ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.10.2017 Справа № 920/923/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільвер Фуд», м. Київ

до відповідача ОСОБА_1 підприємства «Гранд ТСМ», м. Суми

про стягнення 36 752 грн. 70 коп.

Суддя Котельницька В.Л.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув

від відповідача: не прибув

при секретарі судового засідання Пономаренко Т.М.

Суть спору: позивач відповідно до вимог поданої до господарського суду позовної заяви просить суд стягнути з відповідача на свою користь 36752 грн. 70 коп. заборгованості за договором поставки № 72 від 01.07.2015, а також 1600 грн. витрат по сплаті судового збору.

Відповідач відзиву на позов не подав, у судове засідання його представник не прибув, ухвала суду від 05.10.2017, надіслана на адресу: 40022, м. Суми, вул. Привокзальна, буд. 25, повернута поштовим відділенням звязку з відміткою «за даною адресою не значиться», хоча зазначена позивачем у позовній заяві адреса відповідача співпадає з адресою ОСОБА_1 підприємства «Гранд ТСМ», вказаною у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, сформованому судом за електронним запитом № від 20.10.2017.

Відповідно до абз. 3 п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом

Таким чином, враховуючи вищезазначене, відповідач про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник позивача у судове засідання також не прибув, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 43 та 33 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд вважає, що ним в межах наданих йому повноважень створені сторонам усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у ній матеріалами, у відповідності до положень статті 75 названого Кодексу за відсутності представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд встановив:

01.07.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сільвер Фуд» та ОСОБА_1 підприємством «Гранд ТСМ» укладено договір на поставку товару № 72 (далі договір).

Відповідно до п. 1.1. договору позивач як постачальник зобовязався поставити, а відповідач як покупець прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору. Товаром за даним договором у відповідності до його п. 1.2. є товар, зазначений у Специфікації постачальника, яка узгоджується з покупцем та підписується сторонами. Специфікація затверджується сторонами у встановленій формі (додаток № 1 до договору) та є невідємною частиною даного договору.

Так, судом встановлено, що на виконання умов укладеного договору позивачем за період з 01.02.2017 по 14.03.2017 було поставлено відповідачеві товар на загальну суму 12946 грн. 79 коп., що підтверджується видатковими накладними за вказаний період, які були підписані представниками сторін та скріплені їхніми печатками.

Крім того, згідно з актом звірки розрахунків від 27.03.2017, який підписаний як позивачем так і відповідачем, останній додатково має невиконане зобовязання перед позивачем у розмірі 42364 грн. 20 коп.

Згідно з п. 4.1. договору № 72 загальна вартість договору складається з суми товарів, зазначених у накладних.

Згідно з п. 4.3 договору покупець здійснює оплату шляхом перерахування грошових коштів, платіжним дорученням на розрахунковий рахунок постачальника з відстрочкою платежу в 35 (тридцять пять) календарних днів з дня отримання товару від постачальника.

Матеріалами справи підтверджується факт отримання відповідачем поставленого товару, доказів заявлення претензій щодо кількості чи якості поставленого товару матеріали судової справи не містять.

Обовязок відповідача як покупця за договором поставки № 72 передбачений також пп. 5.1.2 п. 5.1 даного договору.

Як зазначає позивач у своїй позовній заяві, 01.02.2017 відповідач здійснив часткову оплату за поставлений товар на суму 5000 грн. 00 коп., що підтверджується копією банківської виписки, яка додана до матеріалів справи позивачем.

Також позивач повідомив суд, що відповідач повернув позивачеві товар на загальну суму 13557 грн. 20 грн.

Залишок заборгованості за поставлений товар залишається на даний час несплачений відповідачем.

Таким чином, відповідачем порушено умови договору поставки щодо строків оплати за поставлений товар та на час звернення позивача з позовною заявою до суду (04.10.2017) заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар становить 36752 грн. 70 коп.

Згідно із частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і відповідно до умов договору, а згідно вимог статті 610 цього ж Кодексу, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до вимог статей 43, 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна надати докази в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Відповідачем не подано ні доказів сплати боргу, ні аргументованих заперечень проти вимог позивача, заборгованість згідно акту звірки розрахунків від 27.03.2017 № б/н відповідачем визнана, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 36752 грн. 70 коп. заборгованості за поставлений товар суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Виходячи з фактичних обставин даної справи, враховуючи, що спір між сторонами виник в результаті неправомірних дій відповідача, а саме, несвоєчасної оплати вартості поставленого товару, суд дійшов висновку про відшкодування позивачеві суми сплаченого судового збору в розмірі 1600 грн. за рахунок відповідача відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 підприємства «Гранд ТСМ» (40022, м. Суми, вул. Привокзальна, буд. 25, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільвер Фуд» (04060, м. Київ, вул. Ольжича, 18/22, ) 36752 грн. 70 коп. заборгованості, 1600 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 30.10.2017.

Суддя В.Л.Котельницька