прострочення.

За розрахунком позивача, з урахуванням заяви про збільшення позову, сума пені, заявлена до стягнення за період з 21.08.2017 по 31.10.2017 складає 325 164,48 грн. (а.с. 29).

Розрахунок перевірений судом не містить помилок, тому вимога про стягнення пені підлягає задоволенню, в сумі заявленій позивачем.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, позивач розрахував та заявив до стягнення з відповідача інфляційні втрати у сумі 79 551,23 грн. та 3% річних у загальному розмірі 39 259,74 грн.

Перевіривши розрахунки позивача судом встановлено, що розрахунок 3% річних відповідає вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим, вимогу позивача щодо стягнення 3% річних у сумі 39 259,74 грн. слід визнати обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги про стягнення інфляційних, то вони не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 22. Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог.

Згідно з п. 3.10. постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011, № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Оскільки подана до суду 13.10.2017р. позовна заява не містила вимоги про стягнення інфляції такі вимоги у заяві про збільшення позову є новими вимогами, а не збільшенням раніше заявлених вимог.

З урахуванням викладеного, в частині стягнення інфляційних втрат у сумі 79 551,23 грн. слід відмовити.

Таким чином, на підставі викладеного позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" підлягають задоволенню в частині стягнення основного боргу в сумі 10 782 858,83 грн., 325 164,48 грн. пені, 39 259,74 грн., 3% річних, в решті позову слід відмовити.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України, витрати у справі покладаються на відповідача пропорційно задоволених вимог в сумі 238 299,41грн.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 173, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 22, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85, 87, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" (51925, Дніпропетровська область, м. Кам'янське, вул. Соборна, 18-Б, 3) на користь Приватного акціонерного товариства "Дніпровський коксохімічний завод" (51901, Дніпропетровська область, м. Кам'янське, вул. Колеусівська, 1, ) - 10 782 858,83 грн. основного боргу, 39 259,74 грн. 3% річних, 325 164,48 грн. пені та 238 299,41грн. витрати по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 06.11.2017

Суддя ОСОБА_3