РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2017Справа №922/2284/17
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до товариства з обмеженою відповідальністю "АІП Агрогруп"

про стягнення 69 660,94 грн.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - представник за довіреністю № 3 від 25.04.2017 р.;

від відповідача: Висотюк Є.П. - представник за довіреністю б/н від 06.09.2017 р.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "АІП Агрогруп" про стягнення 69 660,94 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11.10.2016 року між ним та відповідачем укладено договір №11/10, відповідно до умов якого позивач зобов'язався за плату і за рахунок відповідача організувати перевезення вантажу транспортом і маршрутом вибраним відповідачем.

На виконання умов договору між сторонами підписано договори-заявки на загальну суму 60 000,00 грн.

Оскільки, відповідачем не сплачено 60 000,00 грн., позивач звернувся в суд з вимогами про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 60 000,00 грн., трьох процентів річних в розмірі 710,14 грн. пені в розмірі 6 518,40 грн. та інфляційних втрат в розмірі 2 369,40 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 18.07.2017 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 07.08.2017 р.

В судове засідання 07.08.2017 р. представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 18.07.2017 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 012.

Представник позивача частково виконав вимоги ухвали суду від 18.07.2017 р.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 07.08.2017 року розгляд справи відкладено на 11.09.2017 року.

11.09.2017 р. до канцелярії суду відповідач подав відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні представники сторін подали клопотання про продовження строку розгляду спору на п'ятнадцять днів.

Суд задовольнив клопотання про продовження строку розгляду справи на п'ятнадцять днів.

Представник позивача виконав вимоги ухвали суду від 18.07.2017 р.

В судовому засіданні 11.09.2017 року оголошено перерву до 26.09.2017 року.

26.09.2017 р. до канцелярії суду позивач подав клопотання про витребування доказів по справі та документи по справі.

В судовому засіданні 26.09.2017 року представник позивача підтримав подане клопотання про витребування доказів по справі.

Представник відповідача не заперечував проти даного клопотання.

Суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів по справі.

В судовому засіданні оголошено перерву до 17.10.2017 року.

В судовому засіданні 17.10.2017 року представник відповідача подав додаткові докази по справі.

Представник позивача подав докази по справі.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

11.10.2016 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (виконавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "АІП Агрогруп" (замовник) укладено договір №11/10.

Відповідно до п.1.1 договору, виконавець зобов'язується за плату і за рахунок замовника організувати виконання перевезення вантажу транспотом і маршрутом вибраним замовником.

Згідно з п.1.2 договору, найменування, вид, кількість (об'єм, маса), характер, властивості і умови перевезення вантажу, строки перевезення (початок завантаження і початок розвантаження), вантаж відправника (вантажоотримувача), спосіб і місце завантаження (розвантаження), особливі умови перевезення та інші дані необхідні для належного виконання свого зобов'язання виконавця зазначаються замовником у письмовій заявці-дорученні, яка є невід'ємною частиною договору, оформляється на кожне перевезення та підтверджує повноваження виконавця представляти замовника у відносинах з іншими виконавцями та іншими організаціями.

Вартість послуг виконавця по кожному перевезенню, включаючи витрати по організації перевезення вантажу, визначаються за погодженням сторін і зазначається в заявці-дорученні на організацію перевезення.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що виконавець і замовник мають права, передбачені ст.10 ЗУ "Про транспортно-експедиторську діяльність".

Відповідно до п.1 статті 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Згідно з п.5.2 договору, розрахунки між виконавцем і замовником здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця не пізніше ніж через 2 діб з моменту отримання замовником оригіналу рахунка, акта виконаних робіт, копію ЦМР. Вартість послуг вказується в рахунках в гривнях еквівалентно курсу долара (євро), встановленим НБУ на день розвантаження (якщо в заявці не вказано іншу дату).

Як зазначено позивачем, на виконання умов договору №11/10 від 11.10.2016 року між сторонами підписано договори-заявки:

- № БН від 30.11.2016 року на суму 12 000,00 грн. автомобіль/причіп РЕНО НОМЕР_19, НОМЕР_24;

- № БН від 30.11.2016 року на суму 12 000,00 грн. автомобіль/причіп РЕНО НОМЕР_20, НОМЕР_19;

- № БН від 30.11.2016 року на суму 12 000,00 грн. автомобіль/причіп ДАФ НОМЕР_21, НОМЕР_25;

- № БН від 30.11.2016 року на суму 12 000,00 грн. автомобіль/причіп ДАФ НОМЕР_22, НОМЕР_26;

- № БН від 30.11.2016 року на суму 12 000,00 грн. автомобіль/причіп РЕНО НОМЕР_23, НОМЕР_27.

В заявках зазначено: маршрут м. Херсон - смт. Глеваха, дата та час завантаження 30.11.2016р., адреса завантаження Хмельницька обл., дата розвантаження 30.11.2016р., адреса розвантаження смт. Глеваха, згідно ТТН.

В матеріалах справи наявні копії вищезазначених договорів-заявок, які підписані та скріплені печатками сторін.

На підтвердження факту виконання робіт по договору (заявкам) позивачем надано копію підписаного та скріпленого печатками сторін акту надання послуг №65/1 від 30.11.2016 року на суму 60 000,00 грн.

Заперечуючи проти позову відповідач зазначає, що послуги, на які посилається позивач не відповідають дійсності, оскільки позивачем відповідачу не надавались, а договори-заявки № б/н від 30.11.2016 року на суму 12 000, 00 грн.; № б/н від 30.11.2016 року на суму 12 000, 00 грн.; № б/н від 30.11.2016 року на суму 12 000, 00 грн.; № б/н від 30.11.2016 року на суму 12 000, 00 грн.; № б/н від 30.11.2016 року на суму 12 000, 00 грн. та надання послуг № 65/1 від 30.11.2016 року були підписані ТОВ «АІП Агрогруп» помилково.

Крім того, відповідач не заперечує проти того, що між позивачем та відповідачем було укладено договір № 11/10 від 11.10.2016 року і що по вказаному договору позивач надавав відповідачу послуги з перевезення вантажів, про що свідчать: договір-заявка № БН-37 від 24.11.2016 року; товарно-транспортна накладна № б/н від 24.11.2016 року; акт надання послуг № 68 від 26 листопада 2016 року; договір-заявка № БН-46 від 22.12.2016 року; товарно-транспортна накладна № РН-0000740 від 22.12.2016 року; акт надання послуг № 80 від 26 грудня 2016 року; договір-заявка № БН-44 від 12.12.2016 року; товарно-транспортна накладна № РН-0000722 від 14.12.2016 року; акт надання послуг № 75 від 14 грудня 2016 року; договір-заявка № БН-36 від 24.11.2016 року; товарно-транспортна накладна № РН-0000682 від 25.11.2016 року; товарно-транспортна накладна № РН-0000680 від 25.11.2016 року; акт надання послуг № 67 від 25 листопада 2016 року. дані послуги були оплачені відповідачем позивачу, про що свідчать: оборотно-сальдова відомість по рахунку 631 за 01.11.2016-01.02.2017 р.; платіжні доручення № 1643 від 02.12.2016 року; № 1560 від 11.11.2016 року, №1647 від 05.12.2016 року, №1693 від 15.12.2016 року, №1754 від 28.12.2016 року, №1737 від 23.12.2016 року та №1786 від 10.01.2017 року.

Також, відповідачем зазначено, що 24.11.2016 року між ним (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Концепт-Інфо» (постачальник) укладено договір поставки №24/11, відповідно до якого ТОВ «Концепт-Інфо» взяло на себе зобов'язання передавати у власність ТОВ «АІП Агрогруп» товар, а ТОВ «АІП Агрогруп» взяло на себе зобов'язання приймати вказаний товар та оплатити його на умовах визначених в договорі.

Постачання товару по договору поставки здійснювалося з складів ТОВ «Концепт-Інфо», які знаходиться в селі Великі Копані, Олешківського району, Херсонської області та Чернівецькій області на орендований склад ТОВ «АІП Агрогруп», який знаходиться по вул. Вокзальна, 4-В, в смт Глеваха, Васильківського району, Київської області, що підтверджується договором відповідального зберігання № 4-07-2016-С від 01.07.2016 року, який наявний в матеріалах справи.

На підтвердження реальності здійснення господарської операції, між ТОВ «Концепт-Інфо», ТОВ «АІП Агрогруп» та перевізниками, були складені наступні первинні бухгалтерські документи:

- замовлення на постачання товару: № 1 до договору поставки від 24.11.2016 року № 24/11 від 28.11.2016 року; № 2 до договору поставки від 24.11.2016 року № 24/11 від 28.11.2016 року; № 3 до договору поставки від 24.11.2016 року № 24/11 від 29.11.2016 року;

- товарно-транспортні накладні: № РН-0000049 від 29.11.2016 р.;№ РН-0000048 від 29.11.2016р.; № РН-0000047 від 30.11.2016 р.; № РН-0000046 від 30.11.2016р.; № РН-0000045 від 30.11.2016 р. № РН-0000044 від 30. 11.2016 р.; № РН-0000043 від 30.11.2016 р. № РН-0000042 від 30.11.2016 р.; № РН-0000041 від 30.11.2016 р. № РН-0000040 від 30.11.2016 р. № РН-0000039 від 30.11.2016 р.; № РН-0000037 від 30.11.2016р.

З вищезазначених документів вбачається, що вказана поставка товару здійснювалася наступним вантажним транспортом, а саме:

- MAZDA, СХ-9, д.н.з. НОМЕР_1;

- RENAULT MAGNUM 480, д.н.з. НОМЕР_2; причіп/напівпричіп НОМЕР_4

- RENAULT MAGNUM, д.н.з. НОМЕР_3; рефрижератор НОМЕР_5

- VOLVO, FM 12.380, д.н.з. НОМЕР_9 рефрижератор НОМЕР_6

- DAF, ТЕ 47 XS, д.н.з. НОМЕР_8 рефрижератор НОМЕР_7

- DAF, CF 85.380, д.н.з. НОМЕР_11, рефрижератор НОМЕР_10

- RENAULT MAGNUM 420, д.н.з. НОМЕР_12, рефрижератор НОМЕР_13

- VOLVO, FM 12, д.н.з. НОМЕР_14, рефрижератор НОМЕР_15,

- RENAULT MAGNUM 440, д.н.з. НОМЕР_17 рефрижератор НОМЕР_16

- MAN LE 12.280, д.н.з. НОМЕР_18

Вказані спеціалізовані вантажні автомобілі належать ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5, які здійснювали перевезення вантажів за маршрутом с. Великі Копані, Олешківського району, Херсонської області та Чернівецької області до складу по вул.. Вокзальна, 4-В, в смт Глеваха, Васильківського району, Київської області.

На підтвердження того, що послуги з перевезення вантажів позивачем за маршрутом с. Великі Копані, Олешківського району, Херсонської області до складу по вул. Вокзальна, 4-В, в смт Глеваха, Васильківського району, Київської області та за маршрутом Чернівецької області до складу по вул. Вокзальна, 4-В, в смт Глеваха, Васильківського району, Київської області не надавались, свідчить наявний в матеріалах справи лист ТОВ «Концеат-Інфо» №04-06/1 від 04.06.2017 року, в якому зазначено, що транспортні засоби з державними номерами, а саме: НОМЕР_23/ НОМЕР_27, НОМЕР_28/ НОМЕР_26; НОМЕР_21/ НОМЕР_25; НОМЕР_20/ НОМЕР_19, НОМЕР_29/ НОМЕР_30 не заїзджали.

Також, в матеріалах справи наявний лист вих. №8/09 від 08.09.2017 року ТОВ «Біржа-Сервіс», в якому зазначено, що за період з 01.11.2016 по 13.01.2017 на територію складського комплексу (пост №1), за адресою: Київська область, Васильківський район, смт. Глеваха, вул. Вокзальна 4В, транспортні засоби з наступними державними номерними знаками: НОМЕР_23, НОМЕР_27, НОМЕР_28, НОМЕР_26; НОМЕР_21, НОМЕР_25; НОМЕР_20, НОМЕР_19, НОМЕР_29, НОМЕР_30, для розвантаження на орендованому складі ТОВ «АІП Груп» не заїзджали.

Частиною 3 статті 909 ЦК України передбачено, що укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Позивачем не надано докази (зокрема, товарно-транспортні накладні та ін.), які б підтверджували факт виконання послуг за актом №65/1 від 30.11.2016 року та заявками-договорами по ньому.

Крім того, позивачем не надано оригінали договорів-заявок № БН від 30.11.2016 року; № БН від 30.11.2016 року; № БН від 30.11.2016 року; № БН від 30.11.2016 року; № БН від 30.11.2016 року та акту надання послуг №65/1 від 30.11.2016 року.

Відповідачем надано податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплачено) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку ТОВ «АІП Груп» за 4 квартал 2016 року, який поданий 26.01.2017 року до ДПІ у Печерському р-ні ГУ Міндоходів у м. Києві, з якого вбачається, що в позивача перед відповідачем відсутнє податкове зобов'язання.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищезазначене та беручи до уваги, те, що відсутні докази фактичного виконання договору по договорам-заявкам від 30.11.2016 року, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 60 000, 00 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 6 581,40 грн., індекс інфляції в розмірі 2 369,40 грн. та три проценти річних в розмірі 710,14 грн.

Оскільки, вимоги щодо стягнення пені, трьох процентів річних та індексу інфляції є похідними від основного боргу, тому вони також не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судовий збір, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, 49, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 09.11.2017 року.

Суддя С.М. Мудрий