ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року Справа № 918/45/17
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючий суддя суддіПоляк О.І.(доповідач), Бакуліна С.В., Ходаківська І.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Бау-Інвест"
на постановуРівненського апеляційного господарського суду від 20.06.2017
у справі№ 918/45/17 Господарського суду Рівненської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Ліхтнер Бетон Україна"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Бау-Інвест"
провизнання договору оренди поновленим,
та за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Бау-Інвест"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Ліхтнер Бетон Україна"
прозобов'язання повернути об'єкт оренди,
у судовому засіданні взяли участь представники:

від позивача: Красовський В.Б.;

від відповідача: Голуб В.А.;

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Бау-Інвест" звернулось до Господарського суду Рівненської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліхтнер Бетон Україна" про зобов'язання повернути об'єкт оренди.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 10.01.2017 позовну заяву прийнято до провадження та призначено до розгляду.

У лютому 2017 року ТОВ "Ліхтнер Бетон Україна" звернулось до Господарського суду Рівненської області із позовом до ТОВ "Бау-Інвест" про визнання договору оренди поновленим.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 06.03.2017 об'єднано справу №918/45/17 та справу №918/101/17 в одне провадження.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 13.03.2017 у справі №918/45/17 (суддя Андрійчук О.В.), залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 20.06.2017 (головуючий суддя - Саврій В.А., судді - Дужич С.П., Дем'янчук Ю.Г.) у позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліхтнер Бетон Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бау-Інвест" про визнання договору оренди поновленим - відмовлено; у позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Бау-Інвест" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліхтнер Бетон Україна" про зобов'язання повернути об'єкт оренди - відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими у справі рішенням та постановою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Бау-Інвест" звернулось до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, зокрема статті 27 Закону України "Про оренду землі", статей 27, 35, 84, 105 Господарського процесуального кодексу України просить скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 13.03.2017 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 20.06.2017, справу направити на новий розгляд.

До Вищого господарського суду України надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліхтнер Бетон Україна", у якому позивач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін з мотивів, у них викладених.

Відповідно до протоколу Вищого господарського суду України від 20.10.2017, у зв'язку із запланованою відпусткою судді Данилової М.В., для розгляду касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бау-Інвест" у справі №918/45/17, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи та визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Поляк О.І., судді - Бакуліна С.В., Ходаківська І.П.

Розглянувши матеріали касаційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій та підтверджується матеріалами справи, предметом розгляду у справі, що переглядається є два позови.

Розглядаючи позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліхтнер Бетон Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бау-Інвест" про визнання договору оренди поновленим, судами першої та апеляційної інстанцій з'ясовано, що 05.10.2007 між Рівненською районною державною адміністрацією (орендодавець) та ТОВ "Бау-Інвест" (орендар) укладено нотаріально посвідчений договір оренди земельної ділянки (договір оренди), за умовами якого орендодавець згідно з розпорядженням голови Рівненської районної державної адміністрації №692 від 10.11.2006 передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування виробничої бази по виготовленню залізобетонних виробів за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення (під господарськими будівлями та дворами на території Великоомелянської сільської ради Рівненського району Рівненської області (п.1.1. договору оренди). Договір зареєстровано Рівненською регіональною філією Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України", про що зроблено запис від 09.10.2007 за №2 у книзі записів державної реєстрації договорів.

Згідно з пунктом 2 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 2,0 га. На земельній ділянці не знаходяться об'єкти нерухомого майна (п.3 договору). Відповідно до п.4 договору земельна ділянка передається в оренду для будівництва та обслуговування виробничої бази по виготовленню залізобетонних виробів. Договір укладено на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п.8 договору).

Пунктом 15 договору сторони погодили, що земельна ділянка передається для будівництва та обслуговування виробничої бази по виготовленню залізобетонних виробів.

05.10.2007 сторонами підписано акт приймання-передавання земельної ділянки.

До прав орендаря, визначених пунктом 30 договору оренди, віднесено, зокрема право на передачу земельної ділянки в суборенду без зміни цільового призначення без отримання на те дозволу орендодавця.

10.03.2011 між ТОВ "Бау-Інвест" (орендодавець) та ТОВ "Ліхтнер Бетон Україна" (орендар) укладено договір оренди №2/11 (договір), згідно з п.п.1.1., 1.2. якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне володіння та користування об'єкт оренди: земельну ділянку площею 8010 м.кв. в с. Велика Омеляна Рівненського району Рівненської області на вул. Присадибна, 9Б, інженерні комунікації (мережі водопостачання і водовідведення) і частину цегляної огорожі.

Пунктом 1.4 договору сторони погодили, що об'єкт оренди передається орендарю з метою будівництва і обслуговування рухомого розчинного бетонного вузла, а також для здійснення продажу, ремонту, зберігання обслуговування будівельних, рухомих та інших кранів та будівельної техніки, іншої господарської діяльності орендаря згідно зі статутом.

У випадку припинення договору об'єкт оренди передається не пізніше 50 днів з дня припинення такого договору по акту з підписами сторін на умовах, визначених цим договором (п.1.10 договору).

Строк дії договору, відповідно до п.9.2, з моменту його підписання сторонами до 01.12.2013.

01.12.2013 ТОВ "Бау-Інвест" (орендодавець) та ТОВ "Ліхтнер Бетон Україна" уклали договір оренди №3/14, відповідно до п.п.1.2.1 якого, орендодавець надав орендарю у строкове платне користування земельну ділянку площею 8010 кв.м., що знаходиться на вул. Присадибна, 9б, в с. Велика Омеляна, Рівненський район, Рівненська область, до 31.12.2016, яка передається в суборенду. Договір підписаний сторонами та скріплений відтисками їх печаток.

Згідно п.1.3 договору оренди земельна ділянка, яка передається в суборенду, знаходиться у користуванні орендодавця на підставі договору оренди від 05.10.2007, який зареєстровано Рівненською регіональною філією Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України", про що зроблено запис від 09.10.2007 за №2.

Згідно п.1.4. договору оренди, об'єкт оренди передається орендарю з метою будівництва і обслуговування рухомого розчинного бетонного вузла, а також для здійснення продажу, ремонту, зберігання обслуговування будівельних, рухомих та інших кранів та будівельної техніки, іншої господарської діяльності орендаря згідно зі статутом.

Строк дії договору, визначений п.10.2. договору, закінчився 31.12.2016.

Предметом спору у справі, що переглядається, за позовом ТОВ "Ліхтнер Бетон Україна" є вимога про визнання укладеного між ним та ТОВ "Бау-Інвест" договору оренди від 01.12.2013 №3/14 поновленим, мотивована положеннями частини 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі", з огляду на те, що товариством дотримана процедура поновлення договору визначена названою статтею та відсутність заперечень ТОВ "Бау-Інвест". Крім цього, товариство вказує на наявність підстав для поновлення згаданого договору і на підставі частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки орендар продовжує користуватися землею і після закінчення строку дії договору, натомість будь-які заперечення орендодавця - відсутні.

Розглядаючи спір по суті у цій частині, місцевий господарський суд, позицію якого підтримала апеляційна інстанція, керуючись приписами статті 13, 21, 33 Закону України "Про оренду землі", з огляду на встановлені ним обставини недотримання позивачем порядку поновлення договору оренди зокрема відсутності у листі заяві доданого проекту угоди про поновлення такого договору, а також, оскільки орендодавець у встановлений законом термін висловив заперечення щодо подальшої суборенди земельної ділянки, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог як на підставі частини 1, так і на підставі частини 6 статті 33 Закону України "про оренду землі".

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком судів у зв'язку з наступним.

Частиною 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Реалізація зазначеного переважного права на поновлення договору оренди можлива лише за умови дотримання встановлених цією нормою певної процедури і строків (ч.ч.2 - 5 цієї статті).

Для застосування частини 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору оренди землі на новий строк; до листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачена інша підстава поновлення договору оренди, а саме у тому разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов'язки за договором; немає письмового повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд України у постановах від 25.02.2015 у справах №6-219цс14, №6-10цс15; від 18.03.2015 у справах №6-3цс15, №6-4цс15).

Як встановлено судами та підтверджується матеріалами справи, пунктом 10.3. договору оренди сторони передбачили, що по закінченню строку дії цього договору орендар вправі продовжити договір на 3 роки, про це він зобов'язаний не пізніше ніж за 13 місяців до дати закінчення строку дії договору повідомити у письмовій формі про використання такого права. Якщо орендар не використовує це право у встановленій формі, то договір оренди автоматично (без укладення додаткових угод та договорів) продовжує строк дії на 2 роки, за умови, що жодна із сторін не заявить про припинення чи зміну договору до 31.12. попереднього року.

23.10.2015 орендар направив орендодавцю повідомлення №23/10/15 про свій намір продовжити строк дії договору оренди на 3 роки. Повідомлення направлене за 14 місяців до закінчення строку дії, що кореспондується з умовами п.10.3. договору оренди та відповідає приписами частини 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Водночас, як встановлено судами та не заперечується орендарем, всупереч вимогам частини 3 статті 33 Закону України "Про оренду землі" до листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар не додав проекту додаткової угоди про продовження строку дії договору оренди.

29.11.2016 орендар направив орендодавцю лист-повідомлення №29/11/16, до якого орендарем долучено проект додаткової угоди, однак, як з'ясовано судами, вказаний лист скерований поза межами строків, узгоджених сторонами у п.10.3. договору оренди та визначених частиною 2 статті 33 Закону України "Про оренду землі", а тому не є належним доказом у підтвердження дотримання орендарем процедури, пов'язаної із продовженням строку дії договору оренди землі.

Відповідно частини 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Як встановлено судами, 28.10.2015 орендодавець направив орендарю відповідь за №24, в якій повідомив про відмову продовжувати строк дії договору оренди №2/11 та просив повернути об'єкт оренди на умовах, визначених договором. При цьому, орендодавець посилається на договір №2/11 від 10.02.2011р., який, як встановлено судами, припинив свою дію 31.12.2013.

Водночас, договором оренди №2/11 від 10.03.2011 та договором оренди №3/14 від 31.12.2013, сторони досягли домовленості щодо встановлення прав та обов'язків щодо користування однією і тією ж земельною ділянкою площею 8010 кв.м., що знаходиться на вул. Присадибна, 9 б, в с. Велика Омеляна, Рівненський район, Рівненська область.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій стосовно того, що листом №24 від 28.10.2015 орендодавець висловив своє волевиявлення, спрямоване на припинення договірних відносин сторін, пов'язаних із користуванням земельною ділянкою площею 8010 кв.м., що знаходиться на вул. Присадибна, 9б, в с. Велика Омеляна, Рівненський район, Рівненська область, у строк, визначений у п.10.3. договору оренди, тобто до 31.12.2015, та протягом місяця від дня отримання листа-повідомлення орендаря про його намір продовжити строк дії договору, що узгоджується з вимогами частиною 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Таким чином, враховуючи що орендодавець висловив заперечення щодо подальших орендних правовідносин сторін щодо земельної ділянки, яка є предметом договору суборенди від 01.12.2013, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій стосовно відсутності підстав для задоволення позовних вимог у цій частині. При цьому, колегія суддів зауважує, що до спірних правовідносин сторін не може бути застосована і частина 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки незважаючи на те, що орендар продовжує користуватися спірною земельною ділянкою, орендодавець неодноразово підтверджував свою позицію щодо небажання продовжувати орендні правовідносини сторін, про що, як обґрунтовано зауважено судами першої та апеляційної інстанцій свідчать лист №24 від 28.10.2015, провадження у справі №903/22/16, лист №23 від 15.11.2016, звернення до суду із позовом про зобов'язання повернути об'єкт оренди.

Небезпідставно судами наголошено на тому, що строк дії договору оренди земельної ділянки, укладеного між Рівненською районною державною адміністрацією (орендодавець) та ТОВ "Бау-Інвест" (орендар), закінчується 09.10.2017, а тому договір суборенди №3/14 від 01.12.2013, укладений щодо земельної ділянки, не може бути поновленим до 31.12.2019, оскільки перевищуватиме строк дії договору оренди, що суперечить вимогам статті 8 Закону України "Про оренду землі" (строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі).

Розглядаючи позовні вимоги ТОВ "Бау-Інвест" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліхтнер Бетон Україна" про зобов'язання повернути об'єкт оренди судами з'ясовано, що вони обґрунтовані положеннями договору оренди №3/14 від 01.12.2013, а саме - п.5.5. та п.10.2. договору оренди:

- п.10.2. - договір діє до 31.12.2016;

- п.5.5. договору - по закінченню строку дії договору, незалежно від правової підстави, орендар зобов'язується вилучити за власний рахунок завод по виготовленню товарного бетону і всі інші приміщення та обладнання, збудовані під час дії договору відповідно до п.1 договору, включаючи всі фундаменти заводу по виготовленню товарного бетону, бункери, переробне обладнання, та інші, існуючі на момент припинення договору, невід'ємні покращення території, приміщення, які знаходяться на земельній ділянці та мають огороджувальні спорудження, що зведені орендарем. У випадку припинення договору об'єкт оренди передається не пізніше 50 днів з дня припинення за актом, підписаним сторонами, на умовах, визначених цим договором (п.1.10. договору).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам сторін, суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що ТОВ "Ліхтнер Бетон Україна" здійснив забудову земельної ділянки, належної на праві оренди ТОВ "Бау-Інвест" за договором оренди, укладеним з Рівненською районною державною адміністрацією, а не за договором оренди №3/14 від 01.12.2013, укладеним між ТОВ "Бау-Інвест" та ТОВ "Ліхтнер Бетон Україна", що свідчить про відсутність у ТОВ "Бау-Інвест" права вимагати повернення земельної ділянки з урахуванням п.5.5. договору оренди №3/14 від 01.12.2013 (лише з інженерними комунікаціями (мережі водопостачання і водовідведення) та частиною цегляної огорожі), оскільки станом на час укладення вказаного договору на земельній ділянці вже був збудований об'єкт нерухомого майна - розчинно-бетонний вузол, у зв'язку з чим право оренди ТОВ "Бау-Інвест" припинилося автоматично, у силу вимог закону, а у ТОВ "Ліхтнер Бетон Україна" виникло право одержати земельну ділянку у користування (власність) у встановленому чинним законодавством порядку.

Встановлене, за висновком судів першої та апеляційної інстанцій, враховуючи положення статей 319, 321, 328, 331, 377 Цивільного кодексу України, статей 2, 7 Закону України "Про оренду землі", статей 120, 125, 126, 141 Земельного кодексу України унеможливлює задоволення позовних вимог ТОВ "Бау-Інвест" про зобов'язання повернути орендовану ним за договором №3/14 від 01.12.2013 земельну ділянку, звільнивши її від належного йому на праві власності майна.

Переглядаючи справу у касаційному порядку, колегія суддів погоджується і з висновками судів першої та апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позову з огляду на таке.

Як встановлено судами та підтверджується матеріалами справи, 05.10.2007 між Рівненською районною державною адміністрацією (орендодавець) та ТОВ "Бау-Інвест" (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 2,0 га.

Протягом 2007-2008 років на цій земельній ділянці ТОВ "Ліхтнер Бетон Україна" за згодою ТОВ "Бау-Інвест" та Рівненської районної державної адміністрації збудувало розчинно-бетонний вузол, що підтверджується рішенням Великоомелянської сільської ради №81 "Про дозвіл на будівництво розчинно-бетонного вузла" від 25.04.2007, договором №22-2007 від 07.07.2007 між ТОВ "Ліхтнер Бетон Україна" (замовник) та ТОВ "Монтажстальпроект" (виконавець) щодо розробки робочого проекту комплексу бетонного вузла в с.В.Омеляна Рівненського району по вул. Присадибній, 9Б, проектною документацію (робочий проект) на будівництво бетонного вузла, погодженою 30.08.2007 з ТОВ "Бау-Інвест", договором від 28.08.2007 між ТОВ-фірма "Сіменс Габро" (підрядник) та ТОВ "Ліхтнер Бетон Україна" (замовник) щодо виконання робіт по будівництву комплексу бетонного вузла, актами виконаних робіт форми КБ-2в за жовтень 2007 року, висновком комплексної державної експертизи №19/08 Рівненської обласної служби Української державної інвестиційної експертизи від 17.03.2008, актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта - розчинно-бетонного вузла від 10.06.2008, затвердженим розпорядженням Рівненської районної державної адміністрації "Про затвердження акту державної приймальної комісії" №511 від 24.06.2008.

При цьому, як встановлено судами та підтверджується матеріалами справи, збудоване майно займає не усю площу, орендованої ТОВ "Бау-Інвест" за договором від 05.10.2007 земельної ділянки, а лише ту частину, яка у подальшому і була орендована ТОВ "Ліхтнер Бетон Україна" за договорами від 10.03.2011 №2/11 та від 01.12.2013 №3/14.

Тобто, фактично ТОВ "Ліхтнер Бетон Україна" орендувало земельну ділянку для обслуговування уже збудованого ним майна.

Відповідно до статті 34 Закону України "Про оренду майна" у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

Як встановлено судами, пунктом 5.5. договору оренди від 01.12.2013 №3/14 сторони погодили, що по закінченню строку дії договору, незалежно від правової підстави, орендар зобов'язується вилучити за власний рахунок завод по виготовленню товарного бетону і всі інші приміщення та обладнання, збудовані під час дії договору відповідно до п.1 договору.

Оскільки будівництво споруд відбулось до укладення сторонами договору оренди від 01.12.2013 №3/14, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій стосовно відсутності підстав для зобов'язання ТОВ "Ліхтнер Бетон Україна" по закінченню строку дії договору звільнити займану ним земельну ділянку площею 8010 м.кв. у спосіб, визначений ТОВ "Бау-Інвест", а саме: шляхом знесення збудованого ним нерухомого майна.

Крім цього, як встановлено судами та підтверджується матеріалами справи, 12.06.2015 ПП "Техноком" виготовлено технічний паспорт на розчинно-бетонний вузол по вул. Присадибній, 9Б, с. В.Омеляна.

Цього ж місяця відбулась державна реєстрація права власності ТОВ "Ліхтнер Бетон Україна" на розчинно-бетонний вузол, який знаходиться за адресою: вул. Присадибна, 9Б, с. Велика Омеляна, Рівненський район, Рівненська область, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис за №10039546 від 15.06.2015.

Згідно з частиною 2 статті 120 Земельного кодексу України (у редакції, чинній станом на дату набуття права власності на нерухоме майно) до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до статті 377 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній станом на дату набуття права власності на нерухоме майно) до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Як встановлено частиною 1 статті 141 Земельного кодексу України, частиною 1 статті 31 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі припиняється в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.

Отже, при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду право попереднього власника або користувача припиняється автоматично, в силу закону, без "оформлення" припинення права будь-якими актами та документами. Варто наголосити, що ця норма є імперативною, відступ від неї на підставі договору не допускається.

Аналогічна правова позиція щодо застосування наведених норм матеріального права викладена у постановах Вищого господарського суду України від 09.07.2015 у справі №910/23058/14 та від 19.01.2016 у справі №910/15520/15.

У той же час, за змістом статті 377 Цивільного кодексу України, статей 120, 123, 124 Земельного кодексу України, статті 16 Закону України "Про оренду землі" з виникненням права власності на будівлю чи споруду у юридичної особи виникає право одержати земельну ділянку у користування, а розглянути таке питання та прийняти відповідне рішення у строки, встановлені законом, зобов'язаний відповідний повноважний орган державної влади або місцевого самоврядування (постанови Верховного Суду України від 06.12.2010 у справі №3-51гс10, від 12.09.2011 у справі № 3-68гс11, від 12.09.2011 у справі № 3-69гс11, від 12.09.2011 у справі № 3-70гс11, від 14.11.2011 у справі № 3-119гс11).

Отже, як мотивовано зазначено судами першої та апеляційної інстанцій, у зв'язку з набуттям ТОВ "Ліхнер Бетон Україна" права власності на об'єкти нерухомого майна, збудовані останнім на земельній ділянці, що перебуває в оренді за договором оренди земельної ділянки від 05.10.2007, укладеним між Рівненською районною державною адміністрацією (орендодавець) та ТОВ "Бау-Інвест" (орендар), а також з огляду на те, що фактичне користування частиною земельної ділянки здійснює новий власник, у ТОВ "Ліхтнер Бетон Україна" виникло право одержати частину цієї земельної ділянки у користування (власність) у встановленому чинним законодавством порядку. Натомість у ТОВ "Бау-Інвест" право вимагати повернення земельної ділянки на підставі п.5.5. договору оренди від 01.12.2013 №3/14 відсутнє.

Таким чином, висновки судів першої та апеляційної інстанцій стосовно відсутності підстав для задоволення позовних вимог ТОВ "Бау-Інвест" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліхтнер Бетон Україна" про зобов'язання повернути об'єкт оренди також є обґрунтованими.

Натомість, доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Бау-Інвест" про неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, зокрема статті 27 Закону України "Про оренду землі", статей 27, 35, 84, 105 Господарського процесуального кодексу України не знайшли свого підтвердження під час касаційного перегляду справи. Прийняті у справі судові рішення відповідають вимогам статей 84, 105 Господарського процесуального кодексу України. Необхідність залучення Рівненської районної державної адміністрації у порядку статті 27 Господарського процесуального кодексу України досліджувалась судом апеляційної інстанції у зв'язку з розглядом клопотання ТОВ "Бау-Інвест" про залучення Рівненської районної державної адміністрації у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Як встановлено апеляційним господарським судом, рішення прийняте судом першої інстанції за результатами розгляду даної справи не впливає на права та обов'язки Рівненської районної державної адміністрації та не змінює права власності держави на спірну земельну ділянку, відтак, підстави для залучення адміністрації у якості третьої особи у справі відсутні. Відтак, статті 27 Господарського процесуального кодексу України апеляційним судом також застосована правильно.

Статтею 27 Закону України "Про оренду землі" орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об'єднаннями та організаціями.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає наведений довід неспроможними з огляду на встановлені судами обставини припинення у силу статті 120 Земельного кодексу України та статті 377 Цивільного кодексу України права оренди ТОВ "Бау-Інвест" частиною земельної ділянки на якій розміщено належне ТОВ "Ліхтнер Бетон Україна" нерухоме майно.

Враховуючи межі перегляду справи і повноваження касаційної інстанції щодо переоцінки доказів, встановлені статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваних Товариством з обмеженою відповідальністю "Бау-Інвест" постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 20.06.2017 та рішення Господарського суду Рівненської області від 13.03.2017.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 20.06.2017 у справі №918/45/17 слід залишити без змін, а касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бау-Інвест" - без задоволення.

У силу приписів статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бау-Інвест" на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 20.06.2017 у справі №918/45/17 залишити без задоволення.

Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 20.06.2017 у справі №918/45/17 залишити без змін.

Головуючий суддя О.І. Поляк

Судді С.В. Бакуліна

І.П. Ходаківська