ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 жовтня 2017 року Справа № 924/1290/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:
Катеринчук Л.Й. (головуючого),
Поліщука В.Ю., Ткаченко Н.Г.
розглянувши касаційну скаргу ПАТ "Брокбізнесбанк"
на постанову та ухвалуРівненського апеляційного господарського суду від 21.06.2017 Господарського суду Хмельницької області від 09.03.2017
у справі Господарського суду№ 924/1290/15 Хмельницької області
за заявоюУправління Пенсійного фонду України в місті Нетішині Хмельницької області, ІНФОРМАЦІЯ_1 та Славутської ОДПІ в особі Нетішинського відділення Головного управління ДФС у Хмельницькій області
до Акціонерного товариства відкритого типу "Хмельницькатомтехенерго"
про визнання банкрутом
розпорядник майнаШутка Я.С.
за участю в судовому засіданні представника ПАТ "Брокбізнесбанк" Жбадинського О.М. (довіреність №998/03 від 31.08.2017),
ВСТАНОВИВ :
ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 20.08.2015 за спільною заявою Управління Пенсійного фонду України в місті Нетішині Хмельницької області, ІНФОРМАЦІЯ_1 та Славутської ОДПІ в особі Нетішинського відділення Головного управління ДФС у Хмельницькій області порушено провадження у справі №924/1290/15 про банкрутство Акціонерного товариства відкритого типу "Хмельницькатомтехенерго" (далі АТВТ "Хмельницькатомтехенерго", боржника) за загальною процедурою відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону України №4212-VI від 22.12.2011) (далі Закон про банкрутство); введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника; розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Шутку Я.С. (том 1, а.с. 72 74).
Оголошення про порушення справи про банкрутство АТВТ "Хмельницькатомтехенерго" оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет 21.08.2015 за №21748 (том 1, а.с. 78).
Ухвалою попереднього засідання Господарського суду Хмельницької області від 22.10.2015, з урахуванням її часткової зміни постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 17.02.2016, затверджено реєстр вимог кредиторів на загальну суму 1 643 795, 98 грн.; при цьому, вимоги заставних кредиторів окремо до реєстру вимог кредиторів не вносилися (том 2, а.с. 49 52, том 3, а.с. 130 133, 139 140).
11.05.2016 до місцевого господарського суду звернулося ПАТ "Брокбізнесбанк" із заявою за вих. №3419 від 10.05.2016 з кредиторськими вимогами до боржника на загальну суму 9 584 515, 11 грн. заборгованості за кредитним договором №02/278/08 від 21.02.2008, укладеним між банком та боржником, які окремо внести до реєстру вимог кредиторів як вимоги, забезпечені заставою майна боржника за іпотечним договором від 21.02.2008, та 2 756 грн. витрат зі сплати судового збору за подання заяви з грошовими вимогами у першу чергу (вх. №0506/374/16) (том 4, а.с. 99 136).
05.07.2016 до місцевого господарського суду надійшла уточнена заява ПАТ "Брокбізнесбанк" за вих. №5021 від 02.07.2016 з кредиторськими вимогами, в якій банк зменшив розмір заявлених грошових вимог до боржника на суму основного боргу до 4 550 509, 68 грн. та просив їх включити окремо до реєстру вимог кредиторів як такі, що забезпечені заставою майна боржника (вх. №05-06/546/16) (том 4, а.с. 223 246).
26.10.2016 ПАТ "Брокбізнесбанк" звернулося до місцевого господарського суду із уточненою заявою за вих. №7719 від 21.10.2016 з кредиторськими вимогами, в якій змінило черговість задоволення заявлених грошових вимог до боржника на суму основного боргу, а саме 2 242 477 грн. просило внести до реєстру окремо як вимоги, забезпечені заставою майна боржника, а 2 308 032, 68 грн. внести до шостої черги задоволення реєстру вимог кредиторів (вх. №05-06/888/16) (том 5, а.с. 48 55).
Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 09.03.2017 (суддя Грамчук І.В.) частково задоволено заяву забезпеченого кредитора ПАТ "Брокбізнесбанк" з грошовими вимогами до боржника АТВТ "Хмельницькатомтехенерго" на суму 4 550 509, 68 грн.; визнано грошові вимоги забезпеченого кредитора ПАТ "Брокбізнесбанк" до боржника АТВТ "Хмельницькатомтехенерго" на суму 1 150 114, 90 грн. як такі, що підтверджені рішенням суду від 18.08.2010 у господарській справі №12/1095-10; зобов`язано розпорядника майна боржника Шутку Я.С. окремо внести до реєстру вимог кредиторів АТВТ "Хмельницькатомтехенерго" забезпечені заставою грошові вимоги ПАТ "Брокбізнесбанк" на суму 1 150 114, 90 грн. за іпотечним договором від 21.02.2008, де предметом іпотеки є трьохповерхова нежитлова будівля адмінбудинку з цегли, загальною площею 1321,4 кв.м., що знаходиться в місті Нетішин Хмельницької області по вул. Ринковій, 6, яка належить АТВТ "Хмельницькатомтехенерго" з узгодженою сторонами оціночною вартістю предмета іпотеки на суму 2 242 477 грн.; витрати ПАТ "Брокбізнесбанк" на суму 2 756 грн. судового збору віднесено до першої черги задоволення вимог кредиторів боржника; у визнанні решти грошових вимог ПАТ "Брокбізнесбанк" відмовлено у зв`язку із встановленням судом пропуску строку позовної давності щодо їх пред`явлення до боржника (том 5, а.с. 193 197).
Не погоджуючись прийнятою ухвалою, ПАТ "Брокбізнесбанк" (далі скаржник) звернулось до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу місцевого господарського суду від 09.03.2017 та зобов`язати арбітражного керуючого Шутку Я.С. внести окремо до реєстру вимог кредиторів вимоги ПАТ "Брокбізнесбанк" на суму 2 242 477 грн. як такі, що забезпечені заставою майна боржника, а вимоги на суму 2 308 032, 68 грн. внести до шостої черги задоволення реєстру вимог кредиторів, судові витрати за подання апеляційної скарги стягнути з боржника, мотивуючи порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права та неповнотою дослідження обставин справи на предмет обґрунтованості заявлених спірним кредитором грошових вимог до боржника.
Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 21.06.2017 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Мамченко Ю.А., судді: Дужич С.П., Демидюк О.О.) апеляційну скаргу ПАТ "Брокбізнесбанк" залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 09.03.2017 у даній справі залишено без змін з тих же підстав (том 6, а.с. 83 97).
Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями, скаржник звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просив скасувати постанову апеляційного суду від 21.06.2017 та ухвалу суду першої інстанції від 09.03.2017, зобов`язати арбітражного керуючого Шутку Я.С. внести окремо до реєстру вимог кредиторів вимоги ПАТ "Брокбізнесбанк" на суму 2 242 477 грн. як такі, що забезпечені заставою майна боржника, а вимоги на суму 2 308 032, 68 грн. внести до шостої черги задоволення реєстру вимог кредиторів, судові витрати спірного кредитора за подання скарги в розмірі 3 307, 20 грн. стягнути з боржника, обґрунтовуючи порушенням судами попередніх інстанцій положень статей 257, 625 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), статей 1, 23, 42 Закону про банкрутство в редакції з 19.01.2013, статей 42, 47, 43 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України). Скаржник доводить помилковість висновків судів про часткове задоволення вимог ПАТ "Брокбізнесбанк" до боржника, у зв`язку з неправильним застосуванням до спірних правовідносин положень цивільного законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань та про позовну давність за вимогами кредитора до боржника. Також, скаржник зазначив про немотивоване відхилення судами вимог спірного кредитора на суму 2 308 032, 68 грн., які, на його думку, підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів боржника у шосту чергу задоволення як такі, що перевищують вартість заставного майна банкрута відповідно до оціночної вартості предмета іпотеки згідно з умовами іпотечного договору від 21.02.2008, та не були заявлені спірним кредитором в межах строку на подання конкурсними кредиторами грошових вимог до боржника відповідно до частини 1 статті 23 Закону про банкрутство.
Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку постанову апеляційного суду від 21.06.2017 та ухвалу суду першої інстанції від 09.03.2017 на предмет повноти встановлених обставин справи та правильності їх юридичної оцінки, перевіривши застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, вислухавши представника ПАТ "Брокбізнесбанк" Жбадинського О.М., дійшла висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення касаційної скарги, виходячи з такого.
Відповідно до частини 2 статті 41 ГПК України, провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом з врахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
Згідно зі статтею 1 Закону про банкрутство, кредитор юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; забезпечені кредитори кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).
Частинами 1, 2, 6, 8 статті 23 Закону про банкрутство передбачено, що конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Забезпечені кредитори зобов`язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство лише в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення. Заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, у тому числі щодо яких є заперечення боржника чи інших кредиторів, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду, за наслідками розгляду яких господарський суд ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів. Вимоги конкурсних кредиторів, визнані боржником або господарським судом, вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів. Розпорядник майна зобов`язаний окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за їх відсутності згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.
Отже, вимоги забезпечених кредиторів, які включаються до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство, повинні визначатися у розмірі на час порушення справи про банкрутство з врахуванням положень цивільного законодавства, які регулюють виникнення зобов`язань застави (іпотеки), зокрема, статей 572, 575, 589 ЦК України, статті 19 Закону України "Про заставу", статей 7, 11 Закону України "Про іпотеку".
Відповідно до частини 2 статті 25 Закону про банкрутство, у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження. За результатами розгляду вимог кредиторів господарський суд виносить ухвалу. У реєстрі вимог кредиторів повинні міститися відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, черговість задоволення кожної вимоги.
Згідно з частиною 9 статті 45 Закону про банкрутство, погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в позачерговому порядку.
Отже, правомірність та обґрунтованість грошових вимог забезпеченого кредитора до боржника та наявність у боржника предмета забезпечення, перевіряє суд незалежно від того, чи визнані ці вимоги боржником разом з розпорядником майна, чи ні. При цьому, обов`язок заставного кредитора у випадку подання ним заяви з грошовими вимогами полягає у доведенні обґрунтованості своїх вимог до боржника перед судом належними доказами. Також, у розпорядника майна існує обов`язок включити до реєстру вимоги до боржника, забезпечені заставою його майна згідно з даними обліку боржника, які виражаються у грошовій формі та випливають із розміру цивільних зобов`язань, за якими боржник здійснив забезпечення, а також внести до реєстру окремо відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.
Статтею 572 та частиною 1 статті 575 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Згідно зі статтею 19 Закону України "Про заставу" (частини 2 статті 589 ЦК України), за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.
Згідно з частиною 1 статті 33 та частиною 2 статті 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до частин 1, 2 статті 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв`язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, ухвалою місцевого господарського суду від 20.08.2015 порушено провадження у справі №924/1290/15 про банкрутство АТВТ "Хмельницькатомтехенерго" за загальною процедурою відповідно до Закону про банкрутство в редакції Закону України №4212-VI від 22.12.2011, введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Шутку Я.С., оголошено про що оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет 21.08.2015 за №21748 (том 1, а.с. 72 74, 78).
Судами встановлено, що ухвалою попереднього засідання місцевого господарського суду від 22.10.2015, з урахуванням її часткової зміни постановою апеляційного суду від 17.02.2016, затверджено реєстр вимог кредиторів на загальну суму 1 643 795, 98 грн.; при цьому, вимоги заставних кредиторів окремо до реєстру вимог кредиторів не вносилися (том 2, а.с. 49 52, том 3, а.с. 130 133, 139 140).
Матеріалами справи підтверджуються та судами встановлено обставини звернення 11.05.2016 ПАТ "Брокбізнесбанк" до місцевого господарського суду із заявою за вих. №3419 від 10.05.2016 з кредиторськими вимогами до боржника на загальну суму 9 584 515, 11 грн. заборгованості, яка ґрунтується на укладеному між кредитором та боржником кредитному договорі №02/278/08 від 21.02.2008, а також іпотечному договорі від 21.02.2008 на виконання умов кредитного договору, з включенням їх до реєстру вимог кредиторів окремо, як забезпечених заставою майна боржника, та на суму 2 756 грн. витрат зі сплати судового збору за подання заяви з грошовими вимогами у першу чергу (том 4, а.с. 99 136).
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, відповідно до уточнених заяв з кредиторськими вимогами за вих. №5021 від 02.07.2016 та за вих. №7719 від 21.10.2016 ПАТ "Брокбізнесбанк" зменшило розмір заявлених грошових вимог до боржника на суму основного боргу до 4 550 509, 68 грн. та визначило черговість їх задоволення у реєстрі вимог кредиторів: 2 242 477 грн. внести до реєстру окремо як вимоги, забезпечені заставою майна боржника, а 2 308 032, 68 грн. внести до шостої черги задоволення як такі, що не забезпечені заставним майном боржника та не були заявлені в межах строку на подання конкурсними кредиторами грошових вимог до боржника (том 4, а.с. 223 246, том 5, а.с. 48 55).
Отже, ПАТ "Брокбізнесбанк" заявлено кредиторські вимоги до АТВТ "Хмельницькатомтехенерго" на суму заборгованості за кредитним договором №02/278/08 від 21.02.2008 в розмірі 4 550 509, 68 грн., яка частково забезпечена іпотекою нерухомого майна боржника трьохповерхової нежитлової будівлі адмінбудинку з цегли, загальною площею 1321,4 кв.м., що у місті Нетішин Хмельницької області по вул. Ринковій, 6, з узгодженою сторонами оціночною вартістю предмета іпотеки на суму 2 242 477 грн.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, в обґрунтування заявлених кредиторських вимог ПАТ "Брокбізнесбанк" надало рішення суду від 18.08.2010 у господарській справі №12/1095-10 про стягнення з АТВТ "Хмельницькатомтехенерго" на користь ПАТ "Брокбізнесбанк" заборгованості за кредитним договором №02/278/08 від 21.02.2008 на загальну суму 1 150 114, 90 грн., з яких 818 000 грн. неповерненого кредиту, 75 459, 53 грн. відсотків за користування кредитом, 101 029, 56 грн. неустойки за несплату кредиту, 2 604, 65 грн. неустойки за несвоєчасну сплату відсотків, 52 953 грн. інфляційних втрат, 14 830, 32 грн. 3% річних, 42 618, 92 грн. неустойки за порушення пункту 4.2.5. кредитного договору, 42 618, 92 грн. неустойки за порушення пункту 4.2.9. кредитного договору, 11 501, 14 грн. державного мита, 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; зазначене рішення суду набрало законної сили, на його виконання видано наказ суду, однак, на момент звернення спірного кредитора з грошовими вимогами до боржника рішення суду від 18.08.2010 у справі №12/1095-10 боржником виконано не було.
З огляду на встановлене, суди дійшли висновку про доведення ПАТ "Брокбізнесбанк" безспірності його грошових вимог до боржника на суму 1 150 114, 90 грн. та їх забезпечення в повному обсязі узгодженою сторонами (боржником та банком-іпотекодержателем) вартістю предмета іпотеки відповідно до іпотечного договору від 21.02.2008, у зв`язку з чим зобов`язали розпорядника майна боржника внести вимоги банку до реєстру вимог кредиторів окремо як забезпечені заставою майна боржника.
Також, суди визнали грошові вимоги ПАТ "Брокбізнесбанк" на суму 2 756 грн. витрат спірного кредитора із сплати судового збору за подання заяви з грошовими вимогами до боржника у першу чергу задоволення реєстру вимог кредиторів.
Разом з тим, суди відхилили кредиторські вимоги ПАТ "Брокбізнесбанк" до боржника на суму 3 400 394, 78 грн. основного боргу за кредитним договором №02/278/08 від 21.02.2008, застосувавши наслідки спливу позовної давності для їх пред`явлення кредитором до боржника в порядку статті 267 ЦК України за заявою боржника.
Судами встановлено, що після прийняття рішення суду від 18.08.2010 у господарській справі №12/1095-10 про стягнення з боржника заборгованості на користь ПАТ "Брокбізнесбанк" за кредитним договором №02/278/08 від 21.02.2008 грошове зобов`язання в розмірі 1 150 114, 90 грн. боржником виконано не було, у зв`язку з чим станом на 21.02.2013 спірним кредитором нараховано боржнику заборгованість за процентами, пеню/неустойку за прострочення сплати кредиту, пеню/неустойку за прострочення сплати процентів, суми індексації простроченої заборгованості, 3% річних, неустойку за порушення вимог кредитного договору, штраф за порушення вимог іпотечного договору від 21.02.2008, яка разом із заборгованістю, стягненою за судовим рішенням, становить 4 550 509, 68 грн., що відповідає розміру заявлених ПАТ "Брокбізнесбанк" грошових вимог до боржника у дану справу про банкрутство.
Виходячи з положень цивільного законодавства про виконання зобов`язань, суди дійшли висновку, що штрафні санкції, інфляційні втрати та 3% річних, як відповідальність за невиконання грошових зобов`язань, застосовуються до боржника до моменту фактичного виконання ним грошового зобов`язання, але в межах загального строку позовної давності у три роки, про застосування якої було заявлено боржником.
З огляду на встановлені обставини нарахування спірним кредитором боржнику 576 275, 39 грн. заборгованості за процентами за період з 30.06.2010 по 20.02.2013, 344 261, 81 грн. пені за прострочення кредиту за період з 01.05.2009 по 20.02.2013, 147 530, 88 грн. пені за прострочення сплати процентів за період з 01.07.2009 по 20.02.2013, 116 991, 23 грн. інфляційних нарахувань за прострочення сплати заборгованості за кредитом за період з 01.07.2009 по 28.02.2013, 29 477, 16 грн. інфляційних нарахувань за прострочення сплати відсотків за користування коштами за період з 01.04.2010 по 28.02.2013, 67 983, 70 грн. 3% річних за період з 01.05.2009 по 20.02.2013; 1 970 581, 08 грн. неустойки за невиконання умов кредитного договору за період з 23.04.2009 по 24.01.2013, 162 123, 85 грн. штрафу за порушення вимог іпотечного договору з 27.04.2010 та обставини звернення банку-кредитора із заявою з грошовими вимогами до боржника лише 11.05.2016, з пропуском 30-денного строку на подання грошових вимог у процедурі розпорядження майном, суди дійшли висновку про нарахування банком-кредитором спірних сум заборгованості боржника за кредитним договором поза межами строку позовної давності у три роки для звернення кредитора з вимогами до боржника про виконання кредитного зобов`язання, у зв`язку з чим суди відмовили у визнанні банку кредитором боржника в цій частині грошових вимог.
При цьому, суди зазначили про відсутність правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень цивільного законодавства про зупинення (переривання) перебігу позовної давності за вимогами спірного кредитора до боржника, що ґрунтуються на кредитному договорі №02/278/08 від 21.02.2008.
Колегія суддів касаційного суду не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій за результатами розгляду спірних кредиторських вимог ПАТ "Брокбізнесбанк" до АТВТ "Хмельницькатомтехенерго" та вважає їх передчасними з огляду на таке.
Статтею 256 ЦК України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Отже, після звернення особи до суду та постановлення судового рішення уже не можна застосовувати положення цивільного законодавства про позовну давність, оскільки особа вже звернулася до суду, а правовідносини сторін переходять у процедуру виконання судового рішення щодо його виконання та стягнення визначеної судом суми.
Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування заявлених грошових вимог до боржника спірним кредитором надано докази порушення виконавчого провадження №21464761 за рішенням суду від 18.08.2010 у господарській справі №12/1095-10 про стягнення з боржника на користь спірного кредитора заборгованості за кредитним договором №02/278/08 від 21.02.2008 на загальну суму 1 150 114, 90 грн. відповідно до постанови органу державної виконавчої служби від 21.09.2010 про примусове виконання наказу суду №12/1095 від 30.08.2010; постановою органу державної виконавчої служби від 28.08.2015 виконавче провадження №21464761 зупинено у зв`язку з порушенням щодо боржника провадження у даній справі про банкрутство (том 4, а.с. 235 238).
Отже, після прийняття рішення суду від 18.08.2010 у справі №12/1095-10 про стягнення з боржника кредитної заборгованості на користь ПАТ "Брокбізнесбанк" та порушення виконавчого провадження з його виконання органом державної виконавчої служби, до спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення цивільного законодавства про позовну давність за вимогами кредитора до боржника-позичальника щодо повернення кредитних коштів за кредитним договором, та можуть бути застосовані положення статті 625 ЦК України про відповідальність боржника за невиконання (неналежне виконання) грошового зобов`язання, яке підтверджено рішенням суду, що надає можливість кредитору нараховувати боржнику інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості, стягненої за рішенням суду, до його повного виконання боржником.
З огляду на обставини надання спірним кредитором доказів прийняття судового рішення від 18.08.2010 у справі №12/1095-10 та його виконання органом державної виконавчої служби, суди першої та апеляційної інстанцій, які зобов`язані надати оцінку обґрунтованості заявлених грошових вимог кредитора до боржника, виходячи з дослідження наданих на їх підтвердження доказів у їх сукупності, допустили порушення норм процесуального права (статей 33, 34, 43, 101 ГПК України), відхиливши доводи спірного кредитора про відсутність пропуску ним строку позовної давності за кредиторськими вимогами на суму 3 400 394, 78 грн.
Колегія суддів касаційного суду зазначає, що суди повинні неухильно додержуватися вимог про законність та обґрунтованість рішення у справі, яке повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.
В рішеннях Європейського суду з прав людини наголошується про те, що правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться. На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (Рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" від 26.10.1984 та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" від 28.10.1998). Якщо помилка національного суду щодо питань права або факту є настільки очевидною, що її можна кваліфікувати як "явну помилку" (тобто помилку, якої б не міг припуститися розумний суд) вона може порушити справедливість провадження (Справа "Хамідов проти Росії"). Відтак, рішення судів, прийняті з порушенням норм процесуального права та неповним дослідженням фактичних обставин справи, які є предметом спору, не можуть вважатися такими, що відповідають вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України.
З огляду на зазначене та враховуючи межі перегляду справи касаційним судом, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про скасування постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 21.06.2017 та ухвали Господарського суду Хмельницької області від 09.03.2017, висновки за змістом яких зроблені з порушенням зазначених норм матеріального та процесуального права, та передання справи №924/1290/15 в частині розгляду грошових вимог ПАТ "Брокбізнесбанк" на новий розгляд до місцевого господарського суду в іншому складі суду.
При новому розгляді справи належить дослідити наявність правових підстав для пропуску строку позовної давності за спірними кредиторськими вимогами ПАТ "Брокбізнесбанк", які не підтверджені судовим рішенням у господарській справі, відповідність та достатність поданих ПАТ "Брокбізнесбанк" документів в обґрунтування його грошових вимог до боржника за сукупністю всіх поданих доказів, та з врахуванням встановлених обставин дійти обґрунтованого висновку про наявність (відсутність) правових підстав для визнання та включення до реєстру вимог кредиторів на стадії розпорядження майном вимог спірного кредитора з визначенням черговості їх задоволення в порядку статті 45 Закону про банкрутство в редакції з 19.01.2013.
На підставі викладеного та керуючись статтями 1115, 1117, 1119 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу ПАТ "Брокбізнесбанк" задовольнити частково.
2. Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 21.06.2017 та ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 09.03.2017 у справі №924/1290/15 скасувати.
Справу №924/1290/15 в частині розгляду грошових вимог ПАТ "Брокбізнесбанк" передати на новий розгляд до Господарського суду Хмельницької області в іншому складі суду.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді В.Ю. Поліщук

Н.Г. Ткаченко