ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року Справа № 910/5480/17
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - суддіГрека Б.М., - (доповідача у справі),
суддів :Могил С.К., Палія В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Ясенсвіт"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 24.07.2017 р.
у справі№910/5480/17
господарського судуКиївської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Еліт Гард"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Ясенсвіт"
простягнення суми

за участю представників від:
позивачаНе з'явилися;
відповідачаНе з'явилися;

В С Т А Н О В И В :

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт Гард" (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ясенсвіт" (далі - відповідач) про стягнення 48381,91 грн.

Рішенням господарського суду Київської області від 08.06.2017 р. (суддя Кошик А.Ю.), яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2017 р. (судді: С.А. Пашкіна М.А. Руденко, В.О. Зеленін) у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись із постановою та рішенням судів попередніх інстанцій, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ясенсвіт" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову, рішення господарських судів скасувати частково та прийняти нове рішення про відмову в задоволені позову.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 04.08.2015 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Еліт Гард", як виконавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ясенсвіт", як замовником, укладено договір № 17 про надання охоронних послуг, відповідно до умов якого відповідач передає, а охорона приймає під охорону об'єкт, вказаний в дислокації об'єктів, які передаються під охорону ТОВ "Еліт Гард" (додаток № 1 до Договору № 17 від 04.08.2015 р.) та знаходиться в Черкаській області, Жашківському районі, с. Скибин, по вул. Леніна, 100.

У розділі 7 договору сторонами погоджено порядок взаєморозрахунків, зокрема, згідно з п.7.1. договору загальна сума щомісячної плати за даним договором складає 19000 грн.(в тому числі ПДВ-3 166,67 грн.). Ціна складається з загальної вартості виду постів охорони, визначеної у дислокації постів.

У відповідності до п.7.2. договору сплата замовником вартості охоронних послуг здійснюється щомісячно після підписання сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт до 10 числа кожного наступного за звітним місяця - 50 % від вартості послуг відповідно до акту. Остаточний розрахунок за місяць здійснюється замовником включно до 20 числа місяця, наступного за звітним. Розрахунки проводяться у гривні шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок охорони та вважаються належним чином виконаними замовником з моменту списання відповідної грошової суми з рахунку останнього.

У відповідності до п.7.3. договору факт надання замовнику охоронних послуг підтверджується актом здачі-приймання виконаних робіт, який складається щомісячно та затверджується представниками замовника і охорони. Акт здачі-приймання виконаних робіт підписується сторонами в кінці кожного календарного місяця, а також по закінченні терміну дії договору.

Згідно з п.7.4. договору замовник протягом п'яти календарних днів після закінчення надання послуг за відповідним етапом та отримання акту здачі-приймання виконаних робіт повинен його підписати або надати мотивовану письмову відмову від приймання, якщо замовник протягом п'яти календарних днів від дня отримання акта не підписує його та не виставляє мотивованих письмових претензій до охорони, то акт вважається таким, що підписаний та підлягає виконанню з боку замовника в повному обсязі.

Позивач зазначає, що ним на виконання договору надавались відповідачу послуги з охорони Об'єкту у відповідності до умов договору (з додатками). Однак, відповідач, в порушення умов укладеного договору, своїх зобов'язань з оплати наданих послуг не виконав, у квітні та травні 2016 року послуги охорони об'єкта не оплатив.

Також, позивач зазначає, що згідно з усними повідомленнями працівників відповідача, несплата за послуги охорони у квітні 2016 року відбулася через крадіжку 09.04.2016 р. товарно-матеріальних цінностей з території об'єкту охорони.

У зв'язку з чим, позивач зазначає, що його керівництвом у межах своєї компетенції була перевірена надана відповідачем інформація та встановлено, що стосовно охорони у квітні 2016 року провина працівників ТОВ "Еліт Гард" у грубому порушенні своїх обов'язків за договором не встановлена та належним чином не доведена.

Таким чином, позивач стверджує про необхідність оплати відповідачем вартості наданих послуг охорони у квітні 2016 року в сумі 19 000 грн., що і стало підставою для звернення з позовом до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивач в гарантійному листі від 15.04.2016 р. за підписом директора, зобов'язувався у квітні 2016 року надавати охоронні послуги в повному обсязі на безоплатній основі у позивача відсутні підстави вимагати оплати наданих охоронних послуг за квітень 2016 року. Щодо заборгованості за травень 2016 року в сумі 19000 грн., то суд зазначає, що враховуючи фактичне надання послуг по 29.05.2016 р., вартість наданих у травні 2016 року послуг охорони складає 17774,19 грн. і строк оплати таких послуг згідно з п.7.2.2. договору настає 20.06.2016 р., послуги мають бути оплачені у зазначений строк.

Вищий господарський суд України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.202 Господарського кодексу України, ст.599 Цивільного кодексу України зобов'язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності з ч. 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами. Відповідно до ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи позивач в гарантійному листі від 15.04.2016 р. за підписом директора, зобов'язувався у квітні 2016 року надавати охоронні послуги в повному обсязі на безоплатній основі (без надання акту виконаних робіт), у зв'язку з чим, у позивача відсутні підстави вимагати оплати наданих охоронних послуг за квітень 2016 року. Таким чином, в задоволенні вимог про стягнення заборгованості за квітень 2016 року в сумі 19000 грн. та в частині задоволення вимоги про стягнення пені, нарахованої на таку заборгованість в сумі 2263,86 грн. обґрунтовано судами відмовлено.

Щодо заборгованості за травень 2016 року в сумі 19000 грн., суди попередніх інстанцій обґрунтовано зазначили про задоволення позову в цій частині, оскільки фактично послуги надавались по 29.05.2016 р., вартість наданих у травні 2016 року послуг охорони складає 17774,19 грн. (пропорційно кількості днів надання послуг) і строк оплати таких послуг згідно з п.7.2.2. договору настає 20.06.2016 р., тобто прострочення триває з 21.06.2016 р., як зазначено в розрахунку. Доводи відповідача в скарзі про не підписання акту виконаних робіт не спростовують факту надання послуг охорони в травні 2016 року (до 29.05.2016 р.), тому відповідні послуги мають бути оплачені у строки, визначені п.7.2.2. договору.

Враховуючи настання строку оплати послуг за травень 2016 року 20.06.2016 р., прострочення настає з 21.06.2016 року і з врахуванням ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України господарські суди обґрунтовано зазначили про те, що пеня підлягає нарахуванню до 21.12.2016 р. на суму 17774,19 грн. в розмірі облікової ставки НБУ, що складає 1355,41 грн.

Щодо нарахування позивачем компенсації за простій охорони, то згідно з п. 5.3. договору факти крадіжки, грабежу чи знищення або пошкодження майна замовника, в тому числі з вини охорони, встановлюються органами дізнання, попереднього слідства чи судом.

З огляду на умови договору, відповідні факти є підставою для відшкодування збитків і не звільняють від оплати наданих за весь звітний період послуг охорони. Однак, як вірно зазначає місцевий господарський суд, відповідачем не надано доказів завершення розслідування та встановлення винних в крадіжці, крім того, питання про відшкодування збитків не підлягає розгляду в матеріалах даної справи.

Щодо посилання відповідача на перебування охоронців в стані алкогольного сп'яніння, то відповідні обставини не врегульовані умовами договору і не визначені як підстави розірвання договору. Службові записки про перебування охоронців в стані алкогольного сп'яніння та залишення ними місця несення служби не є належними і достатніми доказами, оскільки складені без участі представника позивача і відповідачем не надано доказів своєчасного повідомлення та виклику представника позивача для фіксування відповідних фактів.

Як вірно встановлено судами, одностороннє фіксування не є належним доказом, за відсутності представника позивача чи його неприбуття, відповідний факт має бути зафіксований даними наркологічного дослідження в установленому законом порядку.

Таким чином, розірвання договору можливе згідно з п.п.8.2.,8.3 договору, де передбачена необхідність повідомлення за 20 днів, що відповідачем могло і мало бути дотримано хоча б для забезпечення розслідування фактів порушень, однак не виконано.

За таких обставин, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що розірвання договору з ініціативи замовника з 29.05.2016 р., про що виконавця було повідомлено листом від 24.05.2016 р. (отриманий на початку червня 2016 року), за недоведеності фактів грубого порушення виконавцем умов договору, свідчить про недотримання порядку повідомлення і є підставою для вимоги про відшкодування простою.

Отже, доводи касаційної скарги спростовуються вищевикладеним та не можуть бути підставою для скасування постанови у справі, а тому її слід залишити без змін, таку як ухвалену при повному з'ясуванні всіх обставин справи та при вірному правозастосуванні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.111-5, 111-7, 111-9, 111-11 ГПК України Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ясенсвіт" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2017 р. та рішення господарського Київської області від 08.06.2017 р. у справі № 910/5480/17 залишити без змін.

Головуючий - суддя Б.М. Грек

Судді С.К. Могил

В.В. Палій