ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року Справа № 921/325/17-г/13
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя: судді:Алєєва І.В. (доповідач), Дроботова Т.Б., Рогач Л.І.
за участю представників:
від позивача:не з'явився
від відповідача:не з'явився
від третьої особи:не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуТернопільської міської ради
на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.07.2017р.
у справі господарського суду№921/325/17-г/13 Тернопільської області
за позовомТернопільської міської громадської організації "Громадський комітет боротьби з корупцією"
до Тернопільської міської ради
третя особаТовариство з обмеженою відповідальністю "Євробудсервіс"
проскасування рішення Тернопільської міської ради №6/35/35 від 12.07.2013р.
В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 30.05.2017р. у справі №921/325/17-г/13 повернуто позовну заяву Тернопільської міської громадської організації "Громадський комітет боротьби з корупцією" без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.63 ГПК України. Також, вказаною ухвалою було повернуто без розгляду і заяву позивача про забезпечення позову.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 10.07.2017р. ухвалу господарського суду Тернопільської області від 30.05.2017р. у справі №921/325/17-г/13 скасовано, а матеріали справи №921/325/17-г/13 передано на розгляд до господарського суду Тернопільської області.

Відповідач, Тернопільська міська рада, з прийнятою постановою суду апеляційної інстанції не погодився та звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.07.2017р., а ухвалу господарського суду Тернопільської області від 30.05.2017р. залишити в силі.

Обґрунтовуючи підстави звернення до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, скаржник посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 30.10.2017р. зазначена касаційна скарга прийнята до провадження та призначена до розгляду.

Перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм процесуального права, проаналізувавши викладені в касаційній скарзі доводи з цього приводу, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги Тернопільської міської ради.

Як було встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, в травні 2017 року Тернопільська міська громадська організація "Громадський комітет боротьби з корупцією" звернулась до господарського суду Тернопільської області з позовом до Тернопільської міської ради за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Євробудсервіс" (далі ТОВ "Євробудсервіс") про скасування рішення Тернопільської міської ради №6/35/35 від 12.07.2013р. про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ТОВ "Євробудсервіс" земельної ділянки площею 1,5678 га для обслуговування основної будівлі редакційного корпусу та нежилого приміщення виробничого корпусу за адресою: вул. Живова, 11.

Вивчивши вказану позовну заяву при вирішенні питання щодо її прийняття до розгляду, господарський суд першої інстанції дійшов висновку про повернення її без розгляду на підставі п.3 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Проте, з таким застосуванням вищезазначеної норми ГПК України не погодився апеляційний господарський суд, скасувавши ухвалу про повернення позовної заяви.

Апеляційним судом встановлено, що в оскаржуваній ухвалі суд лише послався на п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України, як на підставу для повернення позовної заяви Тернопільської міської громадської організації "Громадський комітет боротьби з корупцією", однак, не зазначив конкретної підстави для повернення такої заяви, незважаючи на те, що позивачем у позовній заяві вказано обставини, на яких ґрунтується позовна вимога про визнання недійсним рішення міської ради та зазначено докази, що підтверджують викладені в заяві обставини.

Вимоги щодо форми і змісту позовної заяви визначені у ст. 54 ГПК України, згідно з п. 5 ч. 2 якої позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

Недодержання вимог ст.ст. 54, 56 та п.п. 2 і 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені ст. 63 ГПК України.

Зокрема, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

З аналізу наведених норм вбачається, що підставою для повернення позовної заяви є саме відсутність зазначення позивачем відповідних обставин та доказів на їх підтвердження.

Разом з тим, у п. 3.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що суд не вправі повернути позовну заяву на підставі п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України з мотиву неподання документів, що є доказами, або подання не засвідчених належним чином копій документів, оскільки позивач може їх подавати до закінчення розгляду справи.

При цьому, п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України містить положення лише про те, що такі докази мають бути вказані у позовній заяві, а не додані до неї.

В той час, суд в оскаржуваній ухвалі послався, що позивачем не долучено до позовної заяви доказів в підтвердження наявності порушення оскаржуваним рішенням безпосередньо цивільного права або інтересу позивача, як і відсутні посилання на такі докази в тексті позовної заяви, що свідчить про недотримання позивачем вимог ст.1 ГПК України. Також, місцевий господарський суд зазначив, що законом прямо не передбачено право громадської організації здійснювати представництво в суді суспільних інтересів, а в матеріалах позовної заяви відсутні докази надання позивачу територіальною громадою спеціального доручення на здійснення дій від її імені.

Водночас, викладені позивачем доводи та подані ним докази, відповідно до вимог ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а також створює при цьому сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Тобто відповідність викладених у позовній заяви доводів фактичним обставинам справи, наявність або відсутність порушення відповідних прав, на захист яких подано позов, має бути встановлена судом під час розгляду справи по суті, а не на стадії прийняття позовної заяви до провадження та зазначене не може бути підставою для повернення позовної заяви без розгляду.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку про скасування ухвали господарського суду Тернопільської області від 30.05.2017р. у справі №921/325/17-г/13 з передачею вказаної справи на розгляд до місцевого господарського суду.

Щодо посилань заявника касаційної скарги на те, що оскаржувану постанову було прийнято за відсутності відповідача, то судом апеляційної інстанції при прийнятті постанови було встановлено, що представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленнями про вручення ухвали Львівського апеляційного господарського суду від 29.06.2017р. (а.с. 44, 45).

В силу приписів ст.1117 ГПК України, касаційна інстанція не має права сама встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові місцевого чи апеляційного господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Таким чином, у касаційної інстанції відсутні процесуальні повноваження щодо переоцінки фактичних обставин справи, встановлених під час розгляду справи господарськими судами та під час здійснення провадження.

Враховуючи викладене, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з викладеними в оскаржуваній постанові мотивами, у зв'язку з чим підстави для скасування постанови Львівського апеляційного господарського суду від 10.07.2017р. у справі №921/325/17-г/13 відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.07.2017р. у справі №921/325/17-г/13 залишити без змін, а касаційну скаргу Тернопільської міської ради - без задоволення.

Головуючий суддя І.В. Алєєва
Суддя Т.Б. Дроботова
Суддя Л.І. Рогач