ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"01" листопада 2017 р. Справа № 924/649/17
Господарський суд Хмельницької області у складі: головуючий суддя Гладій С. В., судді Танасюк О.Є., Виноградова В.В. розглянувши матеріали справи

за позовом публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" м. Київ в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ", м. Київ

до Комунального підприємства "Міськтепловоденергія" м. Кам'янець - Подільський, Хмельницької області

про стягнення 1 845 851,66 грн.

Представники сторін:

позивача: ОСОБА_1 за довіреністю від 28.12.2016р.,

відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю №01-10/7 від 04.01.2017р.

Рішення приймається 01.11.2017р., оскільки в судовому засіданні 19.10.2017р. оголошувалась перерва.

В судовому засіданні відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 1845851,66 грн. з яких 1625211,60грн. основного боргу, 137605,69грн. пені, 15603,91грн. 3% річних, 67430,46грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 17.07.2015р. між сторонами був укладений договір № на транспортування природного газу магістральними трубопроводами, дія якого на підставі ч.2 п.11.1 договору була продовжена в тому числі на 2016 та 2017 роки. На виконання умов вищевказаного договору позивачем було надано відповідачу послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами протягом жовтня 2016р. - травня 2017р., що підтверджується підписаними між сторонами актами наданих послуг. Відповідачем, всупереч умовам договору було лише частково проведено розрахунки за надані йому послуги з транспортування природного газу за вказані періоди. Станом на 03.07.2017р. за відповідачем утворилась заборгованість перед позивачем за січень - травень 2017р. в сумі 1625211,60грн. Крім того, у зв'язку із несвоєчасною оплатою заборгованості, позивач нарахував відповідачу 137605,69грн. пені, 15603,91грн. 3% річних та 67430,46грн. інфляційних втрат.

Представник позивача в судовому засіданні а також в запереченнях на відзив вказує, що відповідачем, всупереч умовам договору, було проведено та проводяться розрахунки з порушенням строків остаточної оплати за надані йому послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, що є свідченням порушення прав та інтересів позивача, як кредитора. При цьому, позивач вказує, що посилання відповідача на відсутність підстав для стягнення з відповідача сум пені та фінансових санкцій передбачених ст. 625 ЦК України та п. 7.3 договору є необґрунтованим, безпідставним та таким, яке фактично спрямовано на перекладення своєї відповідальності за неналежне виконання умов чинного договору на споживачів послуг, які надає відповідач, до правовідносин з якими підприємство позивача не має жодного стосунку.

Разом з тим, позивачем 27.09.2017р. та 30.10.2017р. подано до суду клопотання згідно яких вказано про часткове погашення відповідачем суми основного боргу (797529,61грн. згідно клопотання від 27.09.2017р. та 579919,16грн. відповідно до клопотання від 30.10.2017р.). Враховуючи викладене, просить припинити провадження у справі в частині стягнення 1 377 448,77грн. суми основного боргу.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням часткової сплати, підтримав та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засідання а також у відзиві на позовну заяву заперечує щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних витрат. При цьому вказує, що відносини між сторонами в частині оплати регулюються Порядком розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу, затвердженого постановою КМ України №217 від 18.06.2014р. У відповідності до цього Порядку, кошти, які перебувають на рахунках підприємств теплопостачання автоматично перераховуються на рахунки оператора уповноваженим банком на підставі складених нормативів перерахування коштів та затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг реєстру нормативів. Таким чином, вищевказаним Порядком встановлений зовсім інший порядок оплати вартості послуг з транспортування природного газу. Крім того, він позбавляє відповідача права самостійно розпоряджатися грошовими коштами по відношенню до позивача. Враховуючи викладене, відповідач вказує про відсутність у нього вини за порушення договірних зобов'язань між сторонами.

Крім того, представником відповідача 26.09.2017р. подано до суду клопотання про зменшення належної до стягнення суми пені. В обґрунтування клопотання відповідач вказує, про те, що діяльність відповідача є збитковою, заборгованість населення за надані їм послуги постійно збільшується. Зазначає, що відповідач є єдиним надавачем послуг з холодного та гарячого водопостачання і водовідведення, а також централізованого опалення. Від своєчасності розрахунків фізичних осіб, а також своєчасного погашення заборгованості з різниці в тарифах залежить і своєчасність розрахунків відповідача перед позивачем. До того ж, оплата послуг, які надає відповідач здійснюється на рахунки зі спеціальним режимом використання, кошти на яких списуються в односторонньому порядку на підставі рішень національного регулятора.

Суд під час розгляду матеріалів справи встановив наступне.

17.07.2015р. Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" (далі- газотранспортне підприємство) та Комунальне підприємство "Міськтепловоденергія" (далі-замовник), керуючись Законом України "Про ринок природного газу" уклали договір № транспортування природного газу магістральними трубопроводами (далі - договір), згідно п. 1.1 якого газотранспортне підприємство зобовязується надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій (далі - ГРС), а замовник зобов'язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами договору.

Відповідно до п. 1.2. договору річний плановий обсяг транспортування природного газу (надалі газ) замовника складає 1220,0 тис. куб. м.

Замовник передає газотранспортному підприємству газ в загальному потоці в підтверджених обсягах у пунктах приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи газотранспортного підприємства (п. 2.2. договору).

Газотранспортне підприємство приймає газ від замовника на пунктах приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи та здійснює його транспортування по території України до ГРС, де передає газ замовнику в загальному потоці в газорозподільні мережі (п. 2.4. договору).

Послуги з транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами (далі - акти наданих послуг) (п. 3.1 договору).

Акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством (п.3.4 договору).

Згідно п. 5.1. договору розрахунки за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються за тарифами, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Тарифи, визначені в пункті 5.1 договору, є обов'язковими для сторін з дати набрання ними чинності. Визначена на їх основі вартість послуги буде застосовуватись сторонами при складанні актів наданих послуг та розрахунках за ці послуги згідно з умовами договору (п.5.2. договору).

Розрахунковий період за договором становить один місяць з 9.00 години першого дня місяця до 9.00 години першого дня наступного місяця включно (п. 5.3 договору). Вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг (п.5.4 договору).

Пунктом 5.5. договору передбачено, що оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу.

Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу за відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

У платіжних дорученнях замовник повинен обов'язково вказувати номер договору, дату його підписання та звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата. У випадку, якщо в платіжних дорученнях замовника не зазначено номер договору, дата його підписання, звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата, газотранспортне підприємство зараховує кошти, що надійшли від замовника, у першу чергу як погашення заборгованості за надані послуги з транспортування газу, що виникла перша за часом у попередніх періодах.

Відповідно до п. 5.6 договору, у випадку, якщо замовник є гарантованим постачальником, то замовник здійснює оплату послуг з транспортування газу в місяці, у якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок газотранспортного підприємства в порядку, установленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств, який затверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з врахуванням раніше перерахованих коштів.

Пунктом 5.7 договору встановлено, що у разі надходження коштів від замовника в сумі, що перевищує вартість фактично наданих послуг з транспортування газу у звітному місяці, переплата зараховується газотранспортним підприємством; у разі наявності і за надані послуги - як погашення заборгованості в попередніх місяцях; у разі відсутності заборгованості за надані послуги - як оплата послуг у місяці, наступному за звітним.

Згідно п. 5.8 договору, газотранспортне підприємство і замовник зобов'язуються здійснювати звірку розрахунків щоквартально до двадцять пятого числа першого місяця, наступного за кварталом, на підставі відомостей про фактичну оплату послуг з транспортування газу та актів наданих послуг. Звірка розрахунків оформлюється сторонами актом звірки.

Пунктами 6.3.1, 6.3.2, 6.3.3., 6.3.6. встановлено, що замовник зобов'язується: виконувати умови договору; своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість послуг згідно з умовами договору; оформити надані послуги з транспортування газу актами наданих послуг; підписувати з представниками газотранспортного підприємства акти наданих послуг.

Газотранспортне підприємство і замовник у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язань за договором несуть відповідальність у межах, передбачених законодавством (п.7.1. договору).

Згідно п.7.3 договору, у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Пеня нараховується газотранспортним підприємством протягом шести місяців, що передують моменту пред'явлення газотранспортним підприємством претензій та/або звернення газотранспортного підприємства з позовом до суду (п. 7.4 договору).

Договір укладається на строк до 31 грудня 2015 року, умови цього договору поширюються на відносини між сторонами, які виникли з 01 січня 2015 року (п.11.1 договору). На підставі ст.259 Цивільного кодексу України строк позовної давності за цим договором та по стягненню неустойки (штрафу, пені) встановлюється тривалістю у 3 (три) роки (11.3 договору).

Договір підписаний та скріплений печатками сторін.

10.11.2015р. та 07.11.2016р. між сторонами підписані додаткові угоди №3 та №4 до основного договору у відповідності до яких сторони передбачили, що річний плановий обсяг транспортування природного газу замовника протягом 2016р. складає 440,0 тис. куб. м. а протягом 2017р. - 37221,7 тис. куб. м.

На виконання умов договору ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" протягом жовтня 2016 року - травня 2017р. надало, а Комунальне підприємство "Міськтепловоденергія" отримало послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами згідно актів наданих послуг: №10-16- від 31.10.2016р. на суму 21186,00грн.; №10-16- від 31.10.2016р. на суму 334445,72грн.; №11-16- від 30.11.2016р. на суму 602035,92грн.; №12-16- від 31.12.2016р. на суму 743851,33грн.; №01-17- від 31.01.2017р. на 1085422,14грн., №02-17- від 28.02.2017р., №03-17- від 31.03.2017р. на суму 405028,63грн., №04-17- від 30.04.2017р. на суму 51854,05грн., №05-17- від 31.05.2017р на суму 18787,39грн., №05-17- від 31.05.2017р. на суму 32412,11грн. Акти підписані представниками сторін та скріплені їх печатками.

Довідкою №62559-28.1-215998 від 04.09.2017р. ПАТ „Альфа-банк підтвердив надходження грошових коштів за період з 01.11.2016р. по 31.08.2017р. на рахунок УМГ „Київтрансгаз від КП „Міськтепловоденергія в загальній сумі 2417086,53грн.

Довідкою №15932/10134/2017 від 22.09.2017р. ПАТ АБ "Укргазбанк" повідомив про те, що у період з 01.04.2016р. по 19.09.2017р. на поточний рахунок позивача від відповідача надійшли кошти в сумі 861474,68грн. Додатком №1 до довідки оформлено реєстр платежів за вищевказаний період.

Матеріали справи містять також: картку рахунку, сформовану 11.09.2017р. у відповідності до якої відповідачем в період з 01.10.2016р. по 03.07.2017р. оплачено позивачу за вищевказаним договором 2600250,26грн., заборгованість за договором становить 1583265,25грн.; картку рахунку у відповідності до якої в період з 01.07.2017р. по 08.09.2017р. відповідачем проведено оплату за спірним договором в сумі 793758,15грн., заборгованість за вказаний період становить 790234,10грн.; картку - рахунку згідно якої станом на 31.10.2017р. заборгованість відповідача перед позивачем становить 206138,15грн.; довідку позивача згідно якої в період з 01.04.2017р. по 06.09.2017р. відповідач сплатив позивачу 858279,48грн. а також містять виписки по рахунку позивача.

Відповідач на підтвердження часткової оплати наданих послуг, подав в матеріали справи платіжні доручення: №21421 від 28.07.2017р. на суму 176837,65грн., №21365 від 25.07.2017р. на суму 51854,05грн., №19446 від 16.03.2017р. на суму 100000,00грн., №19318 від 09.03.2017р. на суму 190000,00грн., №18846 від 13.02.2017р. - 485277,50 грн., №16742 від 13.10.2016р. - 22829,70грн., №18217 від 29.12.2016р. на суму 35000,00грн., №18076 від 26.12.2016р. на суму 178814,00грн., №18075 від 26.12.2016р. на суму 21186,00грн., №17933 від 22.12.2016р. на суму 400000,00грн., №16937 від 31.10.2016р. на суму 87000,00грн. Крім того, подав виписки по рахунку станом на 20.09.2017р.

Крім того, відповідач подав в матеріали справи: довідку Кам'янець-Подільського міського відділу ДВС від 25.09.2017р. згідно якої вказано про 860 виконавчих проваджень про стягнення заборгованості з фізичних осіб на користь відповідача; лист відділу ДВС від 12.01.2017р.; постанову про відкриття виконавчого провадження від 12.01.207р. у відповідності до якої підлягають стягненню з відповідача 426186,11грн.; оборотно - сальдову відомість по рахунку 631 за 25.09.2017р.; розрахунок обсягу заборгованості за минулі періоди з різниці в тарифах на послуги з централізованого теплопостачання, водопостачання, водовідведення, що надані населенню відповідачем у відповідності до якої станом на 01.08.2017р. заборгованість становить 85150720,17; довідку відповідача від 25.09.2017р. згідно якої станом на 25.09.2017р. рахується наступна заборгованість: кредиторська заборгованість за отримані товари (роботи, послуги) на загальну суму 85889,3 тис. грн., дебіторська заборгованість бюджету перед підприємством по різниці в тарифах на послуги з централізованого теплопостачання, водовідведення та водопостачання в сумі 85150,7 тис. грн., дебіторська заборгованість населення перед підприємством в сумі 15703,5 тис. грн.; а також подав аудиторський висновок щодо фінансової звітності КП "Міськтепловоденергія" Кам'янець-Подільської міської ради за період з 01.01.2016р. по 31.12.2016р.; баланс (звіт про фінансовий стан) відповідача на 31.12.2016р., звіт про фінансові результати (сукупний дохід) за 2016р., звіт про рух грошових коштів (за прямим методом) за 2016р., звіт про власний капітал відповідача за 2016 рік.

Враховуючи, що відповідачем здійснювалась оплата поставленого газу не в повному обсязі та не у строки визначені договором, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, суд враховує наступне:

Згідно ст.173 ГК України господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

За статтею 175 ГК України майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до норм ст. 509 ЦК України в силу зобовязання боржник зобовязаний вчинити на користь кредитора певну дію, в тому числі сплатити борг, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку, тобто сплати боргу.

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язань або їх зміна не допускається.

Згідно ст. 901, ст.903 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

З матеріалів справи вбачається, що господарські відносини між сторонами виникли на підставі договору № на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 17.07.2015р., при цьому на виконання умов договору позивачем було надано за жовтень 2016р. - травень 2017р. послуги з транспортування газу, а відповідачем їх прийнято, що підтверджується відповідними актами наданих послуг.

Пунктом 5.5. договору передбачено, що оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Таким чином, відповідач зобов'язаний був провести остаточний розрахунок в наступні строки:

- за послуги, отримані в жовтні 2016 року - до 20 листопада 2016 року;

- за послуги, отримані в листопаді 2016 року - до 20 грудня 2016 року;

- за послуги, отримані в грудні 2016 року - до 20 січня 2017 року;

- за послуги, отримані в січні 2017 року - до 20 лютого 2017 року;

- за послуги, отримані в лютому 2017 року - до 20 березня 2017 року;

- за послуги, отримані в березні 2017 року - до 20 квітня 2017 року;

- за послуги, отримані в квітні 2017 року - до 20 травня 2017 року;

- за послуги отримані в травні 2017 року - до 20 червня 2017року.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов'язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд встановив, що відповідач в повному обсязі не виконав свої договірні зобов'язання щодо оплати послуг транспортування, допустивши порушення умов договору № від 17.07.2015р. Відповідач лише частково розрахувався за надані послуги з транспортування газу, що підтверджується довідками ПАТ „Альфа-банк та ПАТ АБ "Укргазбанк", платіжними дорученнями №21421 від 28.07.2017р., №21365 від 25.07.2017р., №19446 від 16.03.2017р., №19318 від 09.03.2017р., №18846 від 13.02.2017р., №16742 від 13.10.2016р., №18217 від 29.12.2016р., №18076 від 26.12.2016р., №18075 від 26.12.2016р., №17933 від 22.12.2016р., №16937 від 31.10.2016р. а також виписками по рахунку.

Залишок заборгованості за вищевказаним договором, на час звернення до суду із даним позовом становив 1 580 211,60 грн., що також не заперечувалось відповідачем.

Разом з тим, судом враховується, що після порушення по справі, відповідачем було сплачено на користь позивача частину заборгованості за договором в сумі 1377448,77грн. що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками та не заперечується позивачем (враховуючи заяви про припинення провадження у справі, де вказано, що станом на 29.10.2017р. відповідачем сплачено 1377448,77грн.) Крім того, судом враховується, що згідно картки рахунку :631 за 04.07.2017р.-31.10.2017р. станом на 31.10.2017р. залишок заборгованості відповідача перед позивачем за договором становить 206138,15грн.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

При цьому, п. 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Враховуючи зазначене, провадження у справі в частині стягнення 1 374 073,45грн. основного боргу підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Крім того, судом враховується, що в прохальній частині позовної заяви позивачем вказано суму заборгованості за березень 2017р. в розмірі 450028,63грн., однак як вбачається із мотивувальної частини позовної заяви та акта наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами №03-17- від 31.03.2017р., вартість таких послуг за березень 2017р. становить 405028,63грн., у зв'язку із чим у стягненні 45000,00грн. основного боргу слід відмовити, у зв'язку з їх безпідставністю.

За таких обставин, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу підлягають задоволенню в сумі 206138,15грн.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 230 ГК України, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Пунктом 4 ст. 231 ГК України передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою ст. 551 ЦК України визначено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно п.7.3 договору, у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Пеня нараховується газотранспортним підприємством протягом шести місяців, що передують моменту пред'явлення газотранспортним підприємством претензій та/або звернення газотранспортного підприємства з позовом до суду (п. 7.4 договору).

Враховуючи вищевикладене, позивач заявив до стягнення пеню в розмірі 137605,69грн. за простроченими платежами: за жовтень 2016р. за період з 21.11.2016р. по 22.12.2016р., за листопад 2016р. за період з 21.12.2016р. по 29.12.2016р., за грудень за період з 21.01.2017р. по 13.02.2017р., за січень 2017р. з 21.02.2017р. по 03.07.2017р., за лютий 2017р. за період з 21.03.17р. по 03.07.2017р., за березень 2017р. за період з 21.04.17р. по 03.07.2017р., за квітень 2017р. за період з 21.05.17р. по 03.07.17р. та за травень 2017р. за період з 21.06.17р. по 03.07.17р.

Перевіряючи правомірність нарахування пені, судом приймається до уваги, що згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як зазначено в пункті 2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" № 14 від 17.12.2013р. щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Одним із загальних принципів цивільного законодавства є принцип свободи договору, який закріплений статтями 3 та 627 Цивільного кодексу України. Свобода договору включає й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов'язки учасників.

Відповідно до статті 6 Цивільного Кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Отже, за змістом вказаних статей сторони не можуть змінювати в договорі на власний розсуд ті умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Тобто, за висновками суду, визначений умовами пункту 7.4 Договору порядок нарахування неустойки протягом шести місяців, що передують моменту звернення з вимогою, претензією, позовом, не відповідає приписам чинного законодавства щодо визначення початку перебігу строку нарахування пені та, окрім того, вказані умови не дають іншого (більшого або меншого) визначення тривалості періоду нарахування пені, ніж передбачений положеннями ст. 232 Господарського кодексу України та Постановою ВГСУ №14, а тому нарахування пені за Договором повинно здійснюватись виключно у визначеному господарським законодавством загальному порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд здійснив перерахунок заявленої до стягнення суми пені та встановив, що позивачем правомірно заявлено до стягнення лише 86960,56грн. Отже, позивач безпідставно заявив до стягнення пеню в розмірі 50645,13грн.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.83 ГПК України господарський суд має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Частиною 3 ст.551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Зазначена стаття кореспондується зі ст.233 ГК України, яка визначає, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно п. 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011р. №18 вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Отже, питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з'ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач здійснює заходи щодо погашення заборгованості перед позивачем за договором № від 17.07.2017р. Згідно балансів та звітів наданих відповідачем, діяльність останнього є збитковою. Порушення відповідачем строків оплати були незначними, а заявлений до стягнення розмір пені є неспіврозмірним із наслідками, заподіяними порушенням відповідачем умов договору.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що є підстави для зменшення розміру заявленої позивачем до стягнення пені до 43480,28 грн. В частині позовних вимог про стягнення 43480,28 грн. пені суд відмовляє.

Щодо заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних, то судом враховується наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив до стягнення 15603,91грн. 3% річних.

При перерахунку заявлених до стягнення 3 % річних, суд встановив, що правомірними є нарахування лише 15330,21грн. У стягненні 273,70грн. слід відмовити у зв'язку із безпідставним збільшенням позивачем суми основної заборгованості за березень 2017 року.

Крім того, посилаючись на ст. 625 ЦК України, позивач заявив до стягнення 67460,46грн. інфляційних втрат, при цьому на заборгованість за жовтень 2016р. (210321,28грн.) за період 21.11.16р. - 22.12.16р.; на заборгованість за січень 2017р. (1003695,85грн.) за період з 21.02.17р. по 03.07.17р.; на заборгованість за лютий 2017р. (860078,68грн.) за період з 21.03.17р. по 03.07.17р.; а також на заборгованість за березень 2017р. (450028,63грн.) за період з 21.04.2017р. по 03.07.2017р.

Суд враховує, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.3.2 постанови Пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

При визначені розміру інфляційних втрат позивачем безпідставно було збільшено суму основної заборгованості за березень 2017 року.

Зважаючи на викладене, суд провів перерахунок та встановив, що позивач правомірно заявив до стягнення лише 59139,45 грн. інфляційних втрат. У стягненні 8291,01 грн. слід відмовити, оскільки період їх нарахування складає менше одного місяця та в зв'язку з безпідставним збільшенням суми боргу за березень 2017р.

Таким чином, позовні вимоги публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" м. Київ в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" підлягають задоволенню в сумі 206138,15грн. основного боргу, 43480,28грн. пені, 15330,21грн. 3% річних та 59139,45грн. інфляційних втрат. У стягненні 45000,00грн. основного боргу, 94125,41грн. пені, 273,70грн. 3% річних та 8291,01грн. інфляційних втрат слід відмовити.

Доводи відповідача щодо відсутності його вини за порушення договірних зобов'язань, оскільки в останнього відсутня можливість самостійно розпоряджатися грошовими коштами по відношенню до позивача, судом до уваги не приймаються, оскільки в силу ч. 1 ст. 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 1, 45, 47, 12, 33, 34, 44, 49, п. 1.1. ст. 80, 82, 83, 84, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" м. Київ в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ", м. Київ до Комунального підприємства "Міськтепловоденергія" м. Кам'янець - Подільський, Хмельницької області про стягнення 1 845 851,66 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Міськтепловоденергія" (32300, Хмельницька обл., м. Кам'янець - Подільський, вул. Тімірязєва, буд. 123, ідентифікаційний код 36588183) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" ПАТ "Укртрансгаз" (03065, м. Київ, проспект Космонавта Комарова, буд. 44, ідентифікаційний код 23517243) 206138,15грн. (двісті шість тисяч сто тридцять вісім гривень 15коп.) основного боргу, 43480,28грн. (сорок три тисячі чотириста вісімдесят гривень 28 коп.) пені, 15330,21грн. (п'ятнадцять тисяч триста тридцять гривень 21 коп.) 3% річних, 59139,45грн. (п'ятдесят дев'ять тисяч сто тридцять дев'ять гривень 45 коп.) інфляційних втрат, 5513,52грн. (п'ять тисяч п'ятсот тринадцять гривень 52 коп.) витрат на оплату судового збору.

Видати наказ.

Провадження у справі в частині стягнення 1374073,45 грн. основного боргу припинити.

У стягненні 45000,00грн. основного боргу, 94125,41грн. пені, 273,70грн. 3% річних та 8291,01грн. інфляційних втрат відмовити.

Повне рішення складено 06.11.2017р.

Головуючий суддя С.В. Гладій

Суддя О.Є. Танасюк

Суддя В.В. Виноградова

Віддрук. 4 прим. :

1 - до справи,

2,3 - позивачу,(01021, м. Київ, Кловський узвіз 9/1, та м. Київ, просп. Космонавта Комарова,44),

4 - відповідачу (м. Кам'янець - Подільський, вул. Тімірязєва,123)