ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

01 листопада 2017 року Справа № 21/015-12

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді суддівКролевець О.А., Євсікова О.О., Попікова О.В.,
розглянувши касаційну скаргу Комунального підприємства "Управління житлово-комунального господарства"
на ухвалуГосподарського суду Київської області від 01.06.2017
та постановуКиївського апеляційного господарського суду від 03.08.2017
у справі№21/015-12 Господарського суду Київської області
за позовомДочірнього підприємства "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"
доКомунального підприємства "Управління житлово-комунального господарства"
простягнення 2 105 824,25 грн.

в с т а н о в и в :

Подана касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХII1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 111 ГПК України до касаційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі.

Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 за №22 затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (далі - Інструкція), якою встановлено загальні правила, види і стандарти розрахунків юридичних і фізичних осіб та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків. У вказаній Інструкції закріплені вимоги щодо заповнення розрахункових документів, у тому числі платіжних доручень.

Згідно з п. 3.8 Інструкції реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором (пп. 2.21 п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Скаржником у якості доказу сплати судового збору до касаційної скарги додано платіжне доручення №198 від 07.08.2017, у графі "Призначення платежу" зазначено: 2203104 "Суд. збір Вищий господарський суд України, "070", символ звіт. 254. За подання касаційної скарги. Таким чином, графа "Призначення платежу" вказаного платіжного доручення не містить відомостей про те, за подання якої саме касаційної скарги (у якій справі та за який процесуальний документ) сплачено судовий збір.

З огляду на викладене платіжне доручення №198 від 07.08.2017, надане скаржником, не може вважатися доказом сплати судового збору в установленому порядку за подання касаційної скарги на ухвалу Господарського суду Київської області від 01.06.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2017 у даній справі.

Викладене є підставою для неприйняття касаційної скарги до розгляду та повернення її скаржникові відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Крім, того відповідно до ст. 110 ГПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили. Дотримання цього строку є обов'язковим для всіх учасників судового процесу.

Приписами ч. 3 ст. 105 ГПК України унормовано, що постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Отже, строк касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції відраховується саме з дати її прийняття.

В той же час, у випадку подання касаційної скарги після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про відновлення цього строку або таке клопотання відхилено, касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом в порядку п. 5 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Відповідно до ст. 53 ГПК України Вищий господарський суд України може відновити пропущений строк в разі наявності поважних причин пропуску цього строку.

Скаржником подано касаційну скаргу на ухвалу Господарського суду Київської області від 01.06.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2017 у даній справі через суд апеляційної інстанції 28.08.2017 (згідно з відбитком календарного штемпеля відділу поштового зв'язку на конверті), тобто з пропуском встановленого ст. 110 ГПК України строку.

При цьому, скаржником заявлено клопотання про відновлення процесуального строку, яке обґрунтовано посиланням на те, що останній день для подання касаційної скарги припав на 24.08.2017, який був вихідним днем. Колегія суддів звертає увагу, що постанова апеляційної інстанції була прийнята 03.08.2017, а тому останнім днем (двадцятим) подання касаційної скарги на судове рішення апеляційного господарського суду є 23.08.2017 (який був робочим днем).

Дослідивши матеріали справи та заявлене скаржником клопотання, колегія суддів не вбачає підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 53 ГПК України, поважними визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними і пов'язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій. Водночас скаржником у клопотанні про поновлення пропущеного процесуального строку не наведено жодних підстав для підготовки належно оформленої касаційної скарги, які б перешкоджали скаржнику реалізувати своє право на подання касаційної скарги протягом законодавчо встановленого терміну

Отже, зважаючи на відсутність зазначення скаржником причин пропуску процесуального строку для звернення з касаційною скаргою, судова колегія не вбачає підстав для відновлення пропущеного строку для її подання. А відтак касаційна скарга підлягає поверненню на підставі п. 5 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 86, 111, п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, Вищий господарський суд України

у х в а л и в :

Відмовити Комунальному підприємству "Управління житлово-комунального господарства" у задоволенні клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку для подання касаційної скарги на ухвалу Господарського суду Київської області від 01.06.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2017 у справі №21/015-12.

Касаційну скаргу із доданими матеріалами повернути скаржнику без розгляду.

Головуючий суддя О.Кролевець

Судді О.Євсіков

О.Попікова