РІШЕННЯ

23 жовтня 2017 рокуСправа № 921/523/17-г/16

Господарський суд Тернопільської області

у складі : судді Хоми С.О.

розглянувши справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Буковина", вул. Винниченка, 8, м. Тернопіль, Тернопільська область,46018

до відповідача 1: Дочірнього підприємства "Хольмер-Україна", вул. Яблунська, 144, м.Буча, Київська область, 08292

відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Центр", вул. Незалежності, 68А, с.Васильківці, Гусятинський район, Тернопільська область, 48257

За участі представників сторін:

позивача: ОСОБА_1 - представник, довіреність № 9 від 30.12.16 (довіреність діє до 29.12.19 включно).

відповідача 1: ОСОБА_2 - представник, довіреність № б/н від 08.07.17 р. (довіреність діє до 28.07.2018 )

відповідача 2: не зявився

В ході розгляду справи представнику позивача та представнику відповідача 1 було розяснено їх процесуальні права та обовязки згідно ст.ст.20,22,81-1 ГПК України; наслідки відмови позивача від позову та укладення мирової угоди.

Технічна фіксація судового процесу у відповідності до ст.81-1 ГПК України не здійснювалась за відсутності відповідних клопотань представника позивача та представника відповідача 1.

Cуть справи.

Хід розгляду справи відображений у відповідних ухвалах суду та протоколах судових засідань, які знаходяться в матеріалах справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мрія Буковина", вул. Винниченка, 8, м. Тернопіль, Тернопільська область звернулося до господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідача 1: Дочірнього підприємства "Хольмер-Україна", вул. Яблунська, 144, м.Буча, Київська область та до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Центр", вул. Незалежності, 68А, с.Васильківці, Гусятинський район, Тернопільська область про визнання недійсним з моменту укладення договору відступлення права вимоги №МЦ-МБ-23714 від 25.12.2014 р., укладеного між ДП "Хольмер- Україна", ТОВ "Мрія Буковина" та ТОВ "Мрія Центр".

Як зазначає позивач у позовній заяві № 2017/08-31/14 від 31.08.2017 р., підставою для звернення до суду з позовом про визнання недійсним договору відступлення права вимоги №МЦ-МБ-23714 від 25.12.2014 послужило, зокрема, те, що під час укладення оспорюваного договору, позивачу було передано недійсну вимогу (вимогу якої не існувало на момент укладення договору), чим було фактично введено в оману ТОВ «Мрія Буковина» щодо реального розміру зобовязання ТОВ «Мрія Центр» перед ДП «Хольмер-Україна» за договором поставки №23714 від 23.07.2014, а відтак, такий договір відступлення права вимоги є недійсним відповідно до вимог ЦК України.

Представник позивача в судове засідання з'явився, надав пояснення по суті спору, просив суд позовні вимоги задовольнити.

23.10.2017 від позивача надійшли Письмові пояснення №2017/10-23/01 від 23.10.2017 р., в яких зазначається, зокрема, наступне:

- заперечення щодо "зустрічності" зобов'язань сторін за договором про відступлення прав вимоги (п. 2.2 відзиву)

- умовами п. 2.4 Договору відступлення права вимоги передбачено, що ОСОБА_3 кредитор здійснює сплату суми, зазначеної в п. 1.4 даного договору (2 181 898 грн. 26 коп.) після надання Первісним кредитором копії договору поставки № 23714 від 23.07.2014 та копії всіх документів, що підтверджують вимоги до Боржника, які відступаються за цим договором, яке мало відбутися протягом 3-х днів з дати його укладення, тобто до 28.12.2014;

-таким чином, двосторонній характер укладеного між сторонами договору відступлення права вимоги зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов'язків. Так, з укладенням такого договору ОСОБА_4 кредитор приймає на себе обов'язок передати ОСОБА_3 кредитору копії всіх документів, що підтверджують вимоги до Боржника, які відступаються за цим договором і водночас набуває права вимагати оплати відступленої вимоги, а ОСОБА_3 кредитор, у свою чергу, зобов'язаний здійснити оплату придбаної вимоги та водночас набуває права вимагати передачі від ОСОБА_4 кредитора документів, що підтверджують її виникнення;

- оскільки вищезазначеною угодою обов'язки сторін за черговістю їх виконання хоча і не поставлені у пряму залежність один від одного, однак, виходячи із правової природи цього договору та його змісту, можна дійти висновку, що у такому випадку має місце зустрічне виконання зобов'язання;

- аналогічна правова позиція щодо застосування ст.. 538 ЦК України наведена в постанові Верховного суду України від 19.08.2014 у справі № 910/14263/13 (3-53гс14), а, відтак, в силу приписів ст. 111-28 ГПК України є обов'язковою для застосування судами загальної юрисдикції;

- заперечення щодо надання ОСОБА_3 кредитору копій документів, що підтверджували дійсність вимоги (п. 2.3 відзиву):

- ДП «Хольмер-Україна» стверджує про те, що ним були передані передбачені п. 2.4. Договору про відступлення права вимоги документи, про що свідчать здійснення позивачем часткової сплати за даним Договором (конклюдентні дії) та відсутність звернень ТОВ «Мрія Буковина» з цього приводу до ОСОБА_4 кредитора;

-просить суд звернути увагу, що в даному випадку конклюдентні дії ТОВ «Мрія Буковина», які встановлені судовими рішеннями у справі №926/2723/16, свідчать виключно про визнання позивачем укладення оспорюваного в даній справі Договору про відступлення права вимоги;

-в даному випадку ТОВ «Мрія Буковина» визнає факт укладення спірного договору, наявність в керівника Товариства відповідних повноважень на його укладення, відповідно наявність конклюдентних дій шляхом часткової сплати за договором не є обставиною, що підлягає доведенню чи що має значення в спорі про визнання недійсним оспорюваного договору з тих підстав, що, як підтверджено матеріалами справи, позивачу було передано недійсну вимогу - вимогу, якої не існувало;

- безпідставними є посилання ДП «Хольмер-Україна», що часткова сплата за спірним договором свідчить про виконання ним свого обовязку щодо передачі відповідних документів, оскільки будь які докази, які б це підтверджували в матеріалах справи відсутні. Та й сам відповідач стверджує про їх відсутність;

- ДП «Хольмер-Україна» стверджує про те, що ним були передані передбачені п. 2.4. Договору про відступлення права вимоги документи, про що свідчать здійснення позивачем часткової сплати за даним Договором (конклюдентні дії) та відсутність звернень ТОВ «Мрія Буковина» з цього приводу до ОСОБА_4 кредитора;

-в даному випадку конклюдентні дії ТОВ «Мрія Буковина», які встановлені судовими рішеннями у справі №926/2723/16, свідчать виключно про визнання позивачем укладення оспорюваного в даній справі Договору про відступлення права вимоги;

- безпідставними є посилання ДП «Хольмер-Україна», що часткова сплата за спірним договором свідчить про виконання ним свого обовязку щодо передачі відповідних документів, оскільки будь які докази, які б це підтверджували в матеріалах справи відсутні. Та й сам відповідач стверджує про їх відсутність;

- ДП «Хольмер-Україна» в даному пункті відзиву на позов зазначає, що у справі №926/2723/16 господарським судом Чернівецької області встановлено надіслання передбачених п. 2.4. Договору про відступлення права вимоги документів Первісним кредитором ОСОБА_3 кредитору разом з вимогою від 01.08.2016;

- дані твердження є перекручуванням фактів та не знаходять свого підтвердження в рішенні господарського суду Чернівецької області від 09.11.2016 у справі №926/2723/16, адже як встановлено в останньому: «....позивачем 01 серпня 2016 року надіслано вимогу ТзОВ Мрія Буковина про виконання грошового зобов'язання, яка отримана відповідачем 08 серпня 2016 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення;

- як вбачається, з матеріалів справи, 20 жовтня 2016 року позивач надіслав відповідачу документи про відступлення права вимоги, передбачені пунктом 2.4 договору про відступлення права вимоги, про що свідчить опис вкладення цінного листа та фіскальний чек;

- таким чином, судом встановлено надіслання відповідних документів саме під час розгляду справи в суді - 20 жовтня 2016 року;

- заперечення щодо односторонньої відмови від Договору (п. 2.4. відзиву):

-в даних запереченнях відповідач з посиланням на положення ГК України та ЦК України зазначає про відсутність між сторонами спірного договору згоди на його розірвання та відсутність судового рішення про розірвання Договору про відступлення права вимоги №МЦ-МБ-23714 від 25.12.2014, а відтак, безпідставною є одностороння відмова позивача, викладена в повідомленні від року про припинення зобовязань за даним Договором;

- просить суд звернути увагу, що відповідно до повідомлення від ТОВ «Мрія Буковина» не повідомляло ДП «Хольмер-Україна» про розірвання договору, а повідомило про відмову від взятих на себе за даним договором зобовязань, право на що визначено ст. 615 ЦК України. Так, як вже зазначалось вище, згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом;

- заперечення щодо загальної вартості товару за Договором поставки №23714 від 23.07.2017 (п. 2.8. відзиву):

- відповідач зазначає, що ціна за Договором поставки №23714 від 23.07.2017 в момент його укладення не була остаточною та, що перевищення фактичного обсягу поставок над плановим не впливає на обовязок покупця оплатити його вартість;

- очевидною є та обставина, що ціна Договору поставки №23714 від 23.07.2017 є істотною умовою даного Договору та зміна даної істотної умови могла мати місце у випадку внесення сторонами змін в договір поставки №23714 від 23.07.2017. Доказів внесення змін в Договір поставки №23714 від 23.07.2017 Первісним кредитором ОСОБА_3 кредитору передано не була та в матеріалах справи такі відсутні;

-як зазначалось в позовній заяві, відповідно до договору поставки №23714 від 23.07.2014, укладеного між ДП «Хольмер-Україна» та ТОВ «Мрія Центр», відповідно до п. 2.4. даного Договору, загальна сума договору визначається як сумарна вартість Товарів, поставка якого здійснюється згідно доданих до нього Додатках (специфікаціях) та становить 4 800 000,00 грн. (з ПДВ) та формується шляхом додавання сум всіх видаткових накладних, які є невідємною частиною Договору;

-Додатком №1 від 23.07.2014 (Специфікації) до договору поставки (п.п. 1, 2) визначено обсяг та загальну вартість Товару за даною специфікацією в розмірі - 4 009 699,57 грн;

- таким чином, поставка товарів на суму, що перевищує ціну договору поставки №23714 від 23.07.2014 не може вважатися відповідно до вимог чинного законодавства поставленою в межах даного Договору;

- позивач погоджується з твердженнями ДП «Хольмер-Україна», що перевищення фактичного обсягу поставок над плановим не впливає на обовязок покупця оплатити його вартість, однак, дана обставина безумовно впливає на обсяг вимоги, що передана за спірним Договором про відступлення права вимоги, адже за цим Договором ОСОБА_3 кредитору передано не всі існуючі зобовязання ТОВ «Мрія Центр» перед ДП «Хольмер- Україна», а виключно ті, що випливають з Договору поставки №23714 від 23.07.2014, а відтак, підтвердження наявності права вимоги саме за цим правочином має визначальне значення;

- як зазначалось в позовній заяві та це підтверджується матеріалами справи, за договором відступлення права вимоги ОСОБА_4 кредитор відступив ОСОБА_3 кредитору право вимоги оплати поставленого товару за договором поставки в сумі 2 181 898 грн. 26 коп, однак, на момент укладення договору відступлення права вимоги (25.12.2014) заборгованість боржника ТОВ "Мрія Центр" за договором поставки № 23714 від 23.07.2014 становила 644 512 грн. 70, а, відтак, право вимоги оплатити товару в сумі 2 181 898 грн. 26 коп. не існувало на момент заміни кредитора в зобов'язанні, що свідчить про те, що фактично за договором відступлення права вимоги було передано недійсну вимогу.

В судове засідання представник відповідача 1 з'явився, надав усні пояснення по суті спору, просив суд в позові відмовити.

09.10.2017 р. від відповідача 1 надійшов Відзив № без номера від 09.10.2017 р. на позовну заяву, в якому зазначається, зокрема, наступне:

- відповідач 1 категорично не погоджується з усіма фактами, викладеними позивачем у позовній заяві;

- між ДП "Хольмер-Україна" (відповідач 1) та ТОВ "Мрія Центр" (відповідач 2) було укладено договір поставки № 23714 від 23.07.2014 (надалі договір поставки), за яким ДП "Хольмер-Україна" здійснювало на користь ТОВ "Мрія Центр" періодичні поставки товарів, а саме запчастин до сільськогосподарської техніки;

- загалом відповідачем 1 було поставлено на користь відповідача 2 товарів на суму 5 193 248 грн. 26 коп;

- відповідачем 2 було оплачено на користь відповідача 1 частину вартості поставленого товару у загальній сумі 2 937 000 грн.;

- залишок заборгованості, що не була оплачена відповідачам 2 за договором поставки склав 2 256 248 грн. 26 коп.;

- було укладено тристоронній договір про відступлення права вимоги № МЦ-БЦ-23714 від 25.12.2014 р., за яким ДП "Хольмер-Україна" відступало на користь ТОВ "Мрія Буковина" право вимоги оплати вартості поставленого товару за договором поставки у розмірі 2 181 898 грн. 26 коп до ТОВ "Мрія Центр", а позивач зобов'язався оплатити вартість права вимоги, що передається у сумі рівній розміру самого права вимоги, а саме 2 181 898 грн. 26 коп;

- позивач протягом майже двох місяців здійснював періодичні неодноразові платежі в рахунок оплати вартості права вимоги, загальна сума яких склала 1 290 000 грн;

- залишок заборгованості, що не була оплачена позивачем за договором про відступлення права склав 891 898 грн. 26 коп, вказана сума боргу залишається не погашеною й на даний час;

- з метою захисту своїх порушених прав відповідач 1 у вересні 2016 року звернувся до суду із позовом проти ТОВ "Мрія Буковина" про стягнення боргу у сумі 891 898 грн. 26 коп., що виник внаслідок невиконання позивачем договору про відступлення прав вимоги; ТОВ "Мрія Центр" було залучене у вказаному судовому процесі у якості третьої особи;

- справа № 926/2723/16 була розглянута господарськими судами у трьох інстанціях; Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 09.11.2016 р., залишеним без змін рішенням Львівського апеляційного господарського суду від 29.03.2017, що були залишені буз змін рішенням Вищого господарського суду України від 31.07.2017 р., позов було задоволено повністю, стягнуто з ТОВ "Мрія Буковина" на користь ДП "Хольмер-Україна" 891 898 грн. 26 коп;

- 12.11.2017 р. Господарським судом Чернівецької області було видано судовий наказ про примусове виконання вказаного рішення, однак станом на даний час зазначені судові рішення не виконані ТОВ "Мрія Буковина";

- щодо визначення у договорі про відступлення права вимоги порядку оплати позивачем вартості отриманого права:

- позивач на стор. 2 позовної заяви двічі стверджує, що договором про відступлення права вимоги визначено порядок оплати, що передбачає спочатку надання відповідачем 1 копій документів, а вже потім оплату позивачем вартості права вимоги. Вказані твердження не відповідають дійсності та є перекрученим тлумаченням положень договору про відступлення права вимоги;

- договір у частині визначення порядку оплати позивачем вартості права вимоги, що відступається, не містить посилань на п. 2.4 договору та жодним чином не пов'язує обов'язок позивача щодо проведення оплати із фактом надання відповідачем 1 будь-яких документів;

- позивач на стор. 2 позовної заяви стверджує, що зобов'язання щодо оплати вартості права вимоги за договором про відступлення права вимоги є зустрічним по відношенню до обов'язку відповідача 1 щодо надання копій документів, однак на думку відповідача 1 обов'язок позивача із оплати вартості права вимоги, що передбачений п. 1.4 та п. 2.2 договору про відступлення права вимоги, не є зустрічним зобов'язанням щодо обов'язку відповідача 1 надати копії документів, що передбачений п. 2.4 спірного договору;

-щодо односторонньої відмови від Договору про відступлення права вимоги: Позивач на стор. 2 та 3 позовної заяви стверджує, що у Позивача, при порушенні Відповідачем-1 порядку надання Позивачеві копій документів по Договору поставки, виникає право на відмову від Договору про відступлення права вимоги, яка до того ж може бути реалізована шляхом направлення Відповідачеві-1 повідомлення про відмову. Вказані твердження не відповідають дійсності та є перекрученим тлумаченням положень ЦКУ та Господарського кодексу України;

- в силу ст.206 ГКУ господарське зобов'язання може бути розірвано сторонами відповідно до правил, встановлених статтею 188 цього Кодексу. В свою чергу, згідно ст.188 ГКУ у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду;

- тобто розірвання господарського договору можливе або за згодою сторін, або Договору у судовому порядку. При цьому розірвання договору у судовому порядку є окремим способом захисту цивільних прав, який передбачений п.7 ч. 2 ст.16 ЦКУ - припинення правовідношення;

- однак Позивач ані у даному судовому процесі, ані у попередньому судовому процесі (справа №926/2723/16), ані у жодних інших судових процесах не заявляв вимоги про розірвання договору. Тобто такий спосіб захисту Позивачем не застосовувався, а спірний Договір про відступлення права вимоги у судовому порядку не розривався. Розірвання спірного Договору про відступлення права вимоги шляхом направлення одностороннього повідомлення про відмову не можливе в силу закону;

-щодо поставки товарів за спірною накладною на суму 1 611 735,56 грн.:

-позивач на стор.4 та 5 позовної заяви стверджує, що видаткова накладна №234 від 13.08.2014 на суму 1 611 735,56 грн. не має відношення до Договору поставки, що є предметом розгляду у даній справі, а поставка за нею відбувалася не в межах дії згаданого Договору поставки. Вказані твердження не відповідають дійсності та жодним чином не підтверджуються належними доказами.

-договірні відносини, предметом яких є поставки товарів Відповідачем-1 на користь Відповідача-2 існували між згаданими сторонами у період з 2012 по 2014 рік включно. Загалом було укладено три послідовні договори, кожен з яких укладався після припинення попереднього. Відповідні обставини підтверджуються копіями відповідних договорів, що додаються до даного відзиву, а саме:

- договір купівлі-продажу № ХО-024 від 01.04.2012 діяв у період з 01.04.2012 по 31.12.2012;

- договір купівлі-продажу № МХ-22 від 22.04.2012 діяв у період з 22.04.2013 по 31.12.2013;

- договір поставки № 23714 від 23.07.2014 діяв у період з 23.07.2014 по 31.12.2014;

-будь-яких інших договорів поставки між Відповідачем-1 та Відповідачем-2 не існувало, що не заперечується і Відповідачем-2;

- щодо порушення ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні":

- позивач стверджує, що видаткова накладна № 234 від 13.08.2014 на суму 1 611 735 грн. 56 коп. не відповідає вимогам ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні";

- зазначений закон згідно його преамбули визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні. На відміну від нього, ст.1 ЦКУ встановлює, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Відносини бухгалтерського обліку є відносинами, які засновані на адміністративному (владному) підпорядкуванні, тобто порушення зазначеного закону не породжує, не змінює та не припиняє цивільні правовідносини;

- щодо загальної вартості поставленого товару та розміру права вимоги:

- при укладенні Договору поставки Відповідач-1 та Відповідач-2 погодили орієнтовну ціну Договору поставки, яка була визначена як 4 800 000,00 грн. Одночасно із укладенням Договору поставки сторони підписали специфікацію до нього, сума якої становить 4 009 699,57 грн. Очевидно, що вже в момент укладення Договору поставки загальна ціна Договору поставки, що в ньому зазначена, не була остаточною. Фактично було здійснено поставки на суму, що становить 5 193 248,26 грн., що підтверджується видатковими накладними, довіреностями, іншими доказами;

-відповідні обставини були прямо встановлені рішенням Львівського апеляційного господарського суду від 29.03.2017 у справі №926/2723/16. Отже, в силу ст.35 Господарського процесуального кодексу (надалі - ГПКУ) не мають доказуватися у даному судовому процесі заново;

- введення в оману як підстава недійсності:

-позивач стверджує, що, при укладенні Договору про відступлення права вимоги, його було введено в оману щодо реального розміру грошового зобовязання Відповідача-2 перед Відповідачем-1. Однак, по-перше, розмір грошового зобовязання, зазначений у Договорі про відступлення права вимоги, є правильним. По-друге, Відповідач-1 не міг ввести Позивача в оману щодо обставин, що мають істотне значення, так як підприємства Позивача та Відповідача-2 є повязаними особами, і саме Позивач разом із Відповідачем-2 виступали ініціаторами укладення спірного Договору про відступлення права вимоги;

- узагальнення Верховного суду України «Практика розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 24.11.2008 встановлює наступні позиції:

- відповідно до статей 229-233 ЦК правочин, здійснений під впливом зокрема обману, є оспорюваним та може бути визнаний судом недійсним. Заявлені вимоги можуть бути задоволені, якщо доведені факти зокрема обману і наявність їх безпосереднього зв'язку із волевиявленням сторони вчинити правочин на вкрай невигідних для неї умовах.

- правочин може бути визнаний вчиненим під впливом обману у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману, на відміну від помилки, є умисел: особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї. Обман також має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

-правочин, здійснений під впливом обману, на підставі ст.230 ЦК може бути визнаний судом недійсним. Вбачається, що саме позивач як сторона, яка діяла під впливом обману, повинен довести наявність умислу з боку відповідача, істотність значення обставин, щодо яких її введено в оману, і сам факт обману. Якщо все інше, крім умислу, доведено, вважається, що мала місце помилка;

- вимога про визнання недійсним спірного договору у повному обсязі:

- розглядаючи позицію Позивача, що викладена у позовній заяві, щодо недійсності спірного Договору, потрібно враховувати норми ст.217 ЦКУ, яка встановлює, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини;

-позивач посилається на те, що правочин має бути визнаний недійсним в силу того, що право вимоги, що за ним відступається, не існувало на момент укладення такого Договору у заявленому в ньому розмірі, а саме 2 181 898,26 грн. Однак, Позивач однозначно визнає існування права вимоги у розмірі 644 512,70 грн. Відтак Позивач мав заявляти вимогу про недійсність спірного Договору в частині різниці між розміром права вимоги, що визначений Договором, та розміром права вимоги, що визнається Позивачем. Очевидно, що навіть якби право вимоги існувало у меншому розмірі, сторони могли б укласти даний Договір на меншу суму;

- просить суд у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія Буковина» проти Дочірнього підприємства «Хольмер-Україна» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія Центр» про визнання недійсним договору відмовити у повному обсязі.

Представник відповідача 2 в судове засідання не з'явився.

06.10.2017 р. від відповідача 2 надійшов Лист № без номера від 06.10.2017, в якому зазначається, зокрема, наступне:

- дійсним підтверджує, що впродовж 2013 2014 років між ТОВ "Мрія Центр" та ДП "Хольмер-Україна" було укладено ряд договорів поставки запчастин, в тому числі договір № 23714 від 23.07.2014 року; також в грудні 2014 року між ДП "Хольмер-Україна", ТОВ "Мрія Буковина" та ТОВ "Мрія Центр" було укладено договір про відступлення права вимоги № МЦ-МБ-23714;

- проте, ТОВ "Мрія Центр" не має можливості документально підтвердити договірні взаємовідносини з ДП "Хольмер-Україна", зокрема по договору № 23714 від 23.07.2014 року, оскільки усі первинні, фінансові, бухгалтерські та інші документи були вилучені в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000464 від 09.10.2014 року;

- станом на сьогоднішній день, Головним слідчим управлінням МВС України здійснюється досудове розслідування в об'єднаному провадженні № 0000464, зареєстрованому 09.10.2014 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за фактом заволодіння шахрайським шляхом коштами Міжнародної фінансової корпорації (ISF), ПАТ "Перший український міжнародний банк", Ашмор ОСОБА_5 ОСОБА_6 ЇдлФанд Лімітед (Ashmore Emerging Markets Corporate High Yield Fund Limited), ТОВ "ОТП ОСОБА_7", ТОВ "Райффаайзен ОСОБА_7", ТОВ "УніКредіт ОСОБА_7", ПАТ "ДіамантБанк", інших кредиторів, передбаченого ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України;

- на виконання вимоги ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 11.12.2014 року у справі № 757/37030/14-к, в рамках кримінального провадження № 0000464 від 09.10.2014 року, слідчими були проведені обшуки та вилучені усі документи, що стосуються господарської діяльності ТОВ "Мрія Центр", що підтверджує протокол обшуку від 16.12.2014 року;

- ТОВ "Мрія Центр" повідомляє, що кримінальне провадження № 0000464 від 09.10.2014 року жодним чином не стосується та не пов'язане з договірними відносинами з ДП "Хольмер-Україна"; однак, при вилученні документів, інформаційних носіїв, тощо, слідчим органом застосовувався не вибірковий метод, а загальний метод вилучення документів, до складу останніх увійшли і первинні/господарські документи, що стосуються взаємовідносин із позивачем;

- просить суд розгляд справи здійснити без участі уповноваженого представника ТОВ "Мрія Центр".

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача 1 , суд встановив наступне.

23 липня 2014 року між Дочірнім підприємством "Хольмер-Україна" (надалі "Постачальник"), з однієї сторони та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мрія-Центр" (надалі "Покупець"), з другої сторони, укладено договір поставки № 23714, у відповідності до п. 1.1 р. 1 якого Постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) Покупцеві запасні частини до сільськогосподарської техніки (надалі Товар), а Покупець зобов'язується прийняти вказаний товар і сплатити за них обумовлену договором грошову суму. Згідно п. 1.2 р. 1 договору істотними умовами договору є кількість, асортимент, ціна, умови та місце поставки товарів, які узгоджуються сторонами шляхом укладення (підписання) письмових Додатків (специфікацій) по кожній окремій поставці товарів в рамках цього договору та становлять невід'ємну частину цього договору.

В п. 2.1 р. 2 договору визначається, що ціна на товар, поставки якого здійснюються згідно з умовами цього договору, встановлюються в національній валюті України і визначається в Додатках (специфікація) до цього договору.

Згідно п. 2.4 р. 2 договору загальна сума договору визначається як сумарна вартість товарів, поставка якого здійснюється згідно доданих до нього Додатках (специфікаціях) та становить 4 800 000 грн., в т. ч. ПДВ 800 000 грн. та формується шляхом додавання сум всіх видаткових накладних, які є невід'ємною частиною даного договору.

У відповідності до п. 3.1 р. 3 договору поставка кожної окремої партії товарів за цим договором здійснюється протягом 60 календарних днів від дати одержання Постачальником попередньої оплати за товар від покупця згідно п. 4.3.1, якщо інший строк не буде визначений у відповідному Додатку (специфікації).

В п. 4.1 р. 4 договору передбачено, що розрахунки за цим договором здійснюються шляхом безготівкового банківського переказу грошових коштів в національній валюті України на поточний рахунок Постачальника, який вказаний у цьому договорі.

Згідно п. 4.3 р. 4 договору оплата за замовлений або отриманий товар згідно даного договору проводиться шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Продавця за наступною схемою:

-4.3.1 - передоплата в розмірі 1 575 000 грн. сплачується до 08.08.2014 ;

-4.3.2 - плата в розмірі 1 575 000 грн. сплачується до 10.10.2014 ;

-4.3.3 - залишок вартості поставленого за цим договором товару сплачується до 12.12.2014 .

У відповідності до п. 10.1 р. 10 договору поставки № 23714 від 223.07.2014 року цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін.

Згідно п. 10.2 р. 10 договору строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 10.1 цього договору та закінчується 31 грудня 2014 року, а в частині гарантійних зобов'язань, санкцій за їх порушення та умов щодо порядку виявлення прихованих недоліків до закінчення гарантійного терміну. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від виконання прийнятих на себе зобов'язань ( у тому числі гарантійних) за цим договором.

Між сторонами вказаного договору поставки було укладено Додаток № 1 - "Специфікація" від 23.07.2014 р., згідно п. 2 якого загальна вартість товару становить 4 009 699 грн. 57 коп.

25 грудня 2014 р. між Дочірнім підприємством "Хольмер-Україна" (надалі "ОСОБА_4 кредитор"), з однієї сторони, Товариством з обмеженою відповідальністю "Мрія Буковина", з другої сторони, (надалі "ОСОБА_3 Кредитор") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мрія-Центр" (надалі "Боржник"), з третьої сторони, укладено договір № МЦ-МБ-23714 про відступлення права вимоги, у відповідності до п. 1.1 якого ОСОБА_4 кредитор відступає, а ОСОБА_3 кредитор набуває право вимоги оплати поставленного товару (запасних частин до сільськогосподарської техніки), належне ОСОБА_4 кредиторові у відповідності із договором поставки № 23714 від

23.07.2014 р. (надалі іменується "Основний договір"), укладеного між Первісним кредитором та Боржником.

Згідно п. 1.2 р. 1 договору за цим договором ОСОБА_3 кредитор одержує право замість ОСОБА_4 кредитора вимагати від Боржника сплати грошових коштів за Основним договором в сумі 2 181 898 грн. 26 коп.

Як визначається в п. 1.3 р. 1 договору право вимоги до Боржника переходить від ОСОБА_4 кредитора ОСОБА_3 кредитору в момент сплати Новим кредитором ОСОБА_4 кредитору коштів в сумі, вказаній в п. 1.4 цього договору.

У відповідності до п. 1.4 р. 1 договору право вимоги, що відступається за цим договором оцінене Первісним кредитором та Новим кредитором в сумі 2 181 898 грн. 26 коп.

В п. 2.1 р. 2 договору ОСОБА_4 кредитор відповідає перед Новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання Боржником його обов'язків.

Згідно п. 2.2 р. 2 договору сплата суми, вказаної в п. 1.4 цього договору, Новим кредитором ОСОБА_4 кредитору відбувається на рахунок ОСОБА_4 кредитора, вказаний в цьому договорі.

У відповідності до п. 2.4 р. 2 договору ОСОБА_4 кредитор протягом 3 календарних днів з моменту підписання цього договору надасть ОСОБА_3 кредитору копію Основного договору та копії всіх документів, що підтверджують вимоги до Боржника, які відступаються за цим договором. Такі копії мають бути засвідчені печаткою ОСОБА_3 кредитора та підписом уповноваженої особи Кредитора. Після сплати Новим кредитором суми, визначеної в п. 1.4 договору, ОСОБА_4 кредитор на вимогу ОСОБА_3 кредитора надасть ОСОБА_3 кредитору оригінали документів, які засвідчують права, що передаються (відступаються) за цим договором та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Як визначається в п. 4.7 р. 4 договору № МЦ-МБ-23714 про відступлення права вимоги від 25.12.2014 року цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до дати повного виконання сторонами своїх обов'язків, передбачених даним договором.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав наступні видаткові накладні:

-№ 234 від 13.08.2014 р. на суму 1 811 735 грн. 56 коп. з ПДВ (підстава: договір № ХО-0000022 від 22.04.2013 р.);

- № 257 від 16.08.2014 р. на суму 2045 грн. 74 коп . з ПДВ (підстава: договір № 23714 від 23.07.2014 р.);

- № 258 від 15.08.2014 р. на суму 7629 грн. 60 коп. з ПДВ (підстава: договір № 23714 від 23.07.2014 р.);

- № 274 від 20.08.2014 р. на суму 67 329 грн. 79 коп. з ПДВ (підстава: договір № 23714 від 23.07.2014 р.);

- № 296 від 21.08.2014 р. на суму 2 041 грн. 20 коп. з ПДВ (підстава: договір № 23714 від 23.07.2014 р.);

- № 303 від 26.08.2014 р. на суму 2 032 810 грн. 02 коп. з ПДВ (підстава: договір № 23714 від 23.07.2014 р.);

- № 322 від 29.08.2014 р. на суму 69494 грн. 60 коп. з ПДВ (підстава: договір № 23714 від 23.07.2014 р.);

- № 323 від 29.08.2014 р. на суму 11 952 грн. з ПДВ (підстава: договір № 23714 від 23.07.2014 р.);

- № 342 від 29.08.2014 р. на суму 116864 грн. 82 коп. з ПДВ (підстава: договір № 23714 від 23.07.2014 р.);

- № 324 від 29.08.2014 р. на суму 6 415 грн. 20 коп. з ПДВ (підстава: договір № 23714 від 23.07.2014 р.);

- № 343 від 29.08.2014 р. на суму 77 172 грн. 34 коп. . з ПДВ (підстава: договір № 23714 від 23.07.2014 р.);

- № 372 від 03.09.2014 р. на суму 18 811 грн. 37 коп. . з ПДВ (підстава: договір № 23714 від 23.07.2014 р.);

- № 401 від 08.09.2014 р. на суму 103 357 грн. 73 коп. . з ПДВ (підстава: договір № 23714 від 23.07.2014 р.);

- № 433 від 11.09.2014 р. на суму 3063 грн. 10 коп. з ПДВ (підстава: договір № 23714 від 23.07.2014 р.);

- № 437 від 12.09.2014 р. на суму 43986 грн. 12 коп. з ПДВ (підстава: договір № 23714 від 23.07.2014 р.);

- № 473 від 19.09.2014 р. на суму 36 155 грн. 99 коп. з ПДВ (підстава: договір № 23714 від 23.07.2014 р.);

- № 498 від 22.09.2014 р. на суму 6810 грн. 26 коп. з ПДВ (підстава: договір № 23714 від 23.07.2014 р.);

- № 559 від 01.10.2014 р. на суму 117963 грн. 86 коп . з ПДВ (підстава: договір № 23714 від 23.07.2014 р.);

- № 627 від 09.10.2014 р. на суму 228057 грн. 48 коп. . з ПДВ (підстава: договір № 23714 від 23.07.2014 р.);

-№ 699 від 21.10.2014 р. на суму 26443 грн. 61 коп. з ПДВ (підстава: договір № 23714 від 23.07.2014 р.);

- № 700 від 21.10.2014 р. на суму 22506 грн. 14 коп. з ПДВ (підстава: договір № 23714 від 23.07.2014 р.);

-№ 715 від 23.10.2014 р. на суму 20696 грн. 88 коп. з ПДВ (підстава: договір № 23714 від 23.07.2014 р.);

- № 716 від 23.10.2014 р. на суму 20 512 грн. 80 коп . з ПДВ (підстава: договір № 23714 від 23.07.2014 р.);

- № 764 від 01.11.2014 р. на суму 120 736 грн. 31 коп . з ПДВ (підстава: договір № 23714 від 23.07.2014 р.);

- № 781 від 05.11.2014 р. на суму 103 357 грн. 73 коп . з ПДВ (підстава: договір № 23714 від 23.07.2014 р.);

- № 801 від 11.11.2014 р. на суму 92 128 грн. 06 коп . з ПДВ (підстава: договір № 23714 від 23.07.2014 р.);

- № 802 від 11.11.2014 р. на суму 3 850 грн. 13 коп . з ПДВ (підстава: договір № 23714 від 23.07.2014 р.);

-№ 805 від 11.11.2014 р. на суму 55 117 грн. 13 коп . з ПДВ (підстава: договір № 23714 від 23.07.2014 р.);

- № 818 від 14.11.2014 р. на суму 20 191 грн. 40 коп. з ПДВ (підстава: договір № 23714 від 23.07.2014 р.);

- № 819 від 14.11.2014 р. на суму 107 251 грн. 04 коп. з ПДВ (підстава: договір № 23714 від 23.07.2014 р.);

- № 830 від 24.11.2014 р. на суму 29364 грн. 89 коп. з ПДВ (підстава: договір № 23714 від 23.07.2014 р.);

- № 831 від 24.11.2014 р. на суму 7 395 грн. 36 коп . з ПДВ (підстава: договір № 23714 від 23.07.2014 р.).

Згідно ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішеннням Господарського суду Чернівецької області від 09.11.2016 року у справі № 926/2723/16 позов Дочірнього підприємства "Холмер -Україна" задоволено: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю " Мрія Буковина" на користь Дочірнього підприємства "Холмер -Україна" 891 898 грн. 26 коп. заборгованості та 13 378 грн. 47 коп. судового збору.

Рішеннням Господарського суду Чернівецької області від 09.11.2016 року у справі № 926/2723/16 встановлено наступні обставини:

-25 грудня 2014 р. між ДП "Хольмер-Україна", як Первісним кредитором, ТзОВ "Мрія Буковина", як Новим Кредитором та ТзОВ "Мрія-Центр", як Боржником, укладено договір № МЦ-МБ-23714 про відступлення права вимоги, у відповідності до якого ОСОБА_4 кредитор відступає, а ОСОБА_3 кредитор набуває право вимоги оплати поставленого товару відповідно до договору поставки № 23714 від. 23.07.2014 р. Відступлене право вимоги було оцінене первісним кредитором та новим кредитором у розмірі 2 181 898 грн. 26 коп;

- 23 липня 2014 року між Дочірнім підприємством "Хольмер-Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мрія-Центр" було укладено договір поставки № 23714, відповідно до якого постачальник зобов'язувався поставити, а покупець прийняти товар і сплатити за нього обумовлену грошову суму;

-23 липня 2014 року між сторонами договору було узгоджено додаток № 1 до договору відповідно до якого було узгоджено поставку товару на загальну суму 4 009 699 грн. 57 коп;

- відповідно до довіреностей та видаткових накладних підписаних уповноваженими представниками сторін та скріплених печатками ДП "Хольмер-Україна" виконало в повному обсязі взяті не себе зобов'язання та поставило товар ТзОВ "Мрія-Центр" на загальну суму 4 009 699 грн. 57 коп.;

- відповідач належним чином не здійснив оплату товару, в результаті чого виникла заборгованість у сумі 2 181 898 грн. 26 коп;

- відповідно до пункту 1.4 договору № МЦ-МБ-23714 встановлено, що право вимоги, що відступається за договором оцінене первісним та новим кредитором у розмірі 2 181 898 грн. 26 коп.;

- позивачем 01 серпня 2016 року надіслано вимогу ТзОВ "Мрія Буковина" про виконання грошового зобов'язання, яка отримана відповідачем 08 серпня 2016 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення;

- 20 жовтня 2016 року позивач надіслав відповідачу документи про відступлення права вимоги, передбачені пунктом 2.4 договору про відступлення права вимоги, про що свідчить опис вкладення цінного листа та фіскальний чек;

- відповідач згідно банківських виписок сплатив на виконання договору № МЦ-МБ-23714 грошові кошти на загальну суму 1 290 000 грн в період з 06 січня 2015 року по 18 лютого 2015, що підтверджує конклюдентність дій відповідача стосовно укладення договору відступлення права вимоги;

- безпідставними є посилання відповідача стосовно відсутності факту поставки товару за договором № 23714 від 23 липня 2014 року, згідно видаткової накладної № 234 від 13 серпня 2014 року, оскільки, як вбачається означені правовідносини щодо поставки товару за даною накладною відбувалися у період дії договору поставки № 23714; крім того сторони не надали суду доказів про наявність інших взаємних зобов'язань у період дії договору поставки; тому помилкове зазначення у накладній іншого договору не спростовує факту отримання товару за договором поставки № 23714;

- відповідач частково виконав зобов'язання по оплаті за договором про відступлення права вимоги, в результаті чого виникла заборгованість у сумі 891 898 грн. 26 коп.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 29.03.2017 р. рішення Господарського суду Чернівецької області від 09.11.2016 року у справі № 926/2723/16 залишено без змін та встановлено наступні обставини:

- наявність фактичної заборгованості за договором № 23714 від 23 липня 2014 року ТОВ "Мрія Центр" перед ДП "Хольмер-Україна" за поставлений, але не оплачений товар, на час укладення угоди про відступлення права вимоги № МЦ-МБ-23714 підтверджується первинними бухгалтерськими документами, а саме видатковими накладними, довіреностями на отримання товару, виписками з рахунку ДП "Хольмер-Україна" та податковими накладними;

- посилання відповідача на недоведеність факту поставки товару за договором № 23714 від 23 липня 2014 року згідно видаткової накладної № 234 від 13 серпня 2014 року є безпідставними, оскільки, як правомірно зазначено судом першої інстанції, поставка товару за даною накладною відбувалася у період дії договору поставки № 23714; сторонами не подано суду доказів про наявність інших взаємних зобов'язань у період дії договору поставки № 23714; крім того, на вказану видаткову накладну виписано податкові накладні, у яких зазначено посилання саме на договір поставки № 23714, тому помилкове зазначення у накладній іншого договору не спростовує факту отримання ТОВ "Мрія Центр" товару за договором поставки № 23714.

Постановою Вищого господарського суду України від 31.07.2017 р. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 29.03.2017 р. та рішення Господарського суду Чернівецької області від 09.11.2016 року у справі № 926/2723/16 залишено без змін.

Згідно ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

У відповідності до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Положеннями статті 34 ГПК України, встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 ГПК України, передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оцінивши на предмет належності та допустимості по даній справі письмові докази, які подані позивачем та відповідачем 1 на підтвердження тих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, заслухавши доводи представника позивача та представника відповідача 1 , суд дійшов до висновку, що в позові слід відмовити. При цьому суд виходить із наступного.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Як визначається в ч. 1 ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У ст. 517 Цивільного кодексу України зазначається, що первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Згідно ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого зокрема немайнового права та інтересу. В частині 2 вказаної статті визначено певні способи захисту цивільних прав та інтересів, серед яких є і визнання правочину недійсним.

До договорів застосовуються положення глави 16. "Правочини" розділу ІV."Правочини. Представництво" Цивільного кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

У відповідності до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Стаття 204 Цивільного кодексу України передбачає презумпцію правомірності правочину: правочин є правомірними, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як визначається ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст.215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У відповідності до ч. 1 ст. 230 Цивільного кодексу України якщо одна із сторін навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" № 9 від 06.11.2009 року, з наступними змінами та доповненнями, визначено, що відповідно до статтей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Як визначається у п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" № 9 від 06.11.2009 року, відповідно до статей 229 - 233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

Згідно п. 20 вказаної Постанови правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

У Письмових поясненнях № 2017/10-23/01 від 23.10.2017 року позивач зазначає, зокрема, що:

- очевидною є та обставина, що ціна Договору поставки №23714 від 23.07.2017 є істотною умовою даного Договору та зміна даної істотної умови могла мати місце у випадку внесення сторонами змін в договір поставки №23714 від 23.07.2017. Доказів внесення змін в Договір поставки №23714 від 23.07.2017 Первісним кредитором ОСОБА_3 кредитору передано не була та в матеріалах справи такі відсутні;

-як зазначалось в позовній заяві, відповідно до договору поставки №23714 від 23.07.2014, укладеного між ДП «Хольмер-Україна» та ТОВ «Мрія Центр», відповідно до п. 2.4. даного Договору, загальна сума договору визначається як сумарна вартість Товарів, поставка якого здійснюється згідно доданих до нього Додатках (специфікаціях) та становить 4 800 000,00 грн. (з ПДВ) та формується шляхом додавання сум всіх видаткових накладних, які є невідємною частиною Договору;

-Додатком №1 від 23.07.2014 (Специфікації) до договору поставки (п.п. 1, 2) визначено обсяг та загальну вартість Товару за даною специфікацією в розмірі - 4 009 699,57 грн;

- таким чином, поставка товарів на суму, що перевищує ціну договору поставки №23714 від 23.07.2014 не може вважатися відповідно до вимог чинного законодавства поставленою в межах даного Договору;

- як зазначалось в позовній заяві та це підтверджується матеріалами справи, за договором відступлення права вимоги ОСОБА_4 кредитор відступив ОСОБА_3 кредитору право вимоги оплати поставленого товару за договором поставки в сумі 2 181 898 грн. 26 коп, однак, на момент укладення договору відступлення права вимоги (25.12.2014) заборгованість боржника ТОВ "Мрія Центр" за договором поставки № 23714 від 23.07.2014 становила 644 512 грн. 70 коп, а, відтак, право вимоги оплатити товару в сумі 2 181 898 грн. 26 коп. не існувало на момент заміни кредитора в зобов'язанні, що свідчить про те, що фактично за договором відступлення права вимоги було передано недійсну вимогу.

У відповідності до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Як визначається ч. 1 ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Згідно ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Як вбачається з умов договору поставки № 23714 від 23.07.2014 року сторони даного договору визначили, що ціна на товари, поставки якого здійснюються згідно умовами цього договору, встановлюється в національній валюті України і визначається в Додатках(специфікація) до цього договору (п.2.1. договору).

У Додатку № 1 "Специфікація" сторони визначили склад та вартість товару (запасні частини до сільськогосподарської техніки). Згідно п. 2 якого загальна вартість товару становить

4 009 699 грн. 57 коп.

У пункті 2.4. договору сторони передбачили, що загальна сума договору визначається як сумарна вартість товарів, поставка якого здійснюється згідно доданих до нього Додатках (специфікаціях), та становить 4800000 грн та формується шляхом додавання сум всіх видаткових накладних, які є невід'ємною частиною даного договору.

Загальна сума поставки згідно накладних наданих позивачем до позовної заяви складає

5 193 248,26 грн. (в тому числі згідно накладної №234 від 13.08.2014 - 1611735 грн 56 коп; підстава поставки: договір №ХО-0000022 від 22.04.2013).

В судовому засіданні 23.10.2017 року на запитання суду про те, чи було укладено сторонами додатки та додаткові угоди до договору поставки № 23714 від 23.07.2014 року представник відповідача 1 пояснив, що жодних додатків, крім Додатку № 1 "Специфікація" та

додаткових угод до договору поставки № 23714 від 23.07.2014 року не укладалося.

У відповідності до п. 10.4 р. 10 договору поставки якщо інше прямо не передбачено цим договором або чинним законодавством України, зміни у цей договір можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється додатковою угодою до цього договору.

Разом з тим, між сторонами (Дочірнім підприємством "Хольмер-Україна (надалі - ОСОБА_4 кредитор), Товариством з обмеженою відповідальністю "Мрія Буковина" (надалі - ОСОБА_3 кредитор), Товариством з обмеженою відповідальністю "Мрія-Центр" (надалі-Боржник)), було укладено договір про відступлення права вимоги № МЦ-МБ-23714 від 25.12.2014 року, у п. 1.2 якого сторони узгодили, що за цим договором ОСОБА_3 кредитор одержує право замість ОСОБА_4 кредитора вимагати від Боржника сплати грошових коштів за Основним договором (договором поставки № 23714 від 23.07.2014 року) в сумі 2 181 898 грн. 26 коп.

Слід зазначити, що вказане "право вимоги", оцінене сторонами (в тому числі і Первісним кредитором та Боржником) у суму в розмірі: 2 181 898 грн. 26 коп. (з врахуванням загальної суми поставки 5 193 248,26 грн.(в дану суму увійшла сума поставки за накладною № 234 від 13.08.2014 р. на суму 1 611 735 грн. 56 коп. з ПДВ.) та здійснених боржником оплат за договором поставки №23714 від 23.07.2014).

Тобто, ОСОБА_4 кредитор та Боржник не уклали додаткової угоди щодо збільшення суми поставки до договору поставки №23714 від 23.07.2014, однак підписали трьохсторонній договір - договір про відступлення права вимоги № МЦ-МБ-23714 від 25.12.2014 року, яким фактично погодили суму заборгованості по оплаті за поставлений товар, тим самим підтвердивши поставку товару і за накладною № 234 від 13.08.2014 в межах даного договору поставки, що є їх правом.

Суд критично оцінює твердження позивача, викладені у позовній заяві, зокрема про те, що видаткова накладна №234 від 13.08.2014 року не може відноситися до договору поставки №23714 від 23.07.2014, адже, якщо допустити протилежне, то сумарна вартість товару за наданими позивачем накладними (які всі, за твердженням ДП «Хольмер-Україна» стосуються договору поставки №23714 від 23.07.2014) буде становити 5 193 248,26 грн., що суперечить загальній сумі договору поставки №23714 від 23.07.2014 4 800 000 грн.).

Однак, як встановлено рішенням Господарського суду Чернівецької області від 09.11.2016 року у справі № 926/2723/16 (дата набрання законної сили - 29.03.2017 р.) безпідставними є посилання відповідача стосовно відсутності факту поставки товару за договором № 23714 від 23 липня 2014 року згідно видаткової накладної № 234 від 13 серпня 2014 року, оскільки, як вбачається означені правовідносини щодо поставки товару за даною накладною відбувалися у період дії договору поставки № 23714.

Як слушно зазначив відповідач 1 у Відзиві № без номера від 09.10.2017 р. на позовну заяву договірні відносини, предметом яких є поставки товарів Відповідачем-1 на користь Відповідача-2 існували між згаданими сторонами у період з 2012 по 2014 рік включно; загалом було укладено три послідовні договори, кожен з яких укладався після припинення попереднього. Відповідні обставини підтверджуються копіями відповідних договорів, що додаються до даного відзиву, а саме:

- договір купівлі-продажу № ХО-024 від 01.04.2012 діяв у період з 01.04.2012 по 31.12.2012;

- договір купівлі-продажу № МХ-22 від 22.04.2012 діяв у період з 22.04.2013 по 31.12.2013;

- договір поставки № 23714 від 23.07.2014 діяв у період з 23.07.2014 по 31.12.2014;

- будь-яких інших договорів поставки між Відповідачем-1 та Відповідачем-2 не існувало, що

не заперечується і Відповідачем-2.

Позивачем в ході розгляду даної справи не подано будь-яких доказів на підтвердження того, що поставка товару за видатковою накладною №234 від 13.08.2014 року здійснювалась поза межами договору поставки №23714 від 23.07.2014.

Також з доданих до Відзиву відповідачем 1 договорів вбачається, що договір купівлі-продажу № ХО-024 від 01.04.2012 р. діяв у період з 01.04.2012 по 31.12.2012, а договір купівлі-продажу № МХ-22 від 22.04.2012 р. - у період з 22.04.2013 по 31.12.2013. Тобто, зазначені договора діяли ще до укладення договору поставки №23714 від 23.07.2014.

Крім того, на підтвердження здійснених оплат за поставлений товар відповідач 1 надав:

- банківську виписку від 07.08.2014 р. сплата 1500000 грн (кошти від ТзОВ "Мрія Центр"за запчастини);

- банківську виписку від 09.10.2014 р. сплата 200000 грн. (кошти від ТзОВ "Мрія Центр"за запчастини);

- банківську виписку від 20.10.2014 р. сплата 2 000 грн. та 50000 грн. (кошти від ТзОВ "Мрія Центр"за запчастини);

- банківську виписку від 22.10.2014 р. сплата 45000 грн. (кошти від ТзОВ "Мрія Центр" за запчастини);

-банківську виписку від 04.11.2014 р. сплата 100000 грн. та 300000 грн. (кошти від ТзОВ "Мрія Центр" за запчастини);

-банківську виписку від 07.11.2014 р. сплата 200000 грн. (кошти від ТзОВ "Мрія Центр"за запчастини);

- банківську виписку за 13.11.2014 р. сплата 400000 грн. (кошти від ТзОВ "Мрія Центр"за запчастини);

- банківську виписку за 19.11.2014 р. сплата 50000 грн. (кошти від ТзОВ "Мрія Центр"за запчастини);

- банківську виписку за 21.11.2014 р. сплата 90000 грн. (кошти від ТзОВ "Мрія Центр"за запчастини);

- банківську виписку від 01.01.2015 р. сплата 290000 (кошти від ТзОВ "Мрія Центр"за запчастини);

- банківську виписку від 06.02.2015 р. сплата 300000 грн. (кошти від ТзОВ "Мрія Центр"за запчастини);

- банківську виписку від 12.02.2015 р. сплата 500000 грн. (кошти від ТзОВ "Мрія Центр"за запчастини);

- банківську виписку від 17.02.2015 р. сплата 200000 грн. (кошти від ТзОВ "Мрія Центр"за запчастини).

Як стверджує позивач у позовній заяві, станом на дату укладення Договору відступлення права вимоги (25.12.2014) заборгованість Боржника ТОВ «Мрія Центр» за договором поставки №23714 від 23.07.2014 становила 644 512,70 грн. (3 581 512,70 грн. - 2 937 000,00 грн.);

- з урахуванням здійсненої ТОВ «Мрія Буковина» сплати грошових коштів за Договором відступлення права вимоги в сумі 1 290 000,00 грн., за договором поставки №23714 від 23.07.2014 Боржником та Новим Кредитором сумарно здійснено переплату на користь ОСОБА_4 кредитора в сумі 645 487,30 грн. (644 512,70 грн. 1 290 000,00 грн.).

-за Договором відступлення права вимоги, ОСОБА_4 кредитор відступив ОСОБА_3 кредитору право вимоги оплати поставленого товару за Договором поставки в сумі 2 181 898,26 грн., однак, на момент укладення Договору відступлення права вимоги (25.12.2014) заборгованість Боржника ТОВ «Мрія Центр» за договором поставки №23714 від 23.07.2014 становила 644 512,70 грн., а відтак, право вимоги оплати товару в сумі 2 181 898,26 грн. не існувало на момент заміни Кредитора в зобовязанні, що свідчить про те, що фактично за Договором відступлення права вимоги було передано недійсну вимогу.

З наведеного вбачається, що позивач визнає факт того, що на момент укладення між сторонами договору про відступлення права вимоги № МЦ-МБ-23714 від 25.12.2014 року заборгованість Боржника ТОВ «Мрія Центр» за договором поставки №23714 від 23.07.2014 становила 644 512 грн. 70 коп., однак, не визнає факту існування заборгованості за договором поставки в сумі 1 537 385 грн. 56 коп.

Тобто, заперечуючи дійсність іншої частини вимоги в сумі 1 537 385 грн. 56 коп., разом з тим, позивач просить суд визнати недійсним з моменту укладення договір про відступлення права вимоги № МЦ-МБ-23714 від 25.12.2014 року повністю, а не в певній його частині.

Згідно ч. 1 ст. 217 Цивільного кодексу України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Тобто, спірний договір про відступлення права вимоги міг бути вчинений між сторонами і без включення до нього частини відступленого права вимоги в сумі 1 537 385 грн. 56 коп.

Також позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження навмисного введення відповідачем 1 та відповідачем 2 іншої сторони (позивача) договору відступлення права

вимоги в оману в момент укладення такого договору, а також не доведено і самого факту наявності умислу в діях відповідачів (щодо існування відступленого права вимоги оплати товару в сумі 3 181 898 грн. 26 коп.) .

За приписами ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України" і ст. 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають керуватися нормами міжнародних договорів, ратифікованих законами України.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України", з посиланням на справу "Брумареску проти Румунії" (параграф 61), зазначив, що одним з основних елементів Верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

З огляду на факти, які встановлено рішенням Господарського суду Чернівецької області від 09.11.2016 року у справі № 926/2723/16 (дата набрання законної сили - 29.03.2017 р.) у позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Буковина" відсутні підстави для звернення з позовом про визнання недійсним з моменту укладення договору відступлення права вимоги №МЦ-МБ-23714 від 25.12.2014 р., укладеного між ДП "Хольмер- Україна", ТОВ "Мрія Буковина" та ТОВ "Мрія Центр".

З огляду на зазначене, суд дійшов до висновку про відмову у позові як безпідставно заявленому.

Судовий збір у відповідності із ст.49 ГПК України при відмові у позові покладається на позивача.

Керуючись ст.ст.43,49,82,85 Господарського процесуального кодексу України, суд:

В И Р І Ш И В:

1. В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 ГПК України, через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 30 жовтня 2017 року.

Суддя С.О. Хома