КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2017 р. Справа№ 910/15182/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Руденко М.А.

Дідиченко М.А.

за участю представників:

від позивача - представник не прибув;

від відповідача - Кірсік С.В., довіреність №115D/2017 від 30.03.2017,

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.09.2017 у справі №910/15182/17 (суддя Чинчин О.В.) за позовом приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" до публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" про стягнення страхового відшкодування в розмірі 2 007 грн. 93 коп.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" про стягнення страхового відшкодування в розмірі 2 007 грн. 93 коп.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.09.2017 у справі №910/15182/17 позов задоволено повністю.

При ухваленні даного рішення, суд першої інстанції виходив з доведеності факту заподіяння шкоди водієм автомобіля "Мерседес", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, цивільно-правова відповідальність власника якого на момент виникнення ДТП була застрахована ПАТ "Страхова компанія "Універсальна".

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 25.09.2017 у справі №910/15182/17 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що спір у даній справі виник саме з неправильних дій позивача, оскільки останній до відповідача з вимогою про сплату страхового відшкодування не звертався.

Також, апелянт зазначає, що його не було повідомлено про заміну кредитора.

Представник апелянта - відповідача у справі в судовому засіданні 06.11.2017 підтримав вимоги за апеляційною скаргою.

Представник позивача в судове засідання не прибув, проте надіслав на адресу суду лист про розгляд справи за його відсутності.

Також, у вказаному листі зазначено, що позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між приватним акціонерним товариством "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" (Страховик) та ОСОБА_3 (Страхувальник) 17 вересня 2014 року укладено Договір страхування транспортного засобу на умовах програми "Прем'єр - форте" СТД №3286896, предметом якого є страхування транспортного засобу "Фольксваген", державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

У м. Києві по вул. Артема 11.09.2015 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Фольксваген", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу "Мерседес", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований автомобіль "Фольксваген", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що підтверджується Довідкою про пошкодження транспортних засобів.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.11.2015 року у справі №761/29158/15-п ОСОБА_4, водія транспортного засобу "Мерседес", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу у розмірі 340 грн.

Згідно Звіту суб'єкту оціночної діяльності №07/09/15 матеріальний збиток, завданий власнику автомобілю "Фольксваген", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 3 495 грн. 76 коп.

Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 виставлено рахунок на оплату №ПП-00000479 від 18.09.2015 року на ремонт транспортного засобу "Фольксваген", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 на суму 3 517 грн. 93 коп.

Відповідно до Страхового акту №1140/10 від 21.09.2015 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування Страхувальнику в розмірі 2 517 грн. 93 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 16382 від 23.09.2015 року.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "Мерседес", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, на момент скоєння ДТП була застрахована у публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" на підставі Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/8395550, розмір франшизи згідно з вказаним Полісом складає 510 гривень 00 копійок (відповідно до інформації наданої МТСБУ на запит суду першої інстанції).

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідач, як страховик особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, зобов'язаний відшкодувати суму матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, розмір якої становить 2 007 грн. 93 коп. відповідно до встановлених Полісом № АІ/8395550 лімітів відшкодування по майну та франшизи.

Судом першої інстанції було задоволено позов.

Колегія суддів вважає обґрунтованим такий висновок, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. При цьому, страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору, і не може перевищувати розміру реальних збитків (втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права). Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Такими законами, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить, що до страховика за договором майнового страхування (позивача у справі) після виплати страхового відшкодування потерпілій особі у межах фактичних витрат, які не можуть перевищувати розміру реальних збитків, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, позивач - ПрАТ "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА", виплативши страхове відшкодування потерпілому за договором майнового страхування (2 517, 93 грн.), отримало від останнього права кредитора до ПАТ "Страхова компанія "Універсальна", яке застрахувало цивільно-правову відповідальність власника автомобіля "Мерседес", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, перед третіми особами за шкоду, завдану внаслідок експлуатації цього транспортного засобу.

Таким чином, у спірному зобов'язанні відбулася заміна кредитора - страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду України від 04.11.2014 у справі №3-165гс14 позивач отримує право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не зобов'язаний звертатися до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплатити матеріальне відшкодування. Відповідно до зазначених законодавчих приписів позивач може реалізувати своє право шляхом подання позову до суду.

Крім цього, рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 №15-рп/2002 визначає, що положення частини другої статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами.

За наведених обставин, не звернення до відповідача з вимогою не позбавляє позивача пред'явити її шляхом подання позову до суду.

Отже, доводи апелянта про те, що спір виник саме з неправильних дій позивача, на якого відповідно має бути покладено судовий збір за подання позовної заяви, є необґрунтованими.

В контексті наведених доводів слід зазначити, що відповідач міг сплатити заявлену до стягнення суму до прийняття рішення, чим спір було б вичерпано з відповідними процесуальними наслідками.

Крім цього, посилання апелянта на неповідомлення його щодо заміни кредитора підставою для звільнення від відповідальності у вигляді відшкодування страхової суми позивачу бути не може, з огляду на наступне.

Згідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Отже, вказаною нормою передбачено лише один наслідок неповідомлення боржника про заміну кредитора - виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові буде вважатися належним виконанням.

Апелянт доказів виплати страхового відшкодування саме потерпілій особі - первісному кредитору не надав, а тому, оскільки неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від виконання своїх зобов'язань, наведені доводи відповідача підставою для відмови у задоволенні позову бути не можуть.

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування у розмірі 2 007 грн. 93 коп. (2 517, 93 грн. - сплачена позивачем сума потеплілій особі - 510 - франшиза), а також судового збору за подання позовної заяви.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 25.09.2017 у справі №910/15182/17 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.

3. Матеріали справи №910/15182/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку та строки.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Руденко

М.А. Дідиченко