ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"30" жовтня 2017 р. Справа № 922/5243/13

вх. № 225

Суддя господарського суду: Лаврова Л.С.

при секретарі судового засідання: Пунтус Д.А.

розглянувши скаргу на бездіяльність органу ДВС по справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз", м.Київ

до ТОВ "Українська нафто-газова компанія", м.Харків

про стягнення коштів

за участю Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області

за участю представників:

стягувача ОСОБА_1 за дов. №2-403 від 28.12.2016 р.,

боржника не зявився,

органу ДВС не зявився.

ВСТАНОВИВ:

Господарський суд рішенням у справі за № 922/5243/14 від 28.01.2014 року стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська нафто-газова компанія" (61050, м. Харків, вул. Б.Хмельницького, 24, п/р 253 в ПАТ "Реал Банк", МФО 351588) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Коловський узвіз, 9/1, п/р 3002 в ПАТ "КБ "Надра", МФО 380764) суму основного боргу - 4821073,65 грн., пеню - 177754,23 грн, 7% штрафу - 463839,01 грн., 3% річних - 40212,76 грн., інфляційні витрати - 19284,29 грн. та судовий збір - 68820 грн.

На виконання рішення суду 11.02.2014 року видано наказ для примусового стягнення.

19.08.2017 року до суду звернулось Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" (скаржник) та просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управлення ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області щодо виконання рішення господарського суду Харківської області від 28.01.2014 року.

- зобовязати Відділ примусового виконання рішень Управлення ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області провести виконавчі дії з примусового виконання рішення господарського суду Харківської області від 28.10.2014 року в порядку встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

В обґрунтування скарги заявник посилається на ті обставини, що 25.04.2016 року відкрито виконавче провадження № 51000361 з примусового виконання наказу, проте з моменту відкриття ВДВС не вчинено жодної виконавчої дії та не прийнято процесуального рішення.

Ухвалою від 21.08.2017 р. судом було прийнято до розгляду скаргу стягувача на бездіяльність державного виконавця. Розгляд скарги неодноразово відкладався з метою забезпечення процесуальних прав сторін та повного і всебічного встановлення обставин, що склалися при виконанні судового рішення.

Представники ДВС та боржника у призначені судові засідання не зявлялися, вимоги ухвал суду не виконували, хоча належним чином були повідомлені про дату та час розгляду скарги, розгляд якої неодноразово відкладався.

В призначеному на 30.10.2017 р. судовому засіданні представник стягувача підтримав вимоги скарги, просив суд її задовольнити.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та те, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає скаргу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та поданої скарги, суд встановив наступне.

25.04.2016 р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області (за заявою про примусове виконання від 21.04.2016 р.) відкрито виконавче провадження №51000361 з примусового виконання наказу №922/5243/13 від 11.02.2014 р.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За приписами ст. 10 вказаного Закону заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Всупереч зазначеним положенням ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем не було вчинено жодної виконавчої дії, що підтверджується інформацією, отриманою з Автоматизованої системи виконавчих проваджень.

ПАТ «Укртрансгаз» 14.12.2016 р. зверталося до Відділу ДВС зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, про результати розгляду якої не було повідомлено скаржника.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР), кожній особі гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина судового розгляду (пункт 43 рішення у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року).

За ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до п. 9.13. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Наявні в матеріалах справи документи дають підстави вважати, що державним виконавцем після відкриття виконавчого провадження не було вчинено жодної виконавчої дії з примусового виконання наказу по справі №922/5243/13. Вказане не було спростовано відділом виконавчої служби, представник якої не зявився в жодне судове засідання та не виконує вимоги ухвал суду, що також свідчить про неправомірну бездіяльність органу ДВС.

Враховуючи вищевикладене господарський суд приходить до висновку про задоволення скарги ПАТ «Укртрансгаз» на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області щодо виконання рішення господарського суду Харківської області від 28.01.2014 р.

Керуючись ст. 1, 3, 10,18, 19, 24, 48, 74 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 86, 1212 ГПК України,

УХВАЛИВ:

Задовольнити скаргу (вх. 225 від 19.09.2017 р.) ПАТ «Укртрансгаз» на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області щодо виконання рішення господарського суду Харківської області від 28.01.2014 р.

Визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управлення ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області щодо виконання рішення господарського суду Харківської області від 28.01.2014 року. по справі №922/5243/13

Зобовязати Відділ примусового виконання рішень Управлення ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області провести виконавчі дії з примусового виконання рішення господарського суду Харківської області від 28.10.2014 року в порядку встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Суддя Лаврова Л.С.