ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

08 листопада 2017 р. Справа № 902/823/17

Господарський суд Вінницької області у складі: судді Матвійчука Василя Васильовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного підприємства «Лімекс Інвест»

(вул. Шопена, буд. 22, офіс 183, м. Луцьк, 43000)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Барський комбікормовий завод»

(вул. Залізнична, буд. 4, с. Ялтушків, Барський район, Вінницька область, 23021)

про стягнення 100 000 грн.

за участю секретаря судового засідання Незамай Д.Д.,

представників сторін:

позивача : ОСОБА_1 за довіреністю б/н. від 01.09.2017 року;

позивача : ОСОБА_2 директор;

відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство «Лімекс Інвест» звернулося до Господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Барський комбікормовий завод» суми невикористаного авансу в розмірі 100 000,00грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором № 15-06-2015 від 15.06.2017 року в частині виконання взятих на себе зобовязань по переробці по поставці насіння ріпаку.

За вказаним позовом 04.09.2017 року судом порушено провадження у справі №902/823/17 з призначенням до розгляду на 26.09.2017 року та зобов'язано сторін надати докази необхідні для вирішення спору в даній справі.

Ухвалою суду від 26.09.2017 року, за клопотанням представників позивача, продовжено строк вирішення спору на 15 днів, розгляд справи відкладено на 08.11.2017 року.

На визначену судом дату зявилися представники позивача, які позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Визначених судом пояснень та доказів не надав.

У відповідності до п.п. 3.9.1. п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвала Господарського суду Вінницької області про порушення провадження у справі надсилалась на юридичну адресу відповідача (вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань).

Таким чином, відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Також відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи вищенаведене, оскільки, відповідач не скористався належним йому процесуальним правом приймати участь в судовому засіданні, пояснень на позовну заяву та будь-яких письмових пояснень та інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, відповідачем суду не надано, на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, суд здійснює розгляд справи за відсутності уповноваженого представника відповідача, за наявними у справі матеріалами.

Водночас, судом враховано, що у відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, враховуючи встановлені ст. 69 ГПК України строки вирішення спору, справа розглядається за відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

15 червня 2015 року між Приватним підприємством «ЛІМЕКС ІНВЕСТ» (позивач, за договором Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Барський комбікормовий завод» (відповідач, за договором Виконавець) укладено договір № 15-06-2015. (надалі Договір) (а.с.9-12)

Предметом цього Договору є проведення Виконавцем робіт з переробки насіння ріпаку, яке поставляється Замовником, в нерафіновану ріпакову олію та макуху ріпакову. (п. 1.1. Договору)

Сировина і вся вироблена відповідно до умов цього Договору Продукція є власністю Замовника. (п. 1.3. Договору)

Загальна кількість (залікова вага) сировини, яка поставляється для переробки згідно умов цього Договору складається з щомісячної кількості сировини, яка поставляється для переробки. (п. 2.1. Договору)

Виконавець повинен передати першу партію готової продукції не пізніше 10-ти днів з дати отримання сировини (підписання акту приймання-передачі сировини на переробку). (п. 2.2. Договору)

Приймання сировини проводиться за заліковою вагою з урахуванням фактичних показників, наданих лабораторією ТОВ «Барський комбікормовий завод». (п. 2.7. Договору)

Протягом першого тижня кожного місяця Замовник здійснює попередню оплату в розмірі 70% від вартості переробки сировини, виходячи х фактичного обсягу її поставки протягом 5 (пяти) банківських (операційних) днів з дати отримання рахунку на оплату. Остаточний розрахунок вартості послуг, наданих Виконавцем за поточний місяць Замовник проводить на підставі рахунку Виконавця, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Виконавця протягом 7 банківських днів з дати підписання сторонами акту результатів переробки давальницької сировини. (п. 5.1. Договору)

Давальницька сировина поставляється партіями автомобільним транспортом на умовах СРТ: Вінницька область, Барський район, с. Ялтушків, вул. Зарічна, 4, згідно з Міжнародними правилами по інтерпретації комерційних термінів ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року, за винятком застережень, передбачених в цьому Договору, чи якщо інше не передбачено додатковими угодами, які є невідємною частиною цього Договору. (п. 7.1. Договору)

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2015 року, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим Договором. (п. 14.1. Договору)

На виконання взятих на себе зобовязань за Договором, позивач 24.06.2015 року перерахував на рахунок відповідача 100 000,00 грн., як авансовий платіж за Договором, про що свідчить виписка банку від 24.06.2015 року (а.с. 13).

Як стверджує позивач, та свідчать матеріали справи, протягом дії Договору переробка ріпаку відповідачем не здійснювалась.

В претензії № 111 від 23.12.2016 року позивач ставив вимогу про повернення відповідачем суми авансового платежу в розмірі 100 000,00 грн. Однак, зазначена претензія повернута позивачу без вручення. (а.с. 15-23)

При цьому суд зважає на визнання відповідачем заборгованості в акті звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2014 по 01.06.2016 року. (а.с. 14)

Неналежне виконання відповідачем зобовязань за Договором і стало підставою для звернення позивача з позовом до суду про стягнення суми попередньої оплати.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 15-06-2015 від 15.06.2015 року , суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором підряду.

Відповідно до ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2 ст. 837 Цивільного кодексу України).

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Як зазначено вище, позивачем, на виконання умов п. 5.1. Договору, перераховано на рахунок відповідача суму попередньої оплати в розмірі 100 000,00 грн.

Проте, відповідачем послуги з переробки сировини за вказаним Договором не надавались, в звязку з чим позивач вимагав повернення відповідачем суми авансового платежу.

Оскільки відповідач не надав суду доказів про виконання зобовязань за Договором, не повернув суму невикористаної попередньої оплати (авансу) позивачу після заявленої вимоги позивачем, тому неповернута сума попередньої оплати (авансу) у сумі 100 00,00 грн. є боргом відповідача перед позивачем і вимога позивача про стягнення цієї суми є обґрунтованою, підтвердженою належними доказами, та такою що підлягає до задоволення.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обовязковим.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Всупереч наведеним вище нормам та вимогам ухвали суду відповідач не подав до суду жодних доказів в спростування позовних вимог позивача, а підписавши акт взаємозвірки заборгованості за період з 01.01.2014 по 01.06.2016, визнав наявність боргу перед позивачем.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.43, 32, 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Барський комбікормовий завод» (вул. Залізнична, 4, с. Ялтушків, Барський район, Вінницька область, 23021, ) на користь Приватного підприємства «ЛІМЕКС ІНВЕСТ» (вул. Шопена, буд. 22, офіс 183, м. Луцьк, 43000, ) 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп. суму невикористаного авансу та 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. - витрат зі сплати судового збору .

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення направити відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 10 листопада 2017 р.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу (вул. Залізнична, буд. 4, с. Ялтушків, Барський район, Вінницька область, 23021)