УХВАЛА

09.11.2017Справа № 910/15234/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Проектний та науково-дослідний інститут

по газопостачанню, теплопостачанню та комплексному благоустрою міст і селищ України "УКРНДІІНЖПРОЕКТ"

до Національного банку України

третья особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк"

про розірвання договору

Суддя Усатенко І.В.

Представники учасників сторні:

від позивачаЧернов О.В. (за дов.)
від відповідачаКолосюк С.Л. (за дов.)
від третьої особиФедоренко М.В. (за дов.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом публічне акціонерне товариство «Проектний та науково-дослідний інститут по газопостачанню, теплопостачанню та комплексному благоустрою міст і селищ України «Укрндіінжпроект» до Національного банку України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на сторонівідповідача публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" про розірвання договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2017 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено 05.10.2017.

05.10.2017 в судовому засіданні оголошено перерву до 09.11.2017.

За клопотанням відповідача та на підставі ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України здійснюється фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Через загальний відділ діловодства суду 03.11.2017 від позивача надійшли додаткові документи та клопотання про розгляд справи у закритому судовому засіданні.

При вирішенні вищевказаного клопотання представник позивача поклався на розсуд суду, представник третьої особи підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Розглянувши клопотання відповідача господарський суд дійшов висновку щодо його задоволення виходячи з наступного.

За приписами ч.1 статті 4-4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справ у господарських судах відкритий, за винятком випадків, коли це суперечить вимогам щодо охорони державної, комерційної або банківської таємниці, або коли сторони чи одна з сторін обґрунтовано вимагають конфіденційного розгляду справи і подають відповідне клопотання до початку розгляду справи по суті.

Забезпечення відкритості судового розгляду становить основоположний принцип, закріплений у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Такий публічний характер судового розгляду гарантує сторонам у справі, що правосуддя не здійснюватиметься таємно, без публічного контролю; це також один із засобів підтримання довіри до судів. Здійснення правосуддя і, зокрема, судовий процес набувають легітимності завдяки гласності.

Проте, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Шагін проти України, no. 20437/05, від 10.12.2009, вказано, що існують винятки з вимоги забезпечення відкритості судового розгляду. Це випливає з тексту самого пункту 1 статті 6 Конвенції, який передбачає, що "преса і громадськість можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах... національної безпеки в демократичному суспільстві, ... або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя".

Отже, за статтею 6 Конвенції іноді може виявитися необхідним обмежити відкритість і публічність процесу для того, щоб, наприклад, забезпечити безпеку свідків чи нерозголошення відомостей про них або сприяти вільному обміну інформацією та думками при здійсненні судочинства.

Виняткові обставини, що стосуються природи питань, які розглядає суд у відповідному провадженні, можуть виправдати відмову від публічного розгляду (рішення Суду у справі Олюджіч проти Хорватії, no. 22330/05, від 05.02.2009).

Щодо вимоги про публічне проголошення рішень суд постановив, що у кожному випадку форма публічності, що надається "рішенню" згідно з національним законодавством держави-відповідача, повинна визначатися з огляду на особливості відповідного провадження, враховуючи його повноту, та згідно з предметом та метою пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Суду у справі Шмушкович проти України, no. 3276/10, від 14.11.2013).

Обґрунтовуючи подане клопотання, відповідач посилався на необхідність захисту інформації, яка містить банківську таємницю.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 60 Закону України "Про банки і банківську діяльність" інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є: 1) відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; 2) операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди.

У ч.3 ст.61 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вказано, що органи державної влади, юридичні та фізичні особи, які при виконанні своїх функцій, визначених законом, або наданні послуг банку безпосередньо чи опосередковано отримали в установленому законом порядку інформацію, що містить банківську таємницю, зобов'язані забезпечити збереження такої інформації, не розголошувати цю інформацію і не використовувати її на свою користь чи на користь третіх осіб.

За таких обставин, приймаючи до уваги предмет та підстави позовних вимог, враховуючи викладені вище приписи законодавства, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання Національного банку України про розгляд справи №910/15234/17 в закритому судовому засіданні.

Згідно з ч. 3 ст. 4-4 Господарського процесуального кодексу України про розгляд справи у закритому засіданні або про відхилення клопотання з цього приводу виноситься ухвала.

Керуючись ст. ст. 4-4, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Розгляд справи №910/15234/17 здійснювати у закритому судовому засіданні.

Суддя І.В. Усатенко