ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

06 листопада 2017 року Справа № 910/3376/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддівМачульського Г.М. Рогач Л.І., Коробенка Г.П.,
перевіривши матеріали касаційної скарги Бучанської міської ради
на постановуКиївської апеляційного господарського суду
від22.06.2017
у справі№910/3376/17
Господарського судуміста Києва
за позовомБучанської міської ради
до1. Українського Державного проектного лісовпорядного виробничого об'єднання "Укрдержліспроект" 2. Комунального підприємства "Бучанське управління житлово-комунального господарства " Бучанської міської ради" 3. Державного агентства лісових ресурсів України
третя особаДержавна служба геодезії, картографії та кадастру
за участюГенеральної прокуратури України
провизнання недійсним планово-картографічних матеріалів,

В С Т А Н О В И В :

Касаційна скарга Бучанської міської ради не може бути прийнята до розгляду з таких підстав.

Відповідач вже звертався з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2017, однак ухвалою Вищого господарського суду України від 25.07.2017, касаційну скаргу повернуто на підставі п.2 ч.1 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України. Примірники вказаної ухвали суду касаційної інстанції були надіслані учасникам судового розгляду 26.07.2017, що підтверджується відміткою на зворотному боці останнього аркушу вказаної ухвали.

З касаційною скаргою особа, що її подала, повторно звернулась лише 19.08.2017, тобто майже через двадцять чотири дні з моменту надіслання учасникам судового процесу примірників ухвали суду касаційної інстанції про повернення касаційної скарги, про що свідчить відмітка на поштовому конверті, в якому надійшла касаційна скарга.

До повторно поданої касаційної скарги додано клопотання про відновлення пропущеного строку. Клопотання обґрунтоване порушенням представником Бучанської міської ради ч. 1 ст. 109 Господарського процесуального кодексу України через значні обсяги навантаження та велику кількість судових справ, у яких приймає участь міська рада, а також факт нетривалого перебування на своїй посаді. Також у клопотанні вказано що після одержання ухвали пор повернення касаційної скарги Бучанська міська рада вжила всіх необхідних заходів щодо невідкладного усунення допущених недоліків та повторно подала касаційну скаргу.

До клопотання скаржником додано ухвали Вищого господарського суду України. Так, в ухвалі Вищого господарського суду України від 05.11.2015 у справі № 922/2557/15, що додана до клопотання, колегією суддів відновлено строк на подання касаційної скарги Публічному акціонерному товариству "Укртрансгаз", у зв'язку з тим що скаржник усунув недоліки в мінімальні строки, а саме після повернення касаційної скарги ухвалою Вищого господарського суду України від 20.08.2015, повторне звернення відбулося 31.08.2015.

В ухвалі Вищого господарського суду України від 17.03.2015 у справі №922/168/14, що додана до клопотання, колегією суддів відновлено строк на подання касаційної скарги Державному підприємству "Держреєстри України" у зв'язку з тим що скаржник усунув недоліки в мінімальні строки, а саме після повернення касаційної скарги ухвалою Вищого господарського суду України від 22.01.2015, повторне звернення відбулося 30.01.2015.

Надані суду касаційної інстанції ухвали про практику поновлення строків на касаційне оскарження вказують на те, що недоліки попередньо поданих касаційних скарг усувалися заявниками у короткі терміни, тоді як у даній справі №910/3376/17 термін усунення недоліків значно перевищує строки, протягом яких недоліки усувалися у справах, ухвали у яких додано заявником.

Відповідно до ч.1 ст.53 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

Згідно цієї норми суд касаційної інстанції, у кожному конкретному випадку, повинен, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінки доводів щодо причин їх пропуску, зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску такого строку.

Суд касаційної інстанції не вважає причини пропуску строку на подання повторно касаційної скарги поважними, оскільки статтею 110 Господарського процесуального кодексу України встановлено 20-денний строк для оскарження судового рішення апеляційного господарського суду, а у клопотанні про відновлення цього строку не наведено підстав, за яких усунення недоліків, які мали місце при попередній подачі касаційної скарги, могло бути здійснено саме у строк, який є більший, за встановлений Господарським процесуальним кодексом України строк для подання касаційної скарги, та враховує, що із касаційною скаргою особа, що її подала, повторно звернулась лише 19.08.2017, тобто через двадцять чотири дні з моменту надіслання учасникам судового процесу примірників ухвали суду касаційної інстанції про повернення касаційної скарги.

При цьому попередньо подану касаційну скаргу було повернуто із тих підстав, що у порушення вимог Господарського процесуального кодексу України її було подано безпосередньо до суду касаційної інстанції, що виключало можливість прийняття її судом до провадження.

Отже усунення недоліків мало зводитися лише для вчинення дій із подачі касаційної скарги, та не потребувало вчинення інших дій.

Скаржник в клопотанні не вказав, які обставини йому не дозволили у розумні строки повторно звернутись з касаційною скаргою.

При цьому слід зазначити, що як роз'яснив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 зі справи "Пономарьов проти України", вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Також слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 29.10.2016 зі справи "Устименко проти України", дійшов до висновку що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже вказані рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у даній справі як джерело права.

Оскільки у суду касаційної інстанції відсутні правові підстави у порядку, визначеному ч.1 ст.53 Господарського процесуального кодексу України, визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, клопотання про відновлення цього строку належить відхилити відповідно до п.5 ч.1 ст.1113 цього кодексу.

Керуючись статтями 53, 86, 110, пунктом 5 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В :

Клопотання Бучанської міської ради про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2017 у справі №910/3376/17 Господарського суду міста Києва відхилити, касаційну скаргу повернути особі, що її подала, а справу - до місцевого господарського суду.

Головуючий суддя Г.М. Мачульський

Судді Л.І. Рогач

Г.П. Коробенко