ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"03" листопада 2017 р. Справа № 926/2763/17

За позовом міського комунального підприємства Чернівцітеплокомуненерго, м. Чернівці

до комунального підприємства Чернівціміськліфт, м. Чернівці

про стягнення заборгованості в сумі 83860,51 грн.

Суддя Т.І. Ковальчук

Представники:

Позивача ОСОБА_1, дов. № 866 від 24.04.2017 р.

Відповідача ОСОБА_2, дов. № 168 від 23.10.2017 р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення 83860,51 грн. заборгованості по розрахунках за поставлену теплову енергію, у тому числі 62272,33 грн. основного боргу, 3612,34 грн. пені, 15573,67 грн. інфляційних втрат та 2402,17 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що на порушення умов укладених з МКП Чернівцітеплокомуненерго договорів купівлі-продажу теплової енергії відповідач не оплачує в установлені строки та розмірі вартість поставленої йому позивачем теплової енергії в гарячій воді, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 62272,33 грн. за період з 01.10.2014 р. по 30.07.2017 р., та в звязку з чим предявлено також вимоги про стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат і 3% річних за період прострочення.

Провадження у справі порушено ухвалою від 04.09.2017 р., справу до розгляду в судовому засіданні призначено на 14.09.2017 р. за участю представників сторін, позивача зобовязано провести звірку розрахунків з відповідачем, надати суду акт звірки і додаткові документи, відповідача зобовязано надати відзив на позов та докази в його обґрунтування.

У судовому засіданні 14.09.2017 р. оголошувалася перерва до 11-00 год. 28.09.2017 р.

Ухвалою від 28.09.2017 р. розгляд справи в судовому засіданні відкладено на 19.10.2017 р. у звязку з неявкою представника відповідача та неподанням відзиву на позов.

У звязку тим, що згідно наказу голови суду від 12.10.2017 р. № 36-аг суддя Ковальчук 19.10.2017 р. перебуватиме у відрядженні, ухвалою від 12.10.2017 р. розгляд справи в судовому засіданні перенесено на 24.10.2017 р. за участю представників сторін.

23.10.2017 р. відповідач подав заяву за № 167, в якій визнав позов на суму 78860,51 грн., у тому числі 55272,33 грн. основного боргу, та з посиланням на важкий фінансовий стан підприємства просить розстрочити погашення заборгованості на 12 місяців, сплачуючи по 6571,71 грн. до 30 числа кожного місяця починаючи з листопада 2017 року (а.с. 157-158).

У судовому засіданні 24.10.2017 р. оголошувалася перерва до 11-00 год. 03.11.2017 р. у звязку з поданням представником позивача додаткових документів та для зясування суми заборгованості після проведеної відповідачем часткової оплати.

У судовому засіданні 03.11.2017 р. представник позивача подав звіт про нарахування та оплату за період з 01.09.17 по 01.11.17, пояснив, що відповідач частково сплатив борг у розмірі 4000,00 грн., у результаті чого основна заборгованість зменшилася і складає 51272,32 грн., просив задовольнити позов на решту боргу, пені і компенсаційних нарахувань, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини і доводи.

Представник відповідача в судовому засіданні 03.11.2017 р. подав заяву від 03.11.2017 р. № 169 про уточнення сум боргу та розстрочки, проти існуючої заборгованості в сумі 72860,00 грн., з яких основний борг складає 51272,33 грн., не заперечував, з посиланням на важкий фінансовий стан підприємства просив розстрочити виконання рішення на 12 місяців, стягуючи борг щомісячно рівними частками, у частині погашеного боргу просив припинити провадження у справі.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд встановив наступне.

01 жовтня 2013 р. між міським комунальним підприємством Чернівцітеплокомуненерго (Теплопостачальна організація) та комунальним підприємством Чернівціміськліфт (Споживач) було укладено договір № 0462 купівлі-продажу теплової енергії строком дії до 15 жовтня 2014 року. Згідно з пунктом 1.1 названого договору Теплопостачальна організація зобовязується постачати Споживачеві теплову енергію в потрібних йому обсягах у відповідності до розділу № 2 цього договору, а споживач зобовязується своєчасно оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених даним договором (далі Договір № 0462 від 01.10.2013 р., а.с. 9-20). Згідно з пунктом 10.2 даний договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії не буде письмово заявлено однією із сторін про розірвання або необхідність перегляду.

За умовами названого договору обєктами споживання теплової енергії відповідача є адміністративно-виробнича база по бульвару Героїв Сталінграду, 6-б (тепер бульвар ОСОБА_3), опорний пункт по вул. Комарова, 29 та опорний пункт по вул. Червоноармійській, 83 (тепер вулиця ОСОБА_4) в м. Чернівці (а.с. 13, 15-19, 25).

14.04.2017 року сторони уклали аналогічний договір № 0462 купівлі-продажу теплової енергії терміном дії з дня підписання до 01 жовтня 2017 року (а.с. 21-29).

Спірні правовідносини між сторонами виникли в період дії договору № 0462 купівлі-продажу теплової енергії від 01.10.2013 р. з урахуванням пролонгації згідно з п. 10.2 (опалювальні періоди жовтень-грудень 2014 р. січень-квітень 2015 р., жовтень-грудень 2015 р. січень-квітень 2016 р., жовтень-грудень 2016 р. січень-березень 2017 року), у звязку з чим умови договору № 0462 купівлі-продажу теплової енергії від 14.04.2017 р. суд не аналізує.

За умовами Договору № 0462 від 01.10.2013 р.:

- Теплопостачальна організація відпускає теплову енергію на обєкти Споживача в обсягах згідно з додатком № 1 та № 1А в гарячій воді на такі потреби: опалення в опалювальний сезон, гаряче водопостачання по графіку за технологічною можливістю, технологічні потреби (п. 2.1, 2.1.1, 2.1.2, 2.1.3);

- тарифи на теплову енергію (виробництво, транспортування, постачання) на момент укладення договорів визначені в пункті 3.2:

двоставковий тариф: плата за одиницю приєднаного теплового навантаження для споживачів із засобами та без засобів обліку умовно-постійна частина за 1 кв. м приведеної площі щомісячно протягом року: 2,19 грн. (з ПДВ) для бюджетних установ, 2,34 грн. (з ПДВ) за для інших споживачів, 1,21 грн. (з ПДВ) для населення (гуртожитки). Тариф за одиницю фактично спожитої теплової енергії для споживачів із засобами обліку та без засобів обліку з розрахунку на 1 Гкал. щомісячно протягом опалювального сезону: умовно змінна частина 674,78 за 1 Гкал. (з ПДВ) для бюджетних та інших споживачів і 168,56 грн. за 1 Гкал. (з ПДВ) для населення (гуртожитки);

- в разі зміни тарифів Споживач сплачує за теплову енергію за новими тарифами, затвердженими згідно з чинним законодавством, з дня їх введення в дію без внесення змін до даного договору (п. 3.5);

- розрахунковим періодом є календарний місяць (п. 3.6);

- оплата за теплову енергію здійснюється не пізніше 20 числа за розрахунковим місяцем (п. 3.7);

- Споживач зобовязаний вчасно проводити розрахунки за теплову енергію у відповідності до Розділу № 3 цього Договору (п. 4.2.1);

- в разі неоплати або несвоєчасної оплати у строки, зазначені в Договорі, Споживач сплачує на користь Теплопостачальної організації пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день перевищення допустимого терміну (п. 7.1.4).

Як стверджує позивач і це визнає відповідач, МКП Чернівцітеплокомуненерго на виконання Договору № 0462 від 01.10.2013 р. постачав комунальному підприємству Чернівціміськліфт протягом опалювальних періодів жовтень-грудень 2014 р. січень-квітень 2015 р., жовтень-грудень 2015 р. січень-квітень 2016 р., жовтень-грудень 2016 р. січень-березень 2017 р. теплову енергію, сумарна фактична кількість споживання якої склала 79,00190525 Гкал (а.с. 36-38).

Даний обсяг споживання підтверджується наданими позивачем копіями актів прийому-передачі теплової енергії, картками обліку теплової енергії по тепловому лічильнику, реєстрами отримання рахунків та актів постачання виконаних робіт за теплопостачання (а.с. 111-122, 123, 124, 174-192).

Загальна вартість спожитих відповідачем 79,00190525 Гкал теплової енергії визначена позивачем у відповідності до пунктів 3.2 і 3.5 Договору № 0462 від 01.10.2013 р. і тарифів, встановлених постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, від 31.12.2013 р. № 480, від 31.03.2014 р. № 246, від 16.05.2014 р. № 536 та постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, від 28.11.2014 р. № 627, від 27.02.2015 р. № 250, від 31.03.2015 р. № 1117, і в цілому складає 110486,34 грн. (а.с. 36-38, 39, 126-146).

На підставі виписок по рахунку МКП Чернівцітеплокомуненерго за період з 02.10.2014 р. по 19.06.2017 р. суд установив, що до звернення позивача з позовом до господарського суду відповідач частково погашав заборгованість, сплативши МКП Чернівцітеплокомуненерго 50213,99 грн. за спожиту теплову енергію (а.с. 64-110).

Зі звіту про нарахування та оплату за період з 01.10.14 по 31.07.17 видно, що на початок опалювального періоду жовтень-грудень 2014 р. існувало початкове сальдо в сумі 2000,00 грн. по розрахунках за теплову енергію на користь позивача, в погашення якого останній зарахував кошти в сумі 2000,00 грн., сплачені відповідачем 02.10.2014 р., проти чого останній не заперечує (а.с. 39, 64).

Отже, в погашення заборгованості відповідача за спірний період (жовтень-грудень 2014 р. січень-квітень 2015 р., жовтень-грудень 2015 р. січень-квітень 2016 р., жовтень-грудень 2016 р. січень-березень 2017 р.) підлягає зарахуванню сума не 50213,99 грн., а 48213,99 грн. (50213,99 грн. 2000,00 грн.).

Відтак, розмір заборгованості відповідача на день звернення позивача з позовом до господарського суду складав 62272,35 грн., що на 2 коп. більше, ніж обчислено позивачем (110486,34 грн. 48213,99 грн.). Враховуючи, що господарський суд звязаний підставами і предметом позову (ст. 22 ГПК України), суд виходить з розміру боргу, зазначеного позивачем, 6 2272,33 грн.

Після звернення позивача з позовом до господарського суду відповідач в рахунок погашення боргу сплатив кошти в сумі 11000,00 грн. згідно з платіжними дорученнями № 532 від 11.09.2017 р., № 552 від 19.09.2017 р., № 569 від 25.09.2017 р., № 614 від 20.10.2017 р., № 635 від 25.10.2017 р та № 663 від 01.11.2017 р. (а.с. 159-162, 226-227). У результаті на день вирішення справи судом борг відповідача перед позивачем зменшився і складає 51272,33 грн. (62272,33 грн. 11000,00 грн.), а згідно з підрахунком позивача 51272,32 грн. (а.с. 224).

Відповідно до п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, статті 526 Цивільного кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Статтею 19 Закону України Про теплопостачання встановлено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично відпущену теплову енергію.

Частиною 1 статтею 175 Господарського кодексу України передбачено, що майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності до статей 173-174 Господарського кодексу України господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку (ст. 509 ЦК України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Оскільки судовим розглядом справи встановлено невиконання відповідачем зобовязання по своєчасній і повній оплаті спожитої теплової енергії згідно з встановленими тарифами по Договору № 0462 від 01.10.2013 р. на загальну суму 51272,33 грн., у цій частині вимог позов підлягає задоволенню. Враховуючи, що після порушення провадження у справі відповідач у рахунок погашення боргу сплатив 11000,00 грн., у частині вимог про стягнення вказаної заборгованості провадження у справі підлягає припиненню за відсутністю предмета спору по п. 11 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Пунктом 7.1.4 Договору № 0462 від 01.10.2013 р. передбачено, що в разі неоплати або несвоєчасної оплати у строки, зазначені в Договорі, Споживач сплачує на користь Теплопостачальної організації пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день перевищення допустимого терміну, а частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши нараховану позивачем пеню в сумі 3612,34 грн. за період з 20.11.2016 р. по 31.07.2017 р. (а.с. 40), суд встановив, що розмір пені не перевищує максимально можливого за обраний період, положень ч. 6 ст. 236 ГК України щодо обмеження періоду нарахування пені шістьма місяцями від дня, коли зобовязання повинно бути виконано, позивачем дотримано, тому вимоги щодо пені підлягають задоволенню в заявленій сумі.

Перевіривши виконані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, суд встановив, що нараховані суми є дещо завищеними. Згідно з розрахунком суду з урахуванням здійснення відповідачем часткової сплати боргу протягом спірного періоду 3% річних підлягають стягненню в сумі 2399,40 грн. за період з 21.11.2014 р. по 31.07.2017 р., а інфляційні втрати в сумі 15159,69 грн. за період з 01.12.2014 р. по 31.07.2017 р. (розрахунок суду, а.с. 228-231).

У заяві від 03.11.2017 р. і в судовому засіданні 03.11.2017 р. представник відповідача просить розстрочити виконання рішення на 12 місяців стягуючи 30-го числа кожного місяця по 6072,00 грн. починаючи з листопада 2017 року, посилаючись на важкий фінансовий стан підприємства.

На підтвердження обставин, що надають право на розстрочення виконання рішення до вказаної заяви надано низку документів, які відображають фінансово-господарське становище КП Чернівціміськліфт. З цих документів, зокрема, видно, що загальна дебіторська заборгованість контрагентів відповідача станом на 01.09.2017 р. складає 1143208,86 грн., серед боржників 7 житлово-комунальних підприємств міста, обєднання співвласників багатоквартирних будинків та житлово-будівельні кооперативи, виробниче управління житлово-комунального господарства м. Новодністровськ та управління житлово-комунального господарства облдержадміністрації, сумарний борг яких перед відповідачем складає 1041739,92 грн. (а.с. 163-164). Станом на 23.10.2017 р. підприємство заборгувало 1261487,88 грн., у тому числі по заробітній платі працівникам, по єдиному соціальному внеску, податках, обовязкових платежах (а.с. 170) Довідкою ПАТ Укрсоцбанк від 23.10.2017 р. засвідчується незначна кількість коштів на рахунках 1815,06 грн., а з балансу і звіту про фінансові результати підприємства за І півріччя 2017 р. видно, що КП Чернівціміськліфт перебуває в збитковому стані (а.с. 165-169).

Представник позивача, в цілому не заперечуючи проти розстрочення рішення, просив урахувати фінансові інтереси і майновий стан позивача, який також є комунальним підприємством і на початку опалювального сезону має значну кредиторську заборгованість за енергоносії та дебіторську заборгованість населення по розрахунках за теплову енергію.

У відповідності до п. 6 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Підставою для розстрочення або відстрочки виконання рішення суду можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення суду чи роблять його виконання неможливим у термін або встановлений господарським судом способом.

Відповідно до п. 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року за N 9, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При цьому, згоди сторін на вжиття зазначених заходів, не потрібно і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Поданими відповідачем документами засвідчується важкий стан підприємства, за якого найбільш доцільним є виконання рішення про стягнення боргу частинами. У той же час, на увагу заслуговують фінансово-майнові інтереси позивача, який також є комунальним підприємством, за послуги з постачання теплової енергії якого відповідач не розрахувався впродовж тривалого часу починаючи з 2014 року.

За таких обставин суд дійшов висновку, що виконання рішення належить розстрочити, але не на 12 місяців, як просить відповідач, а з урахуванням інтересів позивача на 9 місяців, стягуючи щомісячно рівними частками, починаючи з листопада 2017 року по червень 2018 року включно.

Судовий збір належить стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно обгрунтованим вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 12, 49, п. 11 ч. 1 ст. 80, ст. 82, п. 6 ч. 1 ст. 83, ст.ст. 84, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з комунального підприємства Чернівціміськліфт (58032, м. Чернівці, бульвар Героїв Крут, 6-А, 7) на користь міського комунального підприємства Чернівцітеплокомуненерго (58018, м. Чернівці, вул. Максимовича, 19-А, ) 51272,33 грн. основного боргу, 3612,34 грн. пені, 2399,40 грн. 3% річних, 15159,69 грн. інфляційних втрат та 1592,00 грн. судового збору.

Виконання рішення в частині стягнення 72443,76 грн., які включають 51272,33 грн. основного боргу, 3612,34 грн. пені, 2399,40 грн. 3% річних, 15159,69 грн. інфляційних втрат, розстрочити на 9 місяців починаючи з листопада 2017 року по червень 2018 року включно, стягуючи щомісячно по 8049,30 грн., а в червні 2018 року 8049,36 грн.

3. В частині вимог про стягнення боргу в сумі 11000,00 грн. провадження у справі припинити.

4. В задоволенні решти вимог у позові відмовити.

З набранням судовим рішенням законної сили видати наказ.

В судовому засіданні 03.11.2017 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст підписано 03.11.2017 р.

Суддя Т.І.Ковальчук