ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01.11.2017 Справа № 904/8629/17

За позовом Приватного підприємства "ВЕКТОР-М" (29000, м. Хмельницький, вул. Свободи 6А)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ПЛЮС" (49051, м. Дніпро, просп. Слобожанський, 40А)

про стягнення заборгованості в розмірі 36 993,40 грн.

Суддя Панна С.П.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "ВЕКТОР-М" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до "ОСОБА_1 ПЛЮС" про стягнення попередньої оплати в розмірі 28800 грн. пені в сумі 8193,40 грн. та судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем п.4.4. договору поставки №Т161-000138 від 23.09.2016 року, а саме не передачею в належний строк попередньо оплаченого товару та стягненням пені згідно п.7.2. договору поставки.

Відповідач мотивований відзив на позовну заяву не надав, в судові засідання 23.10.2017 року та 01.11.2017 року не з'явився.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців юридичне місцезнаходження відповідача адреса: 49051, м. Дніпро, просп. Слобожанський, 40А, на яку судом були надіслані ухвали про порушення провадження у справі та відкладення справи.

Відповідно до підпункту 3.9.1. пункту 3.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до абзацу 1 пункту 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Справа згідно зі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України розглядається за наявними в ній матеріалами.

У відповідності до вимог ст. 85 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника Позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

23 вересня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 гарант плюс», як постачальником, та Приватним підприємством «Вектор - М», як покупцем, було укладено Договір поставки №Т161-000138.

Відповідно до пункту 1.1 Договору постачальник приймає на себе зобов'язання передати покупцю у власність товари, а покупець зобов'язується сплатити і прийняти вказаний товар.

Згідно пунктів 1.2, 1.3, 1.4 Договору найменування товару - згідно рахунку та накладних на товар; одиниця вимірювання - літр; кількість - згідно рахунку та накладних на товар.

Відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скетч-картки) на отримання товару відповідно «Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997р. №1442 (пункт 1.5 Договору).

Ціна 1 літра товару згідно рахунку на товар; загальна сума договору складається з загальної вартості товару за всіма видатковими накладними пункти (3.1, 3.2 Договору).

У пункті 4.2 Договору сторони погодили, що оплата товару здійснюється покупцем в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника згідно наданого рахунку на наступні реквізити: р/р 7039 в ПАТ КБ «Приватбанк», «МФО 305299, .

Відповідно до пункту 4.4 Договору після оплати товару на протязі 5-ти робочих днів постачальник зобов'язаний передати покупцю, а покупець зобов'язаний отримати від постачальника довірчі документи (талони ластикові, паперові або паливні скетч-картки) на придбану кількість ПММ (паливно-мастильні матеріали), як підтвердження здійснення оплати товару.

Даний Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання сторонами та його скріплення печатками сторін (за умови наявності печатки у сторони) (пункт 10.1 Договору).

Відповідно до пункту 10.2 Договору даний договір укладений терміном на 1 рік. У випадку, якщо жодна зі сторін письмово, не виявила бажання припинити його дію, даний договір вважається пролонгованим на наступний рік і на тих же умовах.

Як встановлено матеріалами справи відповідачем було виставлено ПП «Вектор-М» рахунок-фактуру від 28.12.2016р. №0161/0002274 на суму 28880 грн. 00 коп. за товар, а саме дизпаливо Energy та бензин А-95 Energy (а.с.13).

Приватним підприємством «Вектор-М» вказаний рахунок було оплачено у повній сумі 28 880 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №1048 від 28.12.2016р. (а.с.14).

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Гарант-Плюс» повинно було передати ПП «Вектор-М» довірчі документи галони пластикові, паперові або паливні скетч-картки) до 05.01.2017р. включно.

В результаті чого, ПП «Вектор-М» звертався до ТОВ «ОСОБА_1 Гарант-Плюс» з листом-претензією №9 від 21.02.2017р., відповідно до якої просив на протязі 14 днів з моменту отримання даної претензії виконати свої зобов'язання та поставити дизпаливо Energy в розмірі 1000л. та бензин А-95 Energy в розмірі 400л., або повернути грошові кошти у розмірі 28880 грн. 00 коп. - суми попередньої плати за товар.

Відправлення претензії №9 від 21.02.2017р. що підтверджується поштовим повідомленням «Укрпошти» від 21.02.2017р., де зазначено дату отримання відповідачем 27.02.2017 року. Тобто з врахуванням 14 днів строк виконання зобов'язання розпочинається з 14.03.2017 року (а.с.18).

Відповідач на отриману претензію про повернення грошових коштів в сумі 28 880грн. 00 коп., або поставити дизпаливо Energy та бензин А-95 Energy позивачу відповіді так і не надав.

Як встановлено матеріалами справи позивач сплатив за товар 28880 грн. згідно платіжного доручення №1048 від 28.12.2016р., але в позовних вимогах просить стягнути суму в розмірі 28800 грн., що на 80 грн. менше, в результаті чого суд вирішив задовольнити позовні вимоги та стягнути суму в розмірі 28800 грн., оскільки просити менше це конституційне право позивача.

Відповідно до ч.2 ст.693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Як вбачається з ч.3 ст.612 ЦК України якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформації тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно приписів статей 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистими, сімейними, домашніми або іншими подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Приписами пункту 2 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно п.7.2 вищевказаного договору поставки передбачено, що за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим Договором, сторони несуть відповідальність шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного стороною зобов'язання за кожний день прострочення.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарських зобовязань.

Позивачем нараховано відповідачу пеню за період з 06.01.2017 року по 30.08.2017 року в розмірі 8193,40 грн., але перевіривши розрахунок згідно пошукової системи «Законодавство» за період з 14.03.2017 року по 30.08.2017 року суд вирішив задовольнити суму в розмірі 3459,95 грн. В решті позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покласти на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Керуючись ст.ст. 44, 49, ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд , -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМ ГАРАНТ-ПЛЮС" (49051, м. Дніпро, просп. Слобожанський, 40А, ) на користь Приватного підприємства "ВЕКТОР-М" (29000, м. Хмельницький, вул. Свободи 6А, ) попередню оплату в розмірі 28800,00 грн.; пеню в сумі 3459,95 грн.; судовий збір в сумі 1600,00 грн., про що видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 06.11.2017

Суддя ОСОБА_2