КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2017 р. Справа№ 910/17160/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Тищенко А.І.

За участю представників:

Від позивача: Дворцов В.І. - представник;

Від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оздоровчий центр "Сесіль"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.10.2017

у справі № 910/17160/17 (суддя Ковтун С.А.)

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Оздоровчий центр "Сесіль"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "РАДЕН"

про стягнення 462 500,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2017 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Оздоровчий центр "Сесіль" до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "РАДЕН" про стягнення 462 500,00 грн. було повернуто.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Оздоровчий центр "Сесіль" звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду скасувати та справу направити на розгляд по суті до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених в ухвалі, обставинам справи.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначив, що реквізити позовної заяви, яка була подана до суду першої інстанції повністю співпадали з реквізитами копії позовної заяви зазначеної у описі вкладення, а номер відправлення у описі вкладення, у свою чергу, співпадав з номером відправлення у доданому фіскальному чеку.

Одночасно, позивач просив поновити строк на подання апеляційного оскарження, у зв'язку з несвоєчасним отриманням оскаржуваної ухвали.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оздоровчий центр "Сесіль" у справі № 910/17160/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В., суддів Майданевича А.Г. та Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.10.2017 було поновлено строк на апеляційне оскарження та прийнято апеляційну скаргу до провадження розгляд якої призначено на 09.11.2017.

В судовому засіданні, призначеному на 09.11.2015, представником позивача було надано для долучення до матеріалів справи оригінал позовної заяви, крім того, представник позивача надав свої пояснення по справі, підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі просив її задовольнити, скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.10.2017 та направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

Представник відповідача в судове засідання 09.11.2017 не з'явився.

Як зазначено у пункті 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Відповідно до пункту 3.9.1. вказаної постанови, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом зазначеної статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до пункту 2.6.10. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 № 28 оригінал судового рішення залишається в матеріалах справи; згідно з пунктом 2.6.15. вказаної Інструкції на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата.

Дана відмітка є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам судового процесу.

Як вбачається із матеріалів справи, копії ухвали Київського апеляційного господарського суду були надіслані учасникам судового процесу на адреси, зазначені в апеляційній скарзі, що підтверджується відміткою суду на зворотній стороні ухвали.

Враховуючи те, що у матеріалах справи містяться докази належного повідомлення відповідача про дату, час і місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а саме повідомлення про вручення поштового відправлення, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника відповідача.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.2 ст.102 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Згідно зі ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали суду, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивачем в якості доказів направлення позовної заяви та доданих до неї документів на адресу відповідача, позивач додав поштову квитанцію від 02.10.2017 та опис вкладення у цінний лист від 02.10.2017 тоді як сама позовна заява датована 03.10.2017. Таким чином, невідомо, які саме документи було надіслано на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "РАДЕН".

При цьому, представником позивача в своїх поясненнях, наданих в судовому засіданні 09.11.2016, було зазначено, що позовна заява була оформлена відповідно до вимог ст. ст. 55-57 ГПК України.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем було додано фіскальний чек № 408 від 02.10.2017 та опис вкладення у цінний лист з відміткою відділу поштового зв'язку про відправлення 02.10.2017. Що є безспірним доказом надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Порядок засвідчення копій документів визначений пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації „Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163- 2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55 ), відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів „згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису.

Якщо ж у суду першої інстанції були сумніви щодо отримання відповідачем копії позовної заяви, суд мав передбачену законом можливість відповідно до статті 65 ГПК України, при підготовці справи до розгляду, витребувати додаткові докази або зобов'язати вчинити певні дії.

Аналогічна правова позиція викладена Вищим господарським судом України в постанові від 24.04.2017 по справі № 904/12357/16.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву та додані до неї документи без розгляду у випадку неподання доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

За приписами ст. 56 Господарського процесуального кодексу України позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

В силу статті 57 Господарського процесуального кодексу України встановлює перелік документів, які додаються до позовної заяви. Зокрема, відповідно до пункту 2 частини 1 цієї відповідної статті, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Належним доказом направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачеві у справі з дотриманням вимог ст. 56 Господарського процесуального кодексу України, є бланк опису вкладення, який згідно п. 61 Правил надання послуг поштового зв'язку, у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

З аналізу опису вкладення доданого до позовної заяви вбачається, що останній оформлений у відповідності до вимог Правил надання послуг поштового зв'язку.

При цьому, відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" якщо у позовній заяві є посилання на докази, що підтверджують викладені обставини, але самі докази до позовної заяви не додані, таку заяву не можна повертати з посиланням на статтю 63 ГПК. У цьому випадку суддя у процесі підготовки справи до розгляду ухвалою витребовує ці докази від позивача чи відповідача.

З аналізу вищевказаних норм слідує, що у випадку виникнення у суду сумнівів щодо доказів, які є у позовній заяві з додатками, останній у процесі підготовки справи до розгляду ухвалою витребовує ці докази від позивача чи відповідача.

З огляду на те, що з опису вкладення, чітко видно який саме перелік документів та на яку адресу якого підприємства відправлено, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з невірним застосуванням норм процесуального права та підлягає скасуванню.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 104 ГПК України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Згідно із частиною 7 статті 106 ГПК України у випадку скасування апеляційною інстанцією хвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 04.10.2017 про повернення позовної заяви без розгляду та направлення матеріалів справи № 910/17160/17 на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Керуючись ст.ст. 90, 99, 101, 102, 103, 104, 105, 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оздоровчий центр "Сесіль" задовольнити.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.10.2017 у справі № 910/17160/17 скасувати.

Матеріали справи № 910/17160/17 направити на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді А.Г. Майданевич

А.І. Тищенко