ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2017 року Справа № 916/712/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого - Ткаченко Н.Г

Суддів - Катеринчук Л.Й.

Поліщука В.Ю.

За участю представників : ТОВ "Будівельна компанія "ПРОМБУДСЕРВІС" - адвоката Зухіна О.О., адвоката Ціпара С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лігос УА"

на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 04.07.2017 та ухвалу господарського суду Одеської області від 23.05.2017 по справі № 916/712/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "ПРОМБУДСЕРВІС" до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту); Товариства з обмеженою відповідальністю "Лігос УА"; Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранс-Експо" про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення 53017143,42 грн.,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 ТОВ "Будівельна компанія "ПРОМБУДСЕРВІС" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до ДП "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", ТОВ "Лігос УА" та ТОВ "Укртранс-Експо" про зобов'язання вчинити певні дії, а саме доповнити договір №653-В-ОДФ-15 від 25.06.2015, укладений між відповідачами, пунктом 4.8. наступного змісту : „4.8. замовник (ДП "Адміністрація морських портів України")

Доповідач - суддя Ткаченко Н.Г.

оплачує роботи виконані субпідрядником (ТОВ "Будівельна компанія "ПРОМБУДСЕРВІС") на підставі складених та підписаних замовником документів про прийняття виконаних робіт та їх вартість безпосередньо на поточний рахунок ТОВ "Будівельна компанія "ПРОМБУДСЕРВІС", як субпідрядника" та просило стягнути з ДП "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" 47 528 562,37 грн. основного боргу, 3945773,75 грн. пені, 1182668,72 грн. інфляційних витрат, 360138,58 грн. 3% річних, а з ТОВ "Укртранс-Експо" стягнути грошові кошти у сумі 80 000 грн. за договором поруки.

В подальшому, ТОВ "Будівельна компанія "ПРОМБУДСЕРВІС" подано до суду заяву про забезпечення позову, згідно якої позивач просив забезпечити позов шляхом заборони ДП "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії ДП "Адміністрація морських портів України" вчиняти дії щодо перерахування будь-яких грошових коштів та здійснення платежів за договором № 653-В-ОДФ-15 від 25.06.2015 на користь ТОВ "Лігос УА" до вирішення справи по суті; накладення арешту на грошові кошти ТОВ "Лігос УА" в розмірі ціни позову 53017143,42грн., накладення арешту на грошові кошти ТОВ "Укртранс-Експо"в розмірі 80 000 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.05.2017 по справі № 916/712/17 частково задоволено заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, ДП "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії ДП "Адміністрація морських портів України" заборонено вчиняти дії щодо перерахування будь-яких грошових коштів та здійснення платежів за договором № 653-В-ОДФ-15 від 25.06.2015 на користь ТОВ "Лігос УА" до вирішення спору по суті. А в решті задоволення заяви відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 04.07.2017 по справі № 916/712/17 ухвалу господарського суду Одеської області від 23.05.2017 залишено без змін.

В касаційній скарзі ТОВ "Лігос УА" просить скасувати постанову Одеського апеляційного господарського суду від 04.07.2017 та ухвалу господарського суду Одеської області від 23.05.2017 по справі № 916/712/17 посилаючись на те, що вони постановлені з порушенням норм матеріального та процесуального права, прийнявши нове рішення, яким у задоволені заяви про вжиття заходів до забезпечення позову відмовити.

У відзиві позивач проти поданої касаційної скарги заперечує та просить оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2017 у зв'язку із відпусткою судді Куровського С.В., визначений склад колегії суддів по розгляду даної справи: Ткаченко Н.Г./головуючий, доповідач/, Катеринчук Л.Й., Поліщук В.Ю.

Заслухавши доповідь судді Ткаченко Н.Г., пояснення представників позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно ч. 1 ст. 67 ГПК України, позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

За рекомендаціями наданими у постанові пленуму Вищого господарського суду від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову " передбачено, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (ст. 65 ГПК).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до змісту статті 67 ГПК господарські суди, вживаючи заходи до забезпечення позову, зобов'язані точно вказати, які саме дії забороняється вчиняти відповідачу та іншим особам.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами обох інстанцій, позивач звернувся до господарського суду першої інстанції із позовом до відповідачів про внесення змін до договору № 653-В-ОДФ-15 від 25.06.2015, а саме щодо пункту, який стосується оплати позивачу - ТОВ "Будівельна компанія "ПРОМБУДСЕРВІС" (субпідрядника) за виконанні ним роботи з будівництва об'єкту "Причал №1-з для генеральних вантажів на Андросівському молу зі сполученням ДП "Одеський морський торговельний порт", загальна вартість яких складає 53017143,42грн. та про стягнення з відповідачів спірної суми заборгованість.

Разом з тим, позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, за якою останній просив забезпечити позов шляхом, зокрема, заборони ДП "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії ДП "Адміністрація морських портів України" вчиняти дії щодо перерахування ТОВ "Лігос УА" будь-яких грошових коштів та здійснення платежів за договором № 653-В-ОДФ-15 від 25.06.2015 до вирішення даної справи по суті.

З огляду на наведене, суди першої та апеляційної інстанцій, дійшли обґрунтованого висновку про те, що оскільки предметом позову у цій справі є внесення змін до договору № 653-В-ОДФ-15 від 25.06.2015 та стягнення з відповідачів боргу за виконані роботи з будівництва об'єкту "Причал №1-з для генеральних вантажів на Андросівському молу зі сполученням ДП "Одеський морський торговельний порт", а при цьому роботи з будівництва вказаного об'єкту виконувались в межах договору № 653-В-ОДФ-15 від 25.06.2015, укладеного між ДП "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії ДП "Адміністрація морських портів України" та ТОВ "Лігос УА", таким чином позов стосується стягнення на користь позивача з відповідачі спірної суми нарахованої на підставі договору № 653-В-ОДФ-15 від 25.06.2015, і невжиття заходів забезпечення позову про заборону проведення розрахунків за вказаним договором на користь ТОВ "Лігос УА" в подальшому може ускладнити виконання судового рішення у разі задоволення даного позову.

Відтак, господарський суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний господарський суд, дійшов вірного висновку щодо наявності правових підстав для часткового задоволення заяви позивача - ОВ "Будівельна компанія "ПРОМБУДСЕРВІС" про забезпечення позову та обґрунтовано вжив заходи забезпечення позову, шляхом заборони ДП "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії ДП "Адміністрація морських портів України" вчиняти дії щодо перерахування на користь ТОВ "Лігос УА" будь-яких грошових коштів та здійснення платежів за договором № 653-В-ОДФ-15 від 25.06.2015 до вирішення спору по суті, так як ця заборона вчиняти певні дії, стосується предмета даного спору.

Відповідно до ст.1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Одеського апеляційного господарського суду від 04.07.2017 та ухвала господарського суду Одеської області від 23.05.2017 по справі№ 916/712/17 про часткове задоволення заяви ТОВ "Будівельна компанія "ПРОМБУДСЕРВІС" про вжиття заходів забезпечення позову, постановлені у відповідності до фактичних обставин справи та вимог чинного законодавства і підстав для їх скасування не вбачається.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду, які викладені в оскаржуваній апеляційній постанові та ухвалі суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1115, 1117 - 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лігос УА" залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 04.07.2017 та ухвалу господарського суду Одеської області від 23.05.2017 по справі № 916/712/17 залишити без змін.

Головуючий - Ткаченко Н.Г.

Судді - Катеринчук Л.Й.

Поліщук В.Ю.