ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2017 р.Справа № 922/3402/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

при секретарі судового засідання Горбачовій О.В.

розглянувши справу

за позовом Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Харків
до Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально - виконавчої служби України (№ 25)", м. Харків
про стягнення коштів в сумі 136000,00 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, довіреність № 30 від 01.08.2017р.;

відповідача - ОСОБА_2 довіреність №4/14-144п/Нх від 02.10.2017р.,

ВСТАНОВИВ:

Харківське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Державного підприємства "Підприємство Олексіївської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківської області (№ 25)" про стягнення штрафу в розмірі 68000,00 грн. та пені в розмірі 68000,00 грн. згідно рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.10.2016 року № 85-р/к. Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09.10.2017р. було прийнято вказану позовну заяву, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 24.10.2017р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.10.2017р. розгляд справи було відкладено на 07.11.2017р.

06.11.2017р. відповідач через канцелярію господарського суду Харківської області надав заяву (вх. № 36496 від 06.11.2017р.), в якій зазначив, що його підприємство знаходиться в тяжкому фінансовому становищі, в той же час, у зв'язку із прийняттям позивачем у справі рішення від 25.10.2016 року № 85-р/к про стягнення з відповідача штрафу, останній не має змоги приймати участь у процедурі державних закупівель, а отже реалізувати в такий спосіб свій конкурентноздатний товар. Також, відповідач зазначив про зниження обсягу виготовлення продукції у порівнянні із минулими роками. Крім того, відповідач зауважив, що на даний час у господарському суді Харківської області знаходиться ще дві справи та загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача становить 272000,00 грн. Крім того, відповідач має зобов'язання з податковим повідомленням - рішенням. На банківському рахунку знаходяться грошові кошти, яких не достатньо для одноразового погашення суми боргу перед позивачем. Відповідач проти наявності боргу перед позивачем не заперечує та має намір погасити заборгованість у добровільному порядку, проте одночасне стягнення з відповідача суми боргу може привести до зупинення діяльності відповідача, тому останній просить суд розстрочити виконання рішення строком на 36 місяців рівними частинами.

У судовому засіданні 07.11.2017р. представник позивача позовні вимоги підтримував, просив позов задовольнити, проти розстрочення виконання рішення строком на 36 місяців заперечував.

Представник відповідача у судовому засіданні 07.11.2017р. проти позову не заперечував, просив розстрочити виконання рішення строком на 36 місяців рівними частинами.

Судом встановлено, що на підставі наказу Міністерства юстиції України від 06.12.2016 року №3522/5, найменування Державного підприємства "Підприємство Олексіївської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківської області (№ 25) було змінено.

Так, у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с. 43) зазначено, що повне найменування юридичної особи відповідача - Державне підприємство "Підприємство Державної кримінально - виконавчої служби України (№ 25)".

Згідно пункту 1.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма даної особи. Водночас зміна найменування юридичної особи тягне за собою необхідність у державній реєстрації змін до установчих документів, порядок проведення якої викладено у статті 29 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців". У разі коли така зміна сталася у процесі вирішення спору господарським судом, про неї обов'язково зазначається в описовій частині рішення (при цьому у мотивувальній частині, за необхідності, також зазначається нове найменування учасника судового процесу - наприклад, у разі задоволення позову до нього) або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи.

У зв'язку з наведеним, суд вважає за необхідне здійснити зміну найменування відповідача з Державного підприємства "Підприємство Олексіївської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківської області (№ 25) на Державне підприємство "Підприємство Державної кримінально - виконавчої служби України (№ 25)".

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі, виходячи з наступного.

Згідно з п. 16 ч. 1 ст. 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має право, зокрема, звертатися до суду з позовами, заявами і скаргами у зв'язку із застосуванням законодавства про захист економічної конкуренції, а також із запитами щодо надання інформації про справи, що розглядаються цими судами відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до статті 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб'єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв'язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі про стягнення не сплачених у добровільному порядку штрафів та пені та стосовно зобов'язання виконати рішення органів Антимонопольного комітету України.

Як вбачається з матеріалів справи, Адміністративною колегією Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України 25 жовтня 2016 року було винесено рішення № 85-р/к у справі №1/01-203-15 (далі - Рішення; а.с. 9-13), яким відповідача - Державне підприємство "Підприємство Олексіївської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№25)" визнано винним у порушенні положень пункту 1 статті 50, пункту 4 частини 2 статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді антиконкурентних узгоджений дій, що стосуються спотворення результатів торгів та накладено на підприємство відповідача штраф у розмірі 68000,00 грн.

Статтею 6 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" передбачено, що адміністративні колегії територіальних відділень Антимонопольного комітету України є органами Антимонопольного комітету України.

В частині другій статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" закріплено, що рішення органів Антимонопольного комітету України є обов'язковими до виконання.

Відповідно до частини третьої статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", штраф повинен бути сплачений у двомісячний строк з дня одержання рішення.

Позивач направив на адресу відповідача копію вищезазначеного рішення, що підтверджується відповідним супровідним листом №02-26/1-3074 від 02.11.2016 р. (а.с. 14).

Зазначений лист (№02-26/1-3074 від 02.11.2016 р.) та копія Рішення були отримані представником відповідача 07.11.2016р., що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с. 15).

Отже, з урахуванням положень ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", відповідач мав сплатити штраф до 10.01.2017р. (включно).

Відповідно до частини першої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", рішення органів Антимонопольного комітету України може бути оскаржене до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Відповідач, не погодившись із Рішенням позивача, в грудні 2016 року подав позовну заяву до господарського суду Харківської області про скасування рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.10.2016 року № 85-р/к.

Згідно з ч. 4 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", порушення господарським судом провадження у справі про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого, згідно з частиною першою статті 48 цього Закону, а також перегляд за заявою сторони відповідного рішення (постанови) господарського суду зупиняє виконання зазначеного рішення органу Антимонопольного комітету України на час розгляду цієї справи чи перегляду відповідного рішення (постанови) господарського суду, якщо органом Антимонопольного комітету України відповідно до частини третьої статті 48 цього Закону чи господарським судом не визначено інше.

Рішенням господарського суду Харківської області від 02.03.2017р. у справі № 922/4372/16 в задоволенні позову Державного підприємства "Підприємство Олексіївської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківської області (№ 25)" відмовлено повністю.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.05.2017р. у справі № 922/4372/16 апеляційну скаргу Державного підприємства "Підприємство Олексіївської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківської області (№ 25)" залишено без задоволення, рішення господарського суду Харківської області від 02.03.2017р. у справі № 922/4372/16 залишено без змін.

Касаційне провадження у справі № 922/4372/16 не відбувалося.

Отже, Рішення є дійсним та таким, що відповідно до частини другої статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" є обов'язковим для виконання.

Проте, станом на час розгляду справи, відповідач рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.10.2016 року № 85-р/к не виконав, штраф в сумі 68000,00 грн. не сплатив.

Враховуючи вищевикладене, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов'язання з оплати виставленого позивачем штрафу, за рішенням від 25.10.2016 року № 85-р/к по справі № 1/01-203-15.

Відповідно до частини п'ятої статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу.

Тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися (п. 20.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 15 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства").

Відповідно до частини сьомої статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

Суд звертає увагу, що підстави та умови нарахування пені в даному випадку визначено Законом України "Про захист економічної конкуренції", який встановлює як обов'язковість пені у разі несплати штрафу, так і правила обчислення строку її нарахування.

Відповідно до статті 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до частини першої статті 250 ГК України, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

В той же час, пеня, яка передбачена частиною п'ятою статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" має безальтернативний характер, внаслідок чого не підпадає під визначення господарсько-правової відповідальності у розумінні статті 218 ГК України.

Отже, позивач нарахував пеню відповідачу на підставі частини п'ятої статті 56 Закону, тобто поза межами господарських правовідносин, що відповідає змісту приписів статті 1 (предмет регулювання), частини першої статті 3 (визначення господарської діяльності), статей 216 - 218, 238, 239 і 249 (визначення адміністративно-господарських санкцій, їх види, рішення щодо застосування) ГК України.

Таку ж правову позицію викладено і в Постанові Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства", де в пункті 22 роз'яснено, що нарахування та стягнення пені, передбаченої частиною п'ятою статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", має обов'язковий характер, не потребує прийняття будь-якого рішення органу державної влади про її застосування і в зв'язку з цим не підпадає під ознаки адміністративно-господарських санкцій в розумінні статей 238, 239, 249 ГК України, які застосовуються саме на підставі рішення уповноваженого на це органу. Тому, під час такого нарахування та стягнення не застосовуються строки, про які йдеться у статті 250 названого Кодексу.

Враховуючи зазначене, згідно з частиною п'ятою статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за період з 01.06.2017р. по 05.10.2017р. включно (за 127 календарних днів) пеня становить 129540,00 грн.

В той же час, оскільки, відповідно до частини п'ятої статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України, позивач просить суд стягнути з відповідача за прострочення сплати штрафу пеню в розмірі 68000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено обов'язок доказування кожною стороною тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Враховуючи вищевикладені обставини, положення закону і те, що відповідач у встановлений строк у добровільному порядку не сплатив штраф у розмірі 68000,00 грн., накладений Рішенням, та пеню у розмірі 68000,00 грн., нараховану за несвоєчасну сплату штрафу, суд вважає позовні вимоги правомірними обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо заяви відповідача про розстрочення виконання рішення строком на 36 місяців, суд зазначає наступне.

Згідно п.6 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право: відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній із сторін.

За таких обставин виконання судового рішення є важливою стадією судового процесу у контексті забезпечення міжнародних демократичних стандартів щодо дотримання закріпленого у статті 8 Конституції України принципу верховенства права.

Здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, суд забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Як зазначав Вищий господарський суд України у постанові пленуму №9 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" (п. 7.1.2 п. 7.1), розстрочка означає виконання рішення частинами, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі.

За змістом пункту 7.2 зазначеної постанови підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її" самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідач, в обґрунтування своєї заяви зазначає, що ДП "Підприємство ДКВС України (№ 25)" є державним підприємством з особливим статусом і, відповідно, порядком ведення підприємницької діяльності. На сьогодні фінансовий стан ДП "Підприємство ДКВС України (№ 25)" характеризується, як вкрай складний, всі основні показники свідчать про критичну неплатоспроможність, внаслідок цього, за виняткових обставин, підприємство, на даний момент, фінансово неспроможний сплатити одночасно в повному обсязі заборгованість за всіма рішеннями суду. При цьому, відповідач наголошує, що має намір добровільно виконати рішення суду та погасити заборгованість та всіляко буде сприяти швидкому виконанню судового рішення. Так, керівництвом ДП "Підприємство ДКВС України (№ 25)" ведеться робота щодо покращення платежеспроможності підприємства. Укладені в 3 кварталі 2017 року підприємством з замовниками договори на продаж виготовленого товару, виконання робіт, послуг дають можливість підприємству отримувати незначний дохід, який буде спрямовано на поетапне погашення заборгованості.

В підтвердження зазначених в заяві обставин відповідачем надано копії податкових повідомлень - рішень та виписку АТ "Укрсиббанк" від 02.11.2017 р., відповідно до якої, на рахунку ДП "Підприємство ДКВС України (№ 25)" №6500 залишок коштів становить 14121,90 грн. Отже на розрахунковому рахунку відповідача відсутня необхідна сума для добровільної сплати штрафу та пені.

Враховуючи те, що відповідач є державним підприємством, яке знаходиться у тяжкому фінансовому становищі, беручи до уваги визнання відповідачем всієї суми боргу та намір добровільно виконати рішення суду, з метою не допущення погіршення фінансового стану підприємства відповідача, суд вважає за необхідне заяву відповідача про розстрочення виконання рішення задовольнити та розстрочити виконання рішення господарського суду Харківської області у справі №922/3402/17 на 36 місяців рівними частинами, за наступним графіком:

- до 30 листопада 2017 року - 3778,00 грн.

- до 31 грудня 2017 року - 3778,00 грн.

- до 31 січня 2018 року - 3778,00 грн.

- до 28 лютого 2018 року - 3778,00 грн.

- до 31 березня 2018 року - 3778,00 грн.

- до 30 квітня 2018 року - 3778,00 грн.

- до 31 травня 2018 року - 3778,00 грн.

- до 30 червня 2018 року - 3778,00 грн.

- до 31 липня 2018 року - 3778,00 грн.

- до 31 серпня 2018 року - 3778,00 грн.

- до 30 вересня 2018 року - 3778,00 грн.

- до 31 жовтня 2018 року - 3778,00 грн.

- до 30 листопада 2018 року - 3778,00 грн.

- до 31 грудня 2018 року - 3778,00 грн.

- до 31 січня 2019 року - 3778,00 грн.

- до 28 лютого 2019 року - 3778,00 грн.

- до 31 березня 2019 року - 3778,00 грн.

- до 30 квітня 2019 року - 3778,00 грн.

- до 31 травня 2019 року - 3778,00 грн.

- до 30 червня 2019 року - 3778,00 грн.

- до 31 липня 2019 року - 3778,00 грн.

- до 31 серпня 2019 року - 3778,00 грн.

- до 30 вересня 2019 року - 3778,00 грн.

- до 31 жовтня 2019 року - 3778,00 грн.

- до 30 листопада 2019 року - 3778,00 грн.

- до 31 грудня 2019 року - 3778,00 грн.

- до 31 січня 2020 року - 3778,00 грн.

- до 29 лютого 2020 року - 3778,00 грн.

- до 31 березня 2020 року - 3778,00 грн.

- до 30 квітня 2020 року - 3778,00 грн.

- до 31 травня 2020 року - 3778,00 грн.

- до 30 червня 2020 року - 3778,00 грн.

- до 31 липня 2020 року - 3778,00 грн.

- до 31 серпня 2020 року - 3778,00 грн.

- до 30 вересня 2020 року - 3778,00 грн.

- до 31 жовтня 2020 року - 3770,00 грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 17, 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", ст. ст. 56, 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", ст. ст. 1, 2, 4-3, 32-36, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства "Підприємство державної кримінально - виконавчої служби України (№ 25)" (61051, м. Харків, вул. Кюї Цезаря, 44, ) на користь Державного бюджету України на рахунок відповідного управління Державної казначейської служби України за місцезнаходженням платника податків по коду класифікації доходів бюджет 21081100 (символ звітності 106) штраф у розмірі 68000,00 грн. та пеню у розмірі 68000,00 грн.

Розстрочити виконання рішення господарського суду Харківської області у справі №922/3402/17 на 36 місяців рівними частинами, за наступним графіком:

- до 30 листопада 2017 року - 3778,00 грн.

- до 31 грудня 2017 року - 3778,00 грн.

- до 31 січня 2018 року - 3778,00 грн.

- до 28 лютого 2018 року - 3778,00 грн.

- до 31 березня 2018 року - 3778,00 грн.

- до 30 квітня 2018 року - 3778,00 грн.

- до 31 травня 2018 року - 3778,00 грн.

- до 30 червня 2018 року - 3778,00 грн.

- до 31 липня 2018 року - 3778,00 грн.

- до 31 серпня 2018 року - 3778,00 грн.

- до 30 вересня 2018 року - 3778,00 грн.

- до 31 жовтня 2018 року - 3778,00 грн.

- до 30 листопада 2018 року - 3778,00 грн.

- до 31 грудня 2018 року - 3778,00 грн.

- до 31 січня 2019 року - 3778,00 грн.

- до 28 лютого 2019 року - 3778,00 грн.

- до 31 березня 2019 року - 3778,00 грн.

- до 30 квітня 2019 року - 3778,00 грн.

- до 31 травня 2019 року - 3778,00 грн.

- до 30 червня 2019 року - 3778,00 грн.

- до 31 липня 2019 року - 3778,00 грн.

- до 31 серпня 2019 року - 3778,00 грн.

- до 30 вересня 2019 року - 3778,00 грн.

- до 31 жовтня 2019 року - 3778,00 грн.

- до 30 листопада 2019 року - 3778,00 грн.

- до 31 грудня 2019 року - 3778,00 грн.

- до 31 січня 2020 року - 3778,00 грн.

- до 29 лютого 2020 року - 3778,00 грн.

- до 31 березня 2020 року - 3778,00 грн.

- до 30 квітня 2020 року - 3778,00 грн.

- до 31 травня 2020 року - 3778,00 грн.

- до 30 червня 2020 року - 3778,00 грн.

- до 31 липня 2020 року - 3778,00 грн.

- до 31 серпня 2020 року - 3778,00 грн.

- до 30 вересня 2020 року - 3778,00 грн.

- до 31 жовтня 2020 року - 3770,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Державного підприємства "Підприємство державної кримінально - виконавчої служби України (№ 25)" (61051, м. Харків, вул. Кюї Цезаря, 44, ) на користь Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 6, під'їзд, 1 пов., , р/р 1358, банк одержувача - Державна казначейська служба України, МФО 820172) судовий збір у розмірі 2040,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 08.11.2017 р.

Суддя ОСОБА_3