донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

06.11.2017 справа №22/6пн

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів при секретарі судового засідання: за участю представників сторін: від позивача: від відповідача 1: від відповідача 2: від третьої особи 1: від третьої особи 2: від державного виконавця:Сгара Е.В Будко Н.В., Склярук О.І. Тимошенко А.А. не прибув не прибув не прибув не прибув не прибув не прибув
розглянувши апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_5, м. Вугледар Донецької області

на ухвалу господарського суду Донецької області
від 06.09.2017р.
у справі за позовом: до відповідачів: за участю третіх осіб: про за скаргою на дії №22/6пн (суддя: Сковородіна О.М.) Вугледарської міської ради, м. Вугледар Донецької області 1. Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_5, м. Вугледар Донецької області 2. Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_6, м. Вугледар Донецької області 1. Вугледарського міського відділу земельних ресурсів, м.Вуглер Донецької області 2. Комунального підприємства «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради», м. Вугледар, Донецької області звільнення земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3, шляхом знесення самовільно зведених будівель та споруд Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_5, м. Вугледар Донецької області Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, м. Вугледар Донецької області

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Донецької області від 06.09.2017р. у справі №22/6пн відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 про: 1) визнання незаконною бездіяльності державного виконавця Вугледарського міського відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області Бойницької О.А. щодо не встановлення фактичного стану земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_3 та не закінчення виконавчого провадження за судовими наказами по справі № 22/6 пн; 2) зобов'язання державного виконавця Вугледарського міського відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області Бойницьку О.А. закінчити виконавче провадження за наказом господарського суду Донецької області № 22/6пн від 25.12.2013р. в редакції від 21.06.2016р. про зобов'язання СПД ОСОБА_5 (85670, АДРЕСА_2; ІНН номер НОМЕР_1) та СПД ОСОБА_6 (85670, АДРЕСА_1; НОМЕР_2) солідарно звільнити самовільно зайняту земельну ділянку загальною площею 0,0221га, розташовану по АДРЕСА_3, від частини будівлі кафе 50/50, що належить СПД ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 02.09.1997р. та СПД ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 25.11.1996р., шляхом її зносу та вивозу на користь Вугледарської міської ради (85670, Донецька область, місто Вугледар, вулиця 30-річчя Перемоги, 16, код ЄДРПОУ 2416468).

Не погодившись із ухвалою місцевого господарського суду, Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_5 м. Вугледар Донецької області звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Донецької області від 06.09.2017р. у справі №22/6пн та визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, м. Вугледар Донецької області щодо не встановлення фактичного стану земельної ділянки та не закінчення виконавчого провадження за судовими наказами по справі №22/6пн від 25.12.2013р.

Скаржник вважає ухвалу місцевого господарського суду такою, що прийнята із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи. Крім того, апелянт не погоджується з висновком суду, що повне виконання наказів суду обумовлюється виключно повним звільненням самовільно зайнятої земельної ділянки від будівлі в цілому, шляхом її зносу та вивозу, оскільки щодо створеного іншого об'єкту рішенням було постановлено знести самовільно зведені внаслідок реконструкції будівлі та споруди.

Також, суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_5 вважає, що матеріали справи, а також актуальні відомості, внесені до Державного реєстру речових прав після прийняття рішення по справі свідчать про повне приведення скаржником об'єкту до стану, в якому він був початково набутий у власність, а також про те, що земельна ділянка не є самовільно зайнятою.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19.10.2017р. було сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий Сгара Е.В., судді Дучал Н.М., Склярук О.І.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 03.11.2017р. у зв'язку із перебуванням судді Дучал Н.М. у відпустці було сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий Сгара Е.В., судді Будко Н.В., Склярук О.І.

Представники сторін у судове засідання 06.11.2017р. не з'явились, причини неявки не повідомили.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно ст.106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду Донецької області від 29.10.2013р. по справі № 22/6пн задоволені позовні вимоги Вугледарської міської ради та зобов'язано: 1) Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_5 (85670, АДРЕСА_2; ІНН НОМЕР_1) звільнити самовільно зайняту земельну ділянку загальною площею 0,0221га, розташовану по АДРЕСА_3, від частини будівлі кафе 50/50, що належить СПД ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 02.09.1997р., шляхом її зносу та вивозу; 2) Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_6 (85670, АДРЕСА_1; ІНН НОМЕР_2) звільнити самовільно зайняту земельну ділянку загальною площею 0,0221га, розташовану по АДРЕСА_3, від частини будівлі кафе 50/50, що належить СПД ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 25.11.1996р., шляхом її зносу та вивозу на користь Вугледарської міської ради (85670, Донецька область, місто Вугледар, вулиця 30-рччя Перемоги, 16, код ЄДРПОУ 2416468); 3) зобов'язати суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_5 (85670, АДРЕСА_2; ІНН НОМЕР_1) та суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_6 (85670, АДРЕСА_1; ІНН НОМЕР_2) знести самовільно зведені внаслідок реконструкції будівлі та споруди.

Судове рішення набрало законної сили 15.11.2013р. та на його виконання господарським судом Донецької області 25.12.2013р. видано відповідні накази.

В подальшому, ухвалами суду від 23.06.2014р. та 21.06.2016р. виправлено описки у судових наказах від 25.12.2013р.

Постановою Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області від 11.07.2016р. відкрито виконавче провадження №51609063 з виконання наказу господарського суду Донецької області №22/6пн від 25.12.2013р.

Згідно акта державного виконавця від 13.03.2017р. виходом на місцевість встановлено, що боржником самостійно проводяться дії по зносу самовільно зайнятої ділянки та вивозу будматеріалів.

17.03.2017р. до органу виконавчої служби надійшла заява ОСОБА_5 про закриття виконавчого провадження у зв'язку зі звільненням земельної ділянки та знесенням самовільно зведених будівель, оскільки земельна ділянка приведена до стану, що існував до порушення.

Листом ВДВС №51609063/1546 від 20.03.2017р. ОСОБА_8 у задоволенні заяви щодо закриття виконавчого провадження було відмовлено, оскільки Актом від 17.03.2017р. зафіксовано, що рішення суду в повному обсязі не виконано: самовільно зайняту земельну ділянку не звільнено, не приведено в придатний до використання стан, оскільки залишено частину будівлі та підлоги, вкритою керамічною плиткою, залишки стін.

28.03.2017р., 12.04.2017р. Вугледарським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області винесено постанови про відкладення проведення виконавчих дій з виконання наказу на підставі заяв ОСОБА_5 до розгляду господарським судом Донецької області її клопотання про визнання наказів №22/6пн від 25.12.2013р., такими, що не підлягають виконанню.

12.04.2017р. ухвалою господарського суду Донецької області відмовлено у задоволенні заяви гр. ОСОБА_5 про визнання наказів господарського суду Донецької області від 25.12.2013р. по справі №22/6пн такими, що не підлягають виконанню, оскільки, не доведено факту виконання наказів шляхом звільнення земельної ділянки від будинку кафе, в тому числі не доведено тотожності первісно придбаного боржниками об'єкту нерухомості за договором купівлі-продажу від 02.09.1997р. з існуючим в теперішній час об'єктом. Вказана ухвала суду отримана ВДВС 05.05.2017р., що стало підставою для відновлення дій з примусового виконання наказу суду.

З посиланням на те, що будівля приведена у первісний стан та на неї зареєстровано право власності, Субєкт підприємницької діяльності ОСОБА_5 26.04.2017р. та 17.05.2017р. зверталась до ВДВС з клопотаннями, в яких просила встановити фактичний стан земельної ділянки, загальною площею 0,0221га, розташованої по АДРЕСА_3, та, за наявності на ділянці нерухомого майна, щодо якого постановлене судове рішення, скласти відповідний акт; закінчити виконавче провадження за наказом.

Листами б/д б/д та №14.24-28-1324/4077 від 18.05.2017р. Вугледарський міський відділ державної виконавчої служби повідомив заявника, що підстави для закриття виконавчого провадження відсутні внаслідок того, що боржник самостійно рішення суду не виконав.

Зазначене стало підставою для звернення до суду зі скаргою на бездіяльність Вугледарського міського відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області в частині не встановлення фактичного стану земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_3 та не закінчення виконавчого провадження за судовими наказами, просить зобов'язати закінчити останнє.

При розгляді вищезазначених вимог, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.

Відповідно до ст.121-2 Господарського процесуального кодексу України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

За приписами ст. 124 Конституції України та ст. 115 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі: Закону) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

За приписами ст. 6 Закону, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст.17 Закону, примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі документи, в тому числі накази господарських судів.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та способом, передбаченим Конституцією та законами України.

Під час розгляду справи було встановлено, що Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_5 та Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_6 набули у власність літнє кафе загальною площею 14,5кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 (договір від 26.11.1996р., договір від 02.09.1997р., рішення Вугледарського міського суду Донецької області від 07.09.2007р. у справі 2-1066 у 2007 році).

В подальшому, технічною інвентаризацією від 14.03.2008р. виявлено самочинну реконструкцію будівлі кафе, згідно якої вбачається, що після укладення договору купівлі-продажу від 02.09.1997р. ОСОБА_5 та ОСОБА_6, самовільно було проведено будівництво (реконструкцію) будівлі кафе без відповідної документації, внаслідок чого загальна площа об'єкту нерухомості склала 107,5 кв.м., а площа забудови - 167,4 кв.м.

Крім того, факт проведеної самовільної реконструкції літнього кафе по АДРЕСА_3 був підтверджений й висновками експертних досліджень, виконаних фахівцями Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз, призначеної в межах даної справи.

Так, висновком № 4468/23 від 07.12.2012р. були визначені технічні характеристики будівлі кафе розташованої за адресою: АДРЕСА_3 станом на 1991р., 1996р. і 1997р. та встановлено належність об'єкта, як нерухомості. Також, було вказано, що у вказаній будівлі була проведена реконструкція.

Зі змісту висновку № 1986/24 від 20.08.2013р., вбачається, що будівля кафе по АДРЕСА_3 була реконструйована (перебудована). Відокремити реконструйовану частину будівлі кафе від основної, яка була придбана на підставі договору купівлі-продажу від 02.09.1997р., укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_10, ОСОБА_5, без нанесення їй (будівлі) шкоди не є можливим.

Враховуючи вказані обставини, керуючись ч.4, абзацом 2 ч.7 ст. 376 Цивільного кодексу України з зауваженням на фактичну відмову відповідачів усунути порушення, суд зобов'язав Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_5 та Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_6 солідарно знести самовільно зведені внаслідок реконструкції будівлі та споруди.

При цьому, суд визнав, що проведена самочинна реконструкція змінила характеристики будівлі літнього кафе. Отриманий в результаті такої реконструкції (здійсненої самочинно, без відповідних дозволів та відповідної проектно-кошторисної документації, без виділення земельної ділянки) об'єкт нерухомості не є об'єктом щодо якого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 первісно мали належне правоволодіння.

Таким чином, судом встановлено, що внаслідок проведення самочинної реконструкції річ, яка існувала первісно та була предметом договорів купівлі-продажу, станом на 29.10.2013р. відсутня. Створений інший об'єкт.

На підставі вищевикладеного, господарським судом Донецької області прийнято рішення від 29.10.2013р. по справі № 22/6пн, яким задоволені позовні вимоги Вугледарської міської ради та зобов'язано: 1) Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_5 (85670, АДРЕСА_2; ІНН НОМЕР_1) звільнити самовільно зайняту земельну ділянку загальною площею 0,0221га, розташовану по АДРЕСА_3, від частини будівлі кафе 50/50, що належить СПД ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 02.09.1997р., шляхом її зносу та вивозу; 2) Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_6 (85670, АДРЕСА_1; ІНН НОМЕР_2) звільнити самовільно зайняту земельну ділянку загальною площею 0,0221га, розташовану по АДРЕСА_3, від частини будівлі кафе 50/50, що належить СПД ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 25.11.1996р., шляхом її зносу та вивозу на користь Вугледарської міської ради (85670, Донецька область, місто Вугледар, вулиця 30-рччя Перемоги, 16, код ЄДРПОУ 2416468); 3) зобов'язати суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_5 (85670, АДРЕСА_2; ІНН НОМЕР_1) та суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_6 (85670, АДРЕСА_1; ІНН НОМЕР_2) знести самовільно зведені внаслідок реконструкції будівлі та споруди.

На виконання зазначеного рішення, господарським судом Донецької області видані накази від 25.12.2013р. у справі №22/6пн.

Як вбачається з наказів господарського суду Донецької області №22/6пн від 25.12.2013р. у редакції, що викладена в ухвалах суду від 23.06.2014р. та від 21.06.2016р., суд зобов'язав Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_5 (85670, АДРЕСА_4; ІНН НОМЕР_1) та Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_6 (85670, АДРЕСА_1; ІНН НОМЕР_2) солідарно звільнити самовільно зайняту земельну ділянку загальною площею 0,0221га, розташовану по АДРЕСА_3 від частини будівлі кафе 50/50, що належить СПД ОСОБА_5 на підставі договору купівлі - продажу від 02.09.1997року, та СПД ОСОБА_6 на підставі договору купівлі - продажу від 26.11.1996р. шляхом її зносу та вивозу на користь Вугледарської міської ради.

Постановою Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області від 11.07.2016р. відкрито виконавче провадження №51609063 з виконання наказу господарського суду Донецької області №22/6пн від 25.12.2013р.

Як було зазначено вище, Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_5 17.03.2017р., 26.04.2017р. та 17.05.2017р. зверталась до ВДВС з клопотаннями, в яких просила встановити фактичний стан земельної ділянки, загальною площею 0,0221га, розташованої по АДРЕСА_3, та, за наявності на ділянці нерухомого майна, щодо якого постановлене судове рішення, скласти відповідний акт; закінчити виконавче провадження за наказом з посиланнями на те, що будівля приведена у первісний стан, шляхом відокремлення реконструйованої частини будівлі кафе від тієї, яка була придбана на підставі договору купівлі-продажу від 02.09.1997р., без нанесення шкоди основній будівлі, що на її думку свідчить про відсутність об'єкту нерухомості, відносно якого прийнято рішення суду.

Крім того, Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_5 вказувала на те, що внаслідок відновлення скаржником стану об'єкту до стану, в якому був початково набутий у власність відповідачів, відбулось внесення відомостей щодо права власності на об'єкт у відповідний реєстр, що підтверджується Технічним паспортом від 04.04.2017р.

Листами №51609063/1546 від 20.03.2017р., б/д б/д та №14.24-28-1324/4077 від 18.05.2017р. Вугледарський міський відділ державної виконавчої служби повідомив заявника, що підстави для закриття виконавчого провадження відсутні внаслідок того, що боржник самостійно рішення суду не виконав. Крім того, Актом від 17.03.2017р. зафіксовано, що самовільно зайняту земельну ділянку не звільнено, не приведено в придатний до використання стан, оскільки залишено частину будівлі та підлоги, вкритою керамічною плиткою, залишки стін.

Враховуючи зазначене, відповідно до ухвали господарського суду Донецької області від 21.06.2016р. у справі №22/6пн судом роз'яснено, що зміст рішення господарського суду Донецької області від 29.10.2013р. у справі №22/6пн, слід розуміти таким, що права позивача відновлюються, як визнанням протиправної поведінки відповідачів, так, і відновленням становища, що існувало до порушення, через примусове звільнення земельної ділянки від будівлі кафе за адресою: АДРЕСА_3 в цілому, шляхом її зносу та вивозу, незалежно від вчинення вказаних дій відповідачів.

Отже, права позивача відновлюються, як визнанням протиправної поведінки відповідачів, так, і відновленням становища, що існувало до порушення, через примусове звільнення земельної ділянки від будівлі кафе в цілому, незалежно від дій відповідачів.

Таким чином, враховуючи зазначені роз'яснення рішення господарського суду Донецької області від 29.10.2013р. у справі №22/6пн, які викладені в ухвалі від 21.06.2016р. по даній справі, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду, що виконання рішення суду здійснюється шляхом звільнення земельної ділянки від будівлі кафе в цілому, незалежно від дій відповідачів.

Дослідивши матеріали справи, вбачається, що за наслідками демонтажних робіт, які були здійснені Суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_5, (на момент звернення до суду з розглядуваною скаргою) залишилась частина будівлі кафе, проте, докази на підтвердження тотожності стану об'єкту, який був початково набутий у власність відповідачів, та існуючим у теперішній час після знесення самовільно зведених споруд скаржником не надані.

За таких обставин, вимога скаржника на бездіяльність Вугледарського міського відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області в частині не встановлення фактичного стану земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_3 правомірно не задоволена господарським судом.

Крім того, що стосується внесення відомостей щодо права власності на об'єкт у відповідний реєстр, що підтверджується Технічним паспортом від 04.04.2017р., виданий Товариством з обмеженою відповідальністю «Агенство оцінки «Грош ціна», внаслідок відновлення скаржником стану об'єкту до стану, в якому, на його думку, був початково набутий у власність відповідачів, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно Правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995р. N56, та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 19.01.1996р. за N31/1056, державній реєстрації підлягали об'єкти нерухомого майна, а не права на них.

Відповідно до Глави 12 Цивільного кодексу УРСР, станом на 1997 рік законодавець не пов'язував виникнення права власності на нерухомість з його державною реєстрацію.

Частиною ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону.

Отже, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними, оскільки на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що нормами вказаного Закону не передбачено обов'язкової ререєстрації в Реєстрі речових прав на нерухоме майно тих прав, які виникли та були зареєстровані у встановленому порядку до 01.01.2013 року, натомість встановлена презумпція дійсності набуття права власності на майно.

Внесення у вказаний реєстр даних щодо вже існуючого права власності, яке виникло та зареєстровано до 2013 року, є правом, а не обов'язком власника.

Згідно ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали, державним реєстратором внесено до реєстру дані щодо наявності права власності на нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу від 02.09.1997р., яке вже було зареєстровано органами БТІ на підставі того ж договору.

Отже, фактично відбулось підтвердження наявності існуючого станом на 02.09.1997р. права власності.

Щодо Технічного паспорту від 04.04.2017р., що виданий Товариством з обмеженою відповідальністю «Агенство оцінки «Грош ціна», на існуючу на момент його складання будівлю загальною площею у 14,1 кв.м., колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом п.58. Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015р. №1127, для державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна у разі, коли в документах, що подаються для такої реєстрації, відсутні відомості про технічні характеристики відповідного об'єкта, також подається технічний паспорт на такий об'єкт.

За бажанням заявника у разі зміни технічних характеристик об'єкта нерухомого майна для державної реєстрації права власності на такий об'єкт може бути подано технічний паспорт, що містить актуальні відомості про технічні характеристики об'єкта, незалежно від наявності таких відомостей в документах, що подаються для відповідної реєстрації. У разі коли зміни технічних характеристик об'єкта нерухомого майна відбулися у зв'язку з проведенням будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення, також подається документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта.

У випадках, передбачених абзацами першим та другим цього пункту, державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав до Державного реєстру прав вносить відомості про об'єкт нерухомого майна відповідно до технічного паспорта на такий об'єкт та документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта.

Як вбачається з Технічного паспорту від 04.04.2017р., що виданий Товариством з обмеженою відповідальністю «Агенство оцінки «Грош ціна», у реєстр внесені дані щодо площі об'єкту нерухомості у розмірі 14,1 кв.м., а не 14,5 кв.м., як зазначено у договорі купівлі-продажу.

Однак, документів, щоб свідчили про підстави змін технічних характеристик об'єкта нерухомого майна додано не було.

Отже, оскільки ідентифікувати обсяг внутрішньої площі приміщення, що було предметом договору, за відсутності технічного паспорту станом на 1997рік не є можливим, тому, не є доведеним факт, що в договорі купівлі-продажу від 26.11.1996р. вказувалась внутрішня площа приміщення, яка співпадає з даними нового технічного паспорту.

При цьому, фактично на час внесення даних до реєстру щодо наявності права власності на предмет договору фактично двічі відбулась самочинна реконструкція об'єкту: первісно відбулось створення іншої речі внаслідок істотної зміни характеристик будівлі літнього кафе з неможливістю відокремлення наслідків самочинної реконструкції від об'єкту, що був предметом договору, факт чого встановлено судом; вдруге - внаслідок начебто відновлення скаржником стану об'єкту до стану, в якому був початково набутий у власність.

Пунктом 45 вказаного Порядку визначено, що для державної реєстрації права власності у зв'язку із зміною суб'єкта такого права в результаті реконструкції об'єкта нерухомого майна, у тому числі в результаті переведення об'єкта нерухомого майна із житлового у нежитловий або навпаки подаються: 1) документ, що посвідчує право власності на об'єкт нерухомого майна до його реконструкції (крім випадків, коли право власності на такий об'єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав); 2) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта; 3) технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна; та інші.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду, що помилковим є ствердження скаржника про встановлення реєстратором факту тотожності існуючого на даний час об'єкту первісно придбаному, шляхом внесення відомостей щодо права власності на нерухоме майно, яке є предметом договору від 02.09.1997р., до Державного реєстру речових прав, оскільки на момент внесення відповідних даних у реєстр такого об'єкту не існувало, що було встановлено рішенням господарського суду Донецької області №22/6пн від 29.10.2013р.

Таким чином, проведення таких реєстраційних дій 04.04.2017р. не є встановленням права власності гр. ОСОБА_5 на об'єкт нерухомості.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що підстави для закриття виконавчого провадження на підставі п.9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» внаслідок добровільного виконання боржником наказу суду, що обумовлюється повним звільненням земельної ділянки, були відсутні, оскільки даний факт спростовано актом від 17.03.2017р., а відновлення скаржником об'єкту до стану, в якому був початково набутий у власність, останнім не доведено.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком господарського суду про відмову у задоволенні скарги Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_5, м. Вугледар Донецької області про: 1) визнання незаконною бездіяльності державного виконавця Вугледарського міського відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області Бойницької О.А. щодо не встановлення фактичного стану земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_3 та не закінчення виконавчого провадження за судовими наказами по справі № 22/6 пн; 2) зобов'язання державного виконавця Вугледарського міського відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області Бойницьку О.А. закінчити виконавче провадження за наказом господарського суду Донецької області № 22/6пн від 25.12.2013р. в редакції від 21.06.2016р.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_5, м. Вугледар Донецької області задоволенню не підлягає, а ухвала господарського суду Донецької області від 06.09.2017р. у справі №22/6пн підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 49, 99, 101, 103, 105, 106, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_5, м.Вугледар Донецької області на ухвалу господарського суду Донецької області від 06.09.2017р. у справі №22/6пн - залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Донецької області від 06.09.2017р. у справі №22/6пн - залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя Е.В. Сгара

Судді Н.В. Будко

О.І. Склярук