РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2017Справа № 910/17417/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркетсістемс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АМІГО И С"

про зміну умов договору.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - Чамор О.В. (представник за довіреністю).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про внесення змін до Договору поставки від 01.09.2011 № 57-11 у частині порядку розрахунків позивачем за поставлений товар.

Відповідач проти позову заперечує через на недоведеність Позивачем наявності одночасно усіх умов, встановлених ст. 652 ЦК України, для внесення змін у договір, а також відсутністю доказів впливу форс-мажорних обставин у вигляді проведення АТО на сході на можливість виконання Позивачем прийнятих за Договором обов'язків.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте в поданій до суду заяві від 24.10.2017 просив розгляд справи відкласти через зайнятість представника в інших судових засіданнях. Розглянувши вказане клопотання, суд дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність жодними доказами наведених у ньому обставин для відкладення розгляду справи згідно з вимогами ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з чим дана заява задоволенню не підлягає.

Також судом розглянуто та відмовлено в задоволенні клопотання Відповідача від 30.10.2017 про зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи № 905/1776/17, в якій Донецьким апеляційним господарським судом розглядається спір щодо стягнення з Позивача, як покупця, заборгованості за поставлений йому товар, оскільки Відповідач не довів неможливість розгляду даної справи та встановлення в ній фактичних обставин без вирішення вказаної справи № 905/1776/17, а відтак ці справи не є пов'язаними.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Позивачем, як покупцем, та Відповідачем, як постачальником, було укладено Договір поставки від 01.09.2011 № 57-11 (із протоколом розбіжностей та Додатковою угодою).

Позивач зазначив, що наразі існують істотні умови, що унеможливлюють належне виконання позивачем умов Договору, у зв'язку з чим просить внести до нього зміни, а саме до п. 3.4. Договору: «оплата покупцем товару здійснюється за реалізований у торговій мережі покупця товар щомісячними переказами грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника в розмірі не менше 20 % від суми грошового боргу станом на день оплати».

Необхідність внесення таких змін Позивач мотивує проведенням з 14.04.2014 АТО на територіях Донецької і Луганської області (у тому числі в м. Донецьк та м. Луганськ) на підставі Законів України «Про боротьбу з тероризмом» та «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», та на ускладнення у зв'язку з цим здійснення на території проведення АТО підприємницької діяльності та зупинення роботи представництв банківських установ.

Також Позивач посилається на висновок Торгово-промислової палати України (копія залучена до справи) щодо впливу форс-мажорних обставин на можливість своєчасного виконання обов'язків за Договором, погіршення фінансового становища Позивача. Такі обставини виникли після укладення Договору, не могли бути розумно враховані Позивачем при його укладенні та перебувають поза його контролем.

Оскільки направлену Відповідачу заяву про зміну умов Договору із доданою до неї додатковою угодою останній залишив без реагування та задоволення, то керуючись ст. 188 ГК України, ст.ст. 651, 652 ЦК України та Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», Позивач просив суд внести зміни у Договір у примусовому порядку.

За приписами ст. 652 ЦК України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Проте наявність одночасно усіх умов, встановлених ст. 652 ЦК України, Позивачем не доведена.

Суд погоджується з доводами Позивача, що дійсно, у момент укладення Договору сторони виходили з того, що така зміна обставин, яка має місце на даний час в Україні (проведення АТО на сході) не настане, що така зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися, та що із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Щодо того, що виконання Договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору, то суд зазначає, що у даному випадку саме невиконанням умов Договору зі сторони Позивача порушується співвідношення майнових інтересів - зокрема Відповідача, який очікує на отримання оплати за товар, та натомість таке невиконання не позбавило Позивача того, на що він розраховував при укладенні договору, оскільки здійснення розрахунків за Договором не може позбавити Позивача можливості отримати прибуток, вивезти своє майно та отримати передані контрагентами товари, що було зазначено Позивачем в якості прикладів істотного дисбалансу в інтересах сторін.

Одночасно, посилання Позивача на проведення АТО, відмову перевізників надавати послуги з перевезення та збереження цілісності вантажів, відсутність покупців не свідчить про неможливість виконання Позивачем прийнятих за Договором зобов'язань з оплати прийнятого товару, а наявність фінансових труднощів означає те, що вступаючи у договірні відносини, юридична особа несе відповідні комерційні ризики пов'язані із своєю господарською діяльністю.

З огляду на наведене, Позивачем не доведено перед судом належними засобами доказування істотну зміну обставин у розумінні ст. 652 ЦК України, якими сторони керувалися при укладенні Договору, та не доведено наявність одночасно усіх чотирьох умов, встановлених ст. 652 ЦК України, одночасне існування яких є підставою для внесення змін до договору, тому підстави для задоволення позову у суду відсутні.

Судовий збір, за звернення Позивача до суду з даним позовом, відповідно до статті 49 ГПК України покладається на Позивача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 09.11.2017

Суддя Сташків Р.Б.