ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"08" листопада 2017 р.Справа № 922/3551/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суярко Т.Д.

при секретарі судового засідання Цвіра Д.М.

розглянувши матеріали справи

за позовом Державного підприємства "Харківський завод транспортного устаткування" м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Склоцентр Харків", м. Харків
про виконання обов'язку в натурі
за участю представників:

позивача: ОСОБА_1, довіреність № 1 від 01.06. 2017р.;

відповідача: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ДП "Харківський завод транспортного устаткування" звернувся з позовом до відповідача - ТОВ "Склоцентр Харків" - про примусове виконання обов'язку в натурі, а саме забрати майно у кількості 148724,254 кв. м. з виробничого будинку літ. "О-1" інв. № 109-Г, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Достоєвського, 3, з приміщень позивача.

Окрім того, позивач просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Позовна заява вмотивована порушенням з боку відповідача умов договору зберігання майна № 5/49-16 від 28.12.2016 року.

Ухвалою суду від 23.10.2017 р. вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі, розгляд справи призначено в судовому засіданні на 08.11.2017 р.

30.10.17 р. від позивача надійшла заява (вх.№ 35425) про збільшення розміру позовних вимог. У вказаній заяві ДП "Харківський завод транспортного устаткування" просить суд:

- стягнути з віповідача на користь позивача плату за фактичний час зберігання майна в сумі 33000,00 грн., а також пеню в розмірі 1039,74 грн., що загалом становить 34039,73 грн.;

- зобов'язати відповідача виконати обов'язок в натурі та забрати від відповідача майно у кількості 148724,254 кв. м. з виробничого будинку літ. "О-1" інв. № 109-Г, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Достоєвського, 3. з приміщень позивача.

07.11.2017 р. від відповідача надійшло клопотання (вх.№ 36557) про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв'язку з перебуванням його представника у відрядженні у іншому населеному пункті.

В судове засідання 08.11.2017 року з'явився представник позивача. Представник відповідача не з'явився, у вищезазначеній заяві (вх.№ 36557 від 07.11.2017 р.) відповідач просив відкласти розгляд справи, зважаючи на перебування у відрядженні його представника.

Розглянувши заяву позивача (вх.№ 35425) про збільшення розміру позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог.

З приводу застосування вказаної норми в п. 3.10, 3.11 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Якщо в заяві позивача йдеться про збільшення розміру немайнових вимог (наприклад, про визнання недійсним ще одного акта крім того, стосовно якого відповідну вимогу вже заявлено), то фактично також йдеться про подання іншого позову.

Із змісту раніше поданої позовної заяви вбачається, що в ній було заявлено одну вимогу немайнового характеру - про примусове виконання обов'язку в натурі, а саме забрати майно.

В заяві позивач (вх.№ 35425) доповнює вимоги та просить суд не тільки зобов'язати відповідача виконати обов'язок в натурі та забрати майно, але й стягнути з нього кошти (плату за фактичний час зберігання майна та пеню).

З огляду на наведене, суд констатує, що подана позивачем заява (вх.№ 35425) не стосується збільшення кількісних показників попередньо заявленої вимоги; розмір заявленої в позові вимоги взагалі не може бути збільшений, оскільки заявлена вимога має немайновий характер.

За таких обставин, виходячи зі змісту заяви позивача (вх.№ 35425) та змісту раніше поданої позовної заяви, суд розцінює заяву позивача (вх.№ 35425), як таку, що стосується одночасної зміни предмету та підстав позову.

В ч. 4 ст. 22 ГПК України встановлено, що до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

У разі подання позивачем заяви, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, господарський суд повинен відмовити в задоволенні такої заяви і, приєднавши її до матеріалів справи та зазначивши про цю відмову в описовій частині рішення (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи), розглянути по суті раніше заявлені позовні вимоги, якщо позивач не відмовляється від позову. Позивач при цьому не позбавлений права звернутися з новим позовом у загальному порядку (п. 3.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

З огляду на наведене, враховуючи, що заява позивача (вх.№ 35425) стосується зміни як предмету, так і підстав позову, суд відмовляє її задоволенні.

Розглянувши клопотання відповідача (вх.№ 36557 від 07.11.2017 р.) про відкладення розгляду справи, Суд відмовляє в його задоволенні, оскільки відповідачем, в порушення вимог ст.ст. 4-3, 33, 34 ГПК України, не надано доказів неможливості направлення в дане судове засідання іншого свого представника.

Разом з тим, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 4-3 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 77 ГПК України, господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу; неподання витребуваних доказів.

Частиною 1 ст. 69 ГПК України встановлено, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

Керуючись наведеними нормами процесуального законодавства, враховуючи неявку в судове засідання представника відповідача, ненадання сторонами всіх витребуваних судом документів, відсутність заперечень позивача щодо відкладення розгляду справи, а також намір відповідача прийняти участь у судових засіданнях у даній справі, з метою створення всім учасникам судового процесу рівних умов для участі в судовому процесі та для встановлення фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність відкладення розгляду справи.

З огляду на наведене, відповідно до ст.ст. 4-3, 22, 33, 34, 69, 77, 86 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви позивача (вх.№ 35425 від 30.10.2017 р.).

Відмовити в задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи (вх.№36557 від 07.11.2017 р.).

Розгляд справи відкласти на "22" листопада 2017 р. о 16:20 год.

Сторонам виконати вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі.

Суддя ОСОБА_2