ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року Справа № 904/3986/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддівМачульського Г.М. (доповідача), Коробенка Г.П., Кравчука Г.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Промислові технології металів"
на постановуДніпропетровського апеляційного господарського суду
від13.07.2017
у справі№904/3986/17
Господарського судуДніпропетровської області
за позовомДочірнього підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атоменергомаш"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Промислові технології металів"
простягнення суми,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись в суд з даним позовом, Дочірнє підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атоменергомаш" (далі - позивач) просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові технології металів" (далі - відповідач) пеню в розмірі 123 213,00 грн., штраф в розмірі 112 560,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору, несвоєчасно поставив продукцію, у зв'язку з чим позивач нарахував відповідачу пеню та штраф, передбачені умовами договору.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2017 (суддя Васильєв О.Ю.), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.07.2017 (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Дармін М.О., судді Березкіна О.В., Іванов О.Г.), позов задоволено частково, стягнуто з відповідача 118 690,50 грн. пені, 112 560,00 грн. штрафу, 3 468,76 грн. судового збору, в іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач просить змінити вищевказані судові рішення щодо стягнення пені та штрафу та прийняти нове рішення, яким зменшити штрафні санкції на 70 %, посилаючись на порушення і неправильне застосування судами норм процесуального та матеріального права.

Учасники судового процесу відповідно до приписів статті 1114 Господарського процесуального кодексу України належним чином повідомлялися про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак не використали наданого законом процесуального права на участь своїх представників у судовому засіданні, що не перешкоджає розгляду касаційної скарги.

Разом з тим, у засідання суду касаційної інстанції з'явилася фізична особа ОСОБА_4, заявивши що уповноважена представляти у суді інтереси відповідача, надавши на підтвердження своїх повноважень довіреність від 24.07.2017, видану від імені відповідача.

Однак, 30.09.2016 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" № 1401-VІІІ від 02.06.2016 (далі - Закон № 1401).

За приписами частини третьої статті 1312 Конституції України (в редакції Закону № 1401) виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Згідно з підпунктом 11 пункту 161 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України (в редакції Закону № 1401) таке представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 1311 та статті 1312 цієї Конституції у судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року виключно прокурорами або адвокатами, а представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.

При цьому, згідно цієї норми представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності даним Законом, здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

Із наведених положень підпункту 11 пункту 161 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України (в редакції Закону № 1401) вбачається, що під касаційними судами розумітєься, зокрема і Вищий господарський суд України, оскільки відповідно до положень статей 17 та 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016, Верховний Суд діє як суд касаційної інстанції, а у випадках, передбачених процесуальним законом, - як суд першої або апеляційної інстанції.

Таким чином до утворення Верховного Суду повноваження касаційної інстанції здійснюють вищі спеціалізовані суди, зокрема і Вищий господарський суд України, на який поширюються приписи Конституції України (в редакції Закону № 1401) щодо здійснення представництва у Вищому господарському суді України, як суді касаційної інстанції, виключно прокурорами або адвокатами.

Разом з тим провадження у даній справі було розпочато 03.04.2017, тобто після набрання чинності вказаним Законом № 1401.

Статтею 8 Конституції України встановлено, що Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Отже із 01.01.2017 у Вищому господарському суді України, як суді касаційної інстанції, представництво сторін із даної справи має здійснюватися адвокатами, оскільки провадження з даної справи в суді першої інстанції було розпочате після 30.09.2016, а саме - 03.04.2017.

Відповідно до положень статті 28 частини 7-ї ГПК України повноваження адвоката як представника мають посвідчуватися або ордером, або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором. До ордера обов'язково додається витяг з договору, у якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. Витяг засвідчується підписом сторін договору.

Отже в силу приписів наведених норм права повноваження у суді касаційної інстанції мають підтверджуватися або ордером, до якого обов'язково додається витяг з договору, у якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій, або договором.

Оскільки вказаних документів суду касаційної інстанції не надано, фізична особа ОСОБА_4 не уповноважена представляти у суді інтереси відповідача.

Переглянувши у касаційному порядку оскаржені судові рішення, колегія суддів Вищого господарського суду України, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, виходить з наступного.

Відповідно до приписів статті 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, а згідно статті 11111 ч.2 п.4 цього кодексу у постанові суду касаційної інстанції мають бути зазначені стислий виклад суті рішення місцевого господарського суду, рішення, постанови апеляційного господарського суду.

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, своє рішення про часткове задоволення позову мотивував тим, що нарахування позивачем штрафу, є правомірним та відповідає вимогам законодавства, а в частині пені суд здійснив її перерахунок та стягнув частково, оскільки позивачем невірно було зазначено період закінчення нарахування пені за відповідними накладними.

У касаційній скарзі відповідач посилається на те, що якщо розмір збитків позивача дорівнює нулю, то штрафні санкції розмір яких більше нуля підлягають зменшенню.

Підстави для скасування судових рішень відсутні з огляду на наступне.

Як вбачається із встановлених судами обставин справи, поставку товару на виконання умов укладеного між сторонами договору поставки № 20/05/02 від 04.01.2016, відповідач здійснив з порушенням строку обумовленого сторонами у п.1.1 договору, а саме: 16.06.2016 відповідач за видатковою накладною №РН-0000007 поставив позивачу товар на загальну суму 502 500, 00 грн., у зв'язку з чим прострочка поставки товару за даною накладною складала 31 день; 21.07.2016 відповідач за видатковою накладною №РН-0000008 здійснив поставку позивачу товару на загальну суму 502 500, 00 грн., у зв'язку з чим прострочка поставки товару за цією накладною складала 66 днів; 09.09.2016 відповідач за видатковою накладною №РН-0000009 поставив позивачу товар на загальну суму 603 000, 00 грн., у зв'язку з чим прострочка поставки товару за накладною складала 116 днів.

Вказані обставини відповідачем у касаційній скарзі не оспорюються.

Також встановлено, що за умовами пункту 7.2 договору за порушення вказаних в даному договорі строків поставки постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості несвоєчасно поставленої продукції за кожен день прострочення, а у випадку, якщо прострочення поставки складає більше 30 днів, постачальник додатково сплачує покупцю штраф у розмірі 7 % вказаної вартості.

Згідно приписів частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже доводи, викладені у касаційній скарзі про те, що у випадку коли розмір збитків дорівнює нулю, то розмір санкцій, які становлять суму більше нуля, підлягають зменшенню, не ґрунтуються на наведеній нормі права, оскільки саме у разі перевищення розміру збитків розмір неустойки може бути зменшений, а відповідачем не доводилось і судами не встановлено, що мало місце перевищення збитків, при цьому не вбачається, що відсутність збитків є безумовною підставою для зменшення розміру неустойки.

Оскільки судами обох інстанцій не встановлено обставин, за яких розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, а відповідач у касаційній скарзі висновків судів у цій частині не спростував, та враховуючи приписи статті 1117 Господарського процесуального кодексу України про те, що касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації"), у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації", повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже вказані рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у даній справі як джерело права.

За вказаних обставин оскільки фундаментальних порушень не встановлено, підстав для скасування оскаржених рішень немає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 п.1, 11111 Господарського процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові технології металів" залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.07.2017 у справі Господарського суду Дніпропетровської області №904/3986/17, залишити без змін.

Головуючий суддя Г.М. Мачульський

Судді Г.П. Коробенко

Г.А. Кравчук