ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2017 р. Справа № 926/1835/17

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Юрченка Я.О.

суддів Дубник О.П. Скрипчук О.С.,

за участю секретаря судового засідання Лялька Н.Р.

та представників:

позивача: не зявились;

відповідача: не зявились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Запорізька кондитерська фабрика, вих № 1202 від 04.09.2017

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 24.07.2017 (суддя Бутирський А.А.)

у справі № 926/1835/17

за позовом: Приватного акціонерного товариства Запорізька кондитерська фабрика, м. Запоріжжя

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Корпорація Новус, м. Чернівці

про стягнення 51 073, 40 грн.

У травні 2017 року Публічне акціонерне товариство Запорізька кондитерська фабрика звернулося до Господарського суду Чернівецької з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Корпорація НОВУС про стягнення 51 073, 40 грн заборгованості, з них: 39 448, 92 грн основного боргу, 1 071, 51 грн збитків, заподіяних інфляцією, 266, 00 грн 3 % річних, 2 397, 19 грн пені та 7 889, 78 грн штрафу, що виникли у результаті неналежного виконання відповідачем умов договору поставки № 13 від 28.01.3015.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 24.07.2017 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

При відмові в задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що на товарно-транспортній накладній № Р1653 від 10.02.2017, товарно-транспортній накладній № 692039563 від 10.02.2017, видатковій накладній № 1653 від 10.02.2017 відсутній підпис уповноваженої особи відповідача. Підпис, який міститься на вказаних доказах, вчинений невстановленою особою, повноваження якої не підтверджені. Отже, позивачем не доведено отримання відповідачем товару на суму 39 448, 92 грн, а відтак у відповідача не виникало обовязку оплатити товар.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, просить його скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Зокрема, скаржник зазначає, що для постачання замовленого відповідачем товару позивач скористався послугами транспортної компанії «Рабен України», яке здійснило перевезення до пункту розвантаження, визначеного відповідачем. Вказує, що товар відповідачем було отримано, про що свідчить підписи відповідальної особи ТОВ «Копрорація «Новус» вантажоодержувача (комірника) ОСОБА_1 в ТТН та на видатковій накладній.

Також позивач звертає увагу, що попередні замовлення так само поставлено позивачем та отримано відповідачем, про що свідчать долучені до апеляційної скарги ТТН.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 21.09.2017 апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд спору призначено на 03.10.2017.

В судове засідання 03.10.2017 сторони явку повноважених представників не забезпечили, причини неявки суду не повідомили. Суд вирішив відкласти розгляд справи на 31.10.2017 та витребувати докази, що підтверджують посаду і повноваження ОСОБА_1 на підписання та отримання товару за ТТН та видатковою накладною від 10.02.2017. Відповідача зобовязано надати суду докази відмови від товару за накладною № 1653 від 10.02.2017 та відзив на апеляційну скаргу.

В дане судове засідання сторони явку повноважних представників не забезпечили, причини неявки суду не повідомили, вимог ухвали суду від 03.10.2017 не виконали, в той час, як були повідомлені про розгляд спору належним чином.

Відтак, з огляду на вищевказане, колегія суддів розглядає спір за наявними в матеріалах справи доказах.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення Господарського суду Чернівецької області від 24.07.2017 у справі № 926/1835/17 залишити без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 28.01.2015 сторонами укладено договір № 13 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого позивач брав на себе обовязок постачати, а відповідач зобовязувався приймати та своєчасно оплачувати кондитерські вироби.

У п. 2.1. Договору передбачено, що позивач поставляє товар відповідно до видаткової накладної, яка ним формується відповідно до узгодженої заявки відповідача, переданої по факсу, телефону, електронній пошті тощо.

Згідно з п. 3.5 Договору поставка здійснюється окремими партіями, що відпускаються представникові відповідача, який має довіреність на отримання товарно-матеріальних цінностей на його імя та документ, що засвідчує особу.

Відповідно до п. 7.9 договору повноваження осіб на підписання документів, які мають відношення до договору (зокрема, але не виключно: видаткові накладні, податкові накладні) завіряються печатками чи штампами сторін. Відповідальність за наслідки підписання вказаних документів не уповноваженими особами покладається на сторону, яка скріпила підпис такої особи своєю печаткою чи штампом.

Позивачем надано бланк заявку відповідача, яка не містить дати її формування, ціни товару та не підписана останнім.

Для поставки товару позивач скористався послугами транспортної компанії ТОВ «Рабен Україна», з яким товариство співпрацює на підставі договору транспортно-експедиторського обслуговування.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

На підтвердження поставки та отримання відповідачем товару, позивач долучив до матеріалів справи товарно-транспортну накладну № Р1653 від 10.02.2017, в графі прийняв (відповідальна особа вантажоодержувача) зазначено ОСОБА_1 та підпис, товарно-транспортну накладну № 692039563 від 10.02.2017, графа прийняв (відповідальна особа вантажоодержувача) не заповнена та видаткову накладну № 1653 від 10.02.2017, в якій в графі отримав зазначено - ОСОБА_1 та підпис.

Поряд з цим, матеріали справи не містять документів, що підтверджують повноваження ОСОБА_1 на отримання товарно-матеріальних цінностей в порядку, передбаченому п. 3.5 договору.

Слід зазначити, що перелічені документи в порушення п. 7.9. договору також не містять відтиску печатки чи штампу ТОВ «Корпорація «Новус».

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п.п. 2.4-2.5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо. Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

Слід звернути увагу, що в силу норм Конституції України та процесуального законодавства, тягар доказування обставин покладється на сторону, яка на них посилається.

Відтак, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували підписання первинних бухгалтерських документів уповноваженою на те особою, отримання відповідачем товару на суму 39 448, 92 грн, а відтак у відповідача не виникало обовязку оплатити товар.

Посилання позивача на інші поставки колегія суддів не бере до уваги, оскільки такі підписано не ОСОБА_1, як в даному випадку.

Відповідно до ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 32 ГПК України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оскільки скаржник, у встановленому законом порядку, не подав належних та допустимих доказів, які б з достовірністю підтверджували доводи, викладені в апеляційній скарзі, та обґрунтовували правомірність та підставність заявленного позову, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Чернівецької області відповідає законодавству, матеріалам та дійсним обставинам справи, а тому не вбачає підстав його для зміни чи скасування.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення Господарського суду Чернівецької області від 24.07.2017 у справі № 926/1835/17 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

2. Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покласти на скаржника.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Справу повернути до місцевого господарського суду.

Повна постанова складена 02.11.2017

Головуючий суддя Юрченко Я.О.

Суддя Дубник О.П.

Суддя Скрипчук О.С.