ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

30.10.2017 р. Справа № 914/1894/15

Господарський суд Львівської області у складі колегії суддів: головуючий суддя Мазовіта А.Б., суддів Мороз Н.В., Крупник Р.В. розглянувши матеріали справи

за заявою:Товариства з обмеженою відповідальністю «Яблуневий дар», м. Городок, Львівська область;
про:відстрочку виконання рішення суду
у справі:№914/1894/15
стягувач:Фірма «АГРОЕКСІМ» («AGROEXIM» D.o.o.), м. Бєлград, Республіка Сербія;
боржник:Товариство з обмеженою відповідальністю «Яблуневий дар», м. Городок, Львівська область;

За участю представників:

від позивача: не зявився;

від заявника (боржника): не зявився

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області подано заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Яблуневий дар», м. Городок, Львівська область про відстрочку виконання рішення суду у справі №914/1894/15 за позовом Фірма «АГРОЕКСІМ» («AGROEXIM» D.o.o.), м. Бєлград, Республіка Сербія до Товариство з обмеженою відповідальністю «Яблуневий дар», м. Городок, Львівська область про стягнення 18 598 182,82 грн.

Сторони явку представників в судове засідання не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У поданій заяві про відстрочку виконання рішення суду заявник (боржник) просив відстрочити виконання рішення Господарського суду Львівської області від 01.04.2016 р. у справі №914/1894/15 на один рік, посилаючись на скрутне матеріальне становище, спричинене відсутністю коштів, достатніх для погашення заборгованості.

Дослідивши матеріали заяви, суд прийшов до висновку, що подана заява про розстрочку виконання рішення суду задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як передбачено статтею 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відстрочка або розстрочка виконання рішення допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи. Отже, господарський суд не зобовязаний задовольняти заяву про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (п. 7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України»).

Виходячи із наведеного, законодавець, у будь-якому випадку повязує розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з обєктивними, непереборними, тобто, виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Вирішуючи питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення, на підставі ст. 121 ГПК України суд повинен встановлювати матеріальні інтереси обох сторін.

Суд відхиляє доводи заявника про те, що боржник є сезонним підприємством, у звязку із чим усі кошти будуть спрямовуватись на закупівлю сировини для переробки та виготовлення готової продукції, яка в подальшому буде реалізовуватись, після чого боржнику почнуть надходити кошти і він зможе розрахуватися із стягувачем, оскільки таке жодним чином не підтверджує наявність виняткових обставин, що ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення суду. Як вбачаться із матеріалів справи, ухвалою суду від 20.09.2016 виконання рішення суду було відстрочено на два місяці до 20.11.2016 року. Ухвалою суду від 16.01.2017 виконання рішення суду було відстрочено на три місяці. Ухвалою суду від 16.05.2017 виконання рішення суду було відстрочено на три місяці до 16.08.2017 року. У кожній із поданих раніше заяв про відстрочку боржник посилався на сезонність виробництва, проте, доказів хоча б часткового виконання рішення Господарського суду Львівської області від 01.04.2016 року у справі №914/1894/15 не надав.

Кожна із сторін договору приймає на себе відповідні ризики можливого погіршення економічної ситуації та фінансового становища.

Заборгованість за контрактом купівлі-продажу, стягнення якої було предметом розгляду у справі, виникла з вини боржника, несплата даної заборгованості протягом тривалого часу порушує матеріальні інтереси позивача Фірми «АГРОЕКСІМ» («AGROEXIM» D.o.o.) та може призвести до негативних наслідків для неї.

Слід також зазначити, що ті наслідки, на які посилається заявник, як на підставу відстрочення, в разі такого відстрочення можуть настати в майбутньому і для стягувача.

Суд вважає за необхідне зазначити, що боржник не позбавлений права звернутися безпосередньо до стягувача із заявою про реструктуризацію заборгованості, яка виникла по контракту, розстрочку, відстрочку сплати заборгованості.

Викладені боржником у заяві доводи стосуються наслідків, які можуть настати після виконання рішення суду, не мають достовірного характеру та ґрунтуються на його припущеннях.

В той же час заявником не обґрунтовано винятковості обставин, що ускладнюють виконання рішення суду у справі №914/1894/15 чи роблять таке виконання неможливим, не подано жодних доказів, які б могли бути підставою для відстрочення виконання рішення суду, клопотань про витребування відповідних доказів заявником не подавалося.

Також заявником не доведено, що ті обставини, які, на його думку, унеможливлюють виконання рішення суду на момент розгляду заяви про відстрочку, зміняться в майбутньому після можливого відстрочення та нададуть йому змогу виконати рішення в повному обсязі.

Відсутність у боржника грошових коштів не може свідчити про неможливість виконання рішення суду з огляду на існування інших, крім звернення стягнення на грошові кошти, способів виконання рішення суду, передбачених Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа відповідає за своїми зобовязаннями усім належним їй майном.

Аналогічної позиції дотримується також і Вищий господарський суд України, зокрема, у постанові від 07.10.2012 у справі №5015/5801/11, у постанові від 17.12.2012 у справі №31/282.

Заявником не наведено жодних доводів та доказів того, що ним вживаються та чи вживатимуться на майбутнє заходи щодо покращення результатів господарської діяльності, в тому числі, вживаються заходи щодо виконання рішення судів, якими стягнуто дебіторську заборгованість на користь боржника.

Згідно ст. 45 ГПК України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обовязкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

Відповідно до ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Пунктом 1 статті 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Керуючись ст.ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Яблуневий дар», м. Городок, Львівська область про відстрочку виконання рішення суду у справі №914/1894/15 за позовом Фірма «АГРОЕКСІМ» («AGROEXIM» D.o.o.), м. Бєлград, Республіка Сербія до Товариство з обмеженою відповідальністю «Яблуневий дар», м. Городок, Львівська область про стягнення 18 598 182,82 грн. відмовити.

Головуючий суддя Мазовіта А.Б.

Суддя Мороз Н.В.

Суддя Крупник Р.В.