Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "03" листопада 2017 р. Справа № 906/768/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність №2-458 від 28.12.16.)

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність №142/2 від 09.10.17)

розглянув у судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз"

про стягнення 746482,19 грн.

Позивач звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідача на свою користь 746482,19 грн. заборгованості, з яких: 629318,33 грн. - борг щодо оплати наданих протягом вересня - грудня 2016, січня - червня 2017 послуг згідно договору на транспортування природного газу №/П13 від 28.09.11, 70110,65 грн. - пеня, 8660,19 грн. - 3% річних, 38393,02 грн. - інфляційні втрати.

Позов мотивовано тим, що факт виконання позивачем умов договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/П13 від 28.09.11 підтверджується відповідними актами, що є в матеріалах справи.

У відзиві на позовну заяву відповідач позов визнав частково (а.с.97). Зазначив, що спір виник у зв'язку з неналежним виконанням договору транспортування природного газу № від 17.12.15. Оскільки послуги балансування системи є складовою частиною послуги транспортування природного газу, вартість послуг балансування входить у вартість послуг транспортування і позивач безпідставно намагається отримати подвійну плату за транспортування газу, оскільки послуги балансування відповідачем оплачені.

У судовому засіданні 24.10.17 оголошувалась перерва до 03.11.17.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові.

Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав частково, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.07.1998 за № 1173 «Про розмежування функцій з видобування, транспортування, зберігання і реалізації природного газу», основними видами діяльності ПАТ «Укртрансгаз» є здійснення господарської діяльності з транспортування природного газу магістральними трубопроводами та зі зберігання природного газу.

28.09.2011 між ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" (газотранспортне підприємство), правонаступником якої є ПАТ "Укртрансгаз", та ПАТ по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" (замовник) було укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /П13, відповідно до п. 1.1 якого газотранспортне підприємство зобов'язалося надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій (далі - ГРС), а замовник зобов'язався сплатити за надані послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами у розмірі, у строки та в порядку, передбаченому умовами цього договору (а.с.23).

Відповідно до п. 4.5 договору оплата послуг за транспортування природного газу здійснюється замовником (крім гарантованого начальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах ста відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу.

Згідно з п. 10.1 договору він набирає чинності з дня його підписання сторонами, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 жовтня 2011 року. Договір діє в частині транспортування газу до 31 грудня 2012 року, а в частині проведення розрахунків за надані газотранспортним підприємством послуги - до повного виконання замовником своїх зобов'язань за цим договором. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Крім того, між сторонами були укладені додаткові угоди до договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /П13 від 28.09.2011, а саме: № 1 від 09.01.2012, № 2 від 13.04.2012, № 3 від 17.01.2013, № 4 від 15.06.2013, № 5 від 01.10.2013, № 6 від 20.06.2014, № 7 від 01.10.2014, згідно з умовами яких внесено зміни та доповнення до вказаного договору, зокрема, в частині річного планового обсягу транспортування природного газу та в частині реквізитів сторін (а.с.30-40).

В подальшому відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 11.06.2015 № 1732 анульовано ліцензію АЕ №642465 видану ПАТ по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом з 01.07.2015.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг "Про затвердження Типового договору транспортування природного газу" № 2497 від 30.09.2015 затверджено Типовий договір транспортування природного газу та зобовязано суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з транспортування природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, привести свої договірні відносини у відповідність до вимог Типового договору транспортування природного газу у тримісячний строк з дати набрання чинності цією постановою (п. 3 зазначеної постанови).

17.12.2015 між ПАТ "Укртрансгаз" (оператор) та ПАТ по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" (замовник) було укладено договір транспортування природного газу № НОМЕР_1, за умовами якого, оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг (п. 2.1)(а.с.104).

Відповідно до п.п. 2.2, 2.3 договору послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи, затвердженому постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2493 (далі за текстом Кодекс), з урахуванням особливостей, передбачених цим договором. Послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором є: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування).

Згідно з п.п. 2.4, 2.5 договору обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначається підписанням додатка 1 (розділ потужності) та/або додатка 2 (транспортування) до цього договору. Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюється відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи.

Відповідно до п.п. 2.6, 2.7 договору замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі газотранспортної системи, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також - оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі. Оператор має виконувати вимоги, визначені в кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів.

Замовник зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; дотримуватися обмежень, встановлених цим договором та кодексом (п. 4.1 договору).

Згідно з п.п. 7.1, 7.2 договору вартість послуг транспортування розраховується за тарифами, які розраховуються Регулятором. Оператор розміщує інформацію про чинні тарифи та базову ціну газу на своєму веб-сайті.

Відповідно до п. 7.3. договору тарифи, передбачені пунктом 7.1. цього розділу, є обовязковими для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього договору.

Згідно з п. 13.1 договору у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобовязань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим договором.

Пунктом 13.5 договору сторони погодили, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п. 17.1 договору він набирає чинності з дня його укладання і діє до 31 грудня 2016 року, а умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме - з 01 грудня 2015 року. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", звернувшись з позовом, обгрунтувало свої вимоги з посиланням на договір №/П13 від 28.09.2011 р., в той час як відповідач заперечуючи проти позову вказує на те, що правовідносини між сторонами мають регулюватися договором від 17.12.2015 р.

При розгляді спору між тими ж сторонами у справі №906/1032/16 судами різних інстанцій було встановлено, що уклавши новий договір 17.12.2015 року сторони замінили первісне зобовязання новим зобовязання між тими ж сторонами (ст.604 ЦК України), оскільки договір, укладений 17.12.2015, врегульовує ті ж відносини, які вже були урегульовані раніше договором від 28.09.2011 про надання послуг з транспортування природного газу. У зв'язку з цим, до правовідносин сторін спору можуть бути застосовані положення договору від 17.12.2015, оскільки його предметом є у тому числі і послуги з фізичного транспортування природного газу , а також інші послуги, надання яких здійснюється на підставі положень нового законодавства.

Відповідно до ст.35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, правовідносини сторін щодо транспортування природного газу починаючи з 01.12.15 регулюються договором № від 17.12.15, а не договором, на який посилається позивач.

Тому, господарський суд виходить з того, що відносини сторін у спірний період, а саме з вересня по грудень 2016, з січня по червень 2017 були урегульовані Договором № транспортування природного газу від 17.12.2015, у відповідності з яким Оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу (далі - послуги) на умовах, визначених у цьому договорі, а Замовник сплачує Оператору встановлену у цьому договорі вартість таких послуг.

На виконання умов договору № від 17.12.15 (далі-Договір) позивачем надано відповідачу послуги з транспортування газу за період з вересня по грудень 2016, з січня по червень 2017 на загальну суму 629318,33грн., що підтверджується Актами наданих послуг, які були вручені згідно поштових повідомлень відповідачу, однак не підписані останнім (а.с.41-60).

ПАТ по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" свої договірні зобов'язання щодо оплати отриманих послуг не виконав, у звязку з чим у нього утворилась заборгованість з оплати вказаних послуг в розмірі 629318,33 грн.

У звязку з зазначеним ПАТ "Укртрансгаз" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до ПАТ по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" про стягнення з останнього на користь ПАТ "Укртрансгаз" - 629318,33 грн. боргу за надані послуги за період з вересня по грудень 2016, з січня по червень 2017, 70110,65 грн. пені, 8660,19 грн. 3% річних, 38393,02 грн. інфляційних.

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про ринок природного газу" транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов'язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов'язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу.

Згідно з п. 4 гл. 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 N 2493, доступ суб'єктів ринку природного газу до газотранспортної системи здійснюється, зокрема, на принципах надання оператором газотранспортної системи послуг доступу та приєднання виключно на договірних засадах; своєчасної та повної оплати послуг, наданих оператором газотранспортної системи.

За умовами п.2.5. договору приймання - передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюється відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи.

Відповідно до п. 1 гл. 7 розділу ІІІ Кодексу газотранспортної системи порядок приймання-передачі природного газу в точках входу та точках виходу на міждержавному з'єднанні визначається відповідною угодою про взаємодію між оператором газотранспортної системи та оператором суміжної газотранспортної системи. Замовник послуг транспортування разом з оператором суміжної газотранспортної системи та оператором газотранспортної системи укладають до 5-го числа наступного місяця акти приймання-передачі газу на обсяги, які замовник послуг транспортування отримав або направив у точках входу та точках виходу на міждержавному з'єднанні за цей газовий місяць.

Пунктом 1 гл. 1 розділу VІІ Кодексу газотранспортної системи встановлено, що одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Оператор газотранспортної системи не має права відмовити в укладенні договору транспортування за умови дотримання заявником вимог щодо його укладення, передбачених цим розділом. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

Згідно з п. 5 гл. 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи договір транспортування - договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування) на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги).

Відповідно до ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно ч.1 ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. При цьому, боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Матеріали справи свідчать, що в період з вересня по грудень 2016, з січня по червень 2017 позивач надав відповідачу послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу на загальну суму 629318,33грн., про що були складені акти наданих послуг з транспортування природного газу за вказаний період. Акти були підписані стороною Оператора і направлені для підписання Замовнику послуг з супровідними листами, що визнається обома сторонами та підтверджується поштовими повідомленнями про вручення Актів відповідачу (а.с.52-60,77-85).

Оскільки сторони у договорі не передбачили строки оплати послуг транспортування, суд застосовує ст. 530 ЦК України, тобто відповідач мав розрахуватися за надані послуги згідно Актів приймання-передачі в семиденний строк з дня їх отримання, які суд розцінює як вимогу про сплату. Дата отримання актів відображені в поштових повідомленнях.

Оскільки заборгованість відповідача в частині оплати наданих позивачем послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами , на час прийняття рішення не сплачена, а розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 629318,33грн. визнається судом правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Неналежне виконання договірних зобовязань тягне за собою відповідальність, встановлену законом і договором, при зверненні з позовом до господарського суду Житомирської області позивач просив стягнути з відповідача пеню в розмірі 70110,65 грн., 3% річних в розмірі 2660,19 грн., інфляційні втрати в розмірі 38393,02грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно пункту 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно з ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 13.5 договору транспортування природного газу № від 17.12.2015р. передбачено, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Судом встановлено, що сторони не передбачили у договорі строків оплати за послуги з транспортування газу.

Відповідно до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Оскільки сторони у договорі передбачили відповідальність у вигляді пені за порушення передбачених договором строків, а строки оплати договором не встановлені, тому суд приходить до висновку, що договором не узгоджено відповідальність у вигляді пені, тому суд відмовляє позивачу у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача 70110,65грн. пені.

Частиною другою ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як встановлено судом, договором від 17.12.15 не передбачено строки оплати послуг транспортування, тому у відповідності до ст.530 ЦК України, строк оплати визначається з дня отримання актів, які суд розцінює як вимогу про сплату. Дата отримання актів відображені в поштових повідомленях.

Виходячи з цього, обрахувавши інфляційні та річні, суд дійшов висновку про задоволення позову в цій частині в розмірі 8097,05грн. річних та 34519,74грн. інфляційних.

Відповідач зазначає, що послуги балансування системи є складовою частиною послуги транспортування природного газу, вартість послуг балансування входить у вартість послуг транспортування, однак позивач безпідставно намагається отримати подвійну плату за транспортування газу.

Господарський суд вважає заперечення відповідача безпідставними та такими, що спростовуються наступним.

Відповідно до п.1 Розділу 8 Кодексу газотранспортної системи, одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послугами транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування.

Типова форма договору транспортування затверджена постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) "Про затвердження Типового договору транспортування природного газу" від 30.09.15р. № 2497, відповідно до якої було укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № НОМЕР_1 від 17.12.15р.

Таким чином, послуги були надані на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи.

Так, зокрема, за даним договором (п.2.3) відповідачу можуть бути надані наступні послуги: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи; послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій; послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї.

Пункт 9 Глави 1 Розділу 8 Кодексу, також визначає, що замовник послуг транспортування на підставі договору транспортування може замовити в оператора газотранспортної системи нижченаведені послуги, що є складовими послуги транспортування: доступ до потужності в точці входу або виходу з газотранспортної системи; замовлення фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтвердженої номінації; послугу балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи та які відбираються з неї.

Розділом 7 Договору від 17.12.15 передбачений порядок розрахунку вказаних послуг. Послуги балансування обсягів природного газу та його транспортування мають різний порядок нарахування.

Отже, послуги балансування обсягів природного газу є складовими послуги транспортування, однак вартість цих послуг має різну природу розрахування і вартість послуг балансування не входить у вартість послуг транспортування.

Вказане також підтверджується оформленими окремо від Актів транспортування газу Актами надання послуг балансування, розрахунками вартості послуг балансування, рахунками на їх оплату, платіжними дорученнями про їх сплату відповідачем (а.с.120-138).

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, в розмірі 671935,12 грн., з яких: 629318,33 грн. боргу, 8097,05 грн. річних, 34519,74 грн. інфляційних, 10079,03 грн. витрат на оплату судового збору. Не підлягають задоволенню вимоги про стягненні 593,14 грн. річних, 3873,28 грн. інфляційних, 70110,65 грн. пені.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, при повному задоволені позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" (12501, м.Коростишів Житомирської області, вул.Більшовицька, 55, ідентифікаційний код 20413052) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м.Київ, Кловський узвіз 9/1, ідентифікаційний код 30019801 )- 629318,33 грн. заборгованості за послуги транспортування природного газу, 8097,05 грн. річних, 34519,74 грн. інфляційних, 10079,03 грн. витрат на оплату судового збору.

3.Відмовити в позові в частині стягнення 593,14 грн. річних, 3873,28 грн. інфляційних, 70110,65 грн. пені.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 07.11.17

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу