ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2017 року Справа № 5017/1777/2012

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Вовк І.В. (головуючий, доповідач),
Грек Б.М., Студенець В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 31.07.2017 року та ухвалу господарського суду Одеської області від 05.07.2017 року щодо поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання у справі № 5017/1777/2012 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" до товариства з обмеженою відповідальністю "Узбережжя-сервіс" про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Одеської області від 28.08.2012 року у даній справі позов задоволено, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Узбережжя-Сервіс" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "Інфоксводоканал" заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення у сумі 27807,53 грн., витрати зі сплати судового збору на суму 1609,50 грн.

На виконання даного рішення, господарським судом Одеської області 14.09.2012 року видано відповідний наказ.

У травні 2017 року стягувач (позивач) звернулось до господарського суду Одеської області із клопотанням про поновлення пропущеного строку на пред'явлення наказу до виконання та про видачу дубліката наказу господарського суду в якому просило видати дублікат наказу господарського суду Одеської області від 14.09.2012 року у справі №5017/1777/2012 та поновити пропущений строк для пред'явлення його до виконання.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.07.2017 року (суддя Никифорчук М.І.) в задоволенні заяви стягувача про поновлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 31.07.2017 року (судді: Аленін О.Ю., Жеков В.І., Лавриненко Л.В.) ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі стягувач вважає, що судами попередніх інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права, і тому просить прийняті ними судові рішення скасувати, позов задовольнити.

Відзив на касаційну скаргу від боржника до суду не надходив.

Заслухавши пояснення представника стягувача, дослідивши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та прийняті в ній судові рішення, суд касаційної інстанції вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на підставі рішення господарського суду Одеської області від 28.08.2012 року та виданого на його виконання наказу від 14.09.2012 року, звернувся 15.02.2013 року до відділу Державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Головного управління юстиції в Одеській області з заявою про відкриття виконавчого провадження, про що свідчить відповідна відмітка відділу ДВС на примірнику заяви про відкриття виконавчого провадження філії "Інфоксводоканал".

20.03.2013 року головним державним виконавцем ВДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області Захаровою Б.Ю. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження (ВП №36719313).

За постановою державної виконавчої служби від 22.05.2015 року виконавчий документ, а саме наказ № 5017/1777 виданий 14.09.2012 року господарським судом Одеської області, повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження".

Стягувачем було направлено заяву до Овідіопольського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області із запитом про хід виконавчого провадження, на яку 07.03.2017 року було отримано відповідь про те, що зазначений судовий наказ на виконанні не перебуває, а також копію постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 22.05.2013 року на підставі п. 2 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження".

На підставі чого стягувач звернувся до господарського суду із заявою від 25.05.2017 року про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку його пред'явлення до виконання.

Предметом даного судового розгляду є вимога стягувача про поновлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання у зв'язку з поважними причинами його пропуску.

Висновок судів попередніх інстанцій про відмову у задоволені заяви про поновлення строку пред'явлення виконавчого документа (наказу господарського суду Одеської області від 14.09.2012 року) до виконання обґрунтовано тим, що заявником не вказано обставин та не надано належних доказів, які б обґрунтовували поважність пропущеного строку пред'явлення судового наказу до виконання.

Проте висновки судів обох інстанцій є передчасними, враховуючи наступне.

За вимогами ст. 119 ГПК України у разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено.

Заява про відновлення пропущеного строку подається до господарського суду, який прийняв судове рішення. Заява розглядається у засіданні господарського суду, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач і боржник. Неявка боржника і стягувача у судове засідання не є перешкодою для розгляду заяви.

Частиною 1 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження", який діяв на момент повернення виконавчого документа стягувачу, визначено, що наказ господарського суду може бути пред'явлений до виконання протягом року. Зазначений строк встановлюється з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Статтею 23 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема, пред'явленням виконавчого документа до виконання.

Стягувачем вчасно було пред'явлено до виконання, про що свідчить винесення 20.03.2013 року головним державним виконавцем ВДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області Захаровою Б.Ю. постанови про відкриття виконавчого провадження (ВП №36719313).

Пунктом 2 частини 1 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено повернення виконавчого документа, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково стягувачу у разі, якщо, зокрема, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом (ч. 4 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з ч. 2 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт.

За наявною у матеріалах справи постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві від 22.05.2013 року на підставі п. 2 ч.1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" державною виконавчою службою виконавчий документ повернуто стягувачу, однак стягувач заперечує отримання зазначеної постанови та виконавчого документа.

Водночас, за ч. 1 ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Втім, попередні судові інстанції, всупереч вимогам ст. 43 ГПК України, не з'ясували якими доказами підтверджуються обставини направлення державною виконавчою службою постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, та не надали їм належної правової оцінки.

Крім того, судами не перевірено обставин дотримання державним виконавцем порядку, передбаченого ч. 2 ч. 2 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" для засвідчення підстав повернення виконавчого документа стягувачу.

При цьому для повного та всебічного з'ясування зазначених обставин суду слід було обговорити питання залучення відділу Державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Головного управління юстиції в Одеській області до участі у справі.

Отже, висновки судів обох інстанцій про недоведеність стягувачем пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з поважних причин зроблено в порушення вимог ст.ст. 47, 43 ГПК України без обговорення та всебічного і об'єктивного розгляду усіх обставин справи в їх сукупності у відповідності до закону.

За таких обставин, прийняті судові рішення не можна визнати законними й обґрунтованими, і тому вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати викладене і вирішити спір з дотриманням вимог закону.

З огляду наведеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 31.07.2017 року та ухвалу господарського суду Одеської області від 05.07.2017 року скасувати, і справу № 5017/1777/2012 передати на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі.

Головуючий суддя І.Вовк

Судді Б.Грек

В.Студенець