ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"07" листопада 2017 р. Справа № 918/469/16

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Політики Н.А. при секретарі судового засідання Фаєвській Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали заяви (позовної заяви) заступника керівника Здолбунівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Гощанської селищної ради Рівненської області

до ОСОБА_1 підприємства виробничо-комерційної фірми "Фрост"

про відшкодування збитків у формі упущеної вигоди

у справі за заявою Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укргазбанк" в особі відділення 100/17 АБ "Укргазбанк"

до боржника ОСОБА_1 підприємства виробничо-комерційної фірми "Фрост"

про визнання банкрутом

за участі представників сторін:

ліквідатор - ОСОБА_2, свідоцтво № 247 від 02.04.2013 р.

від прокуратури- Кондратюк А.В., посвідчення №026596 від 30.05.2014р.;

від ПАТ "Укрсоцбанк" - ОСОБА_3, довіреність № 02-36/1690 від 30.07.2017р.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду Рівненської області від 06.12.2016 року, зокрема, Приватне підприємство виробничокомерційну фірму "Фрост" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців, призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого ОСОБА_2

Повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури про банкрутство ОСОБА_1 підприємства виробничо-комерційної фірми "Фрост" було опубліковано на сайті Вищого господарського суду України за № 38189 від 07.12.2016 року.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Господарського суду Рівненської області від 15.03.2017 року №01-04/52/2017 в зв'язку із закінченням повноважень судді Пашкевич І.О. відповідно до пунктів 2.3.49-2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи № 918/469/16, після чого справу передано на розгляд судді Політиці Н.А.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 16.03.2017 року справу № 918/469/16 прийнято до свого провадження.

07.09.2017р. заступник керівника Здолбунівської місцевої прокуратури в особі Гощанської селищної ради Рівненської області звернувся до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до ОСОБА_1 підприємства виробничо-комерційної фірми "Фрост" про відшкодування збитків у формі упущеної вигоди у сумі 303 506 грн. 08 коп.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 11.09.2017р. (суддя Марач В.В.) матеріали позовної заяви Заступника керівника Здолбунівської місцевої прокуратури в особі Гощанської селищної ради Рівненської області до ОСОБА_1 підприємства виробничо-комерційної фірми "Фрост" про відшкодування збитків у формі упущеної вигоди у сумі 303 506 грн. 08 коп. передано за підсудністю для розгляду в межах справи №918/469/16 про банкрутство ОСОБА_1 підприємства виробничо-комерційної фірми "Фрост".

11.09.2017р. протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду матеріали позовної заяви Заступника керівника Здолбунівської місцевої прокуратури в особі Гощанської селищної ради Рівненської області до ОСОБА_1 підприємства виробничо-комерційної фірми "Фрост" про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди у сумі 303 506 грн. 08 коп. передано судді Політиці Н.А. для подальшого розгляду в межах справи № 918/469/16 про банкрутство Приватне підприємство виробничокомерційну фірму "Фрост".

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 21.09.2017 року призначено справу №918/469/16 до розгляду в частині розгляду заяви заступника керівника Здолбунівської місцевої прокуратури в особі Гощанської селищної ради Рівненської області до ОСОБА_1 підприємства виробничо-комерційної фірми "Фрост" про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди у сумі 303 506 грн. 08 коп. на "10" жовтня 2017 р.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 21.09.2017 року відкладено розгляд справи №918/469/16 в частині розгляду заяви заступника керівника Здолбунівської місцевої прокуратури в особі Гощанської селищної ради Рівненської області до ОСОБА_1 підприємства виробничо-комерційної фірми "Фрост" про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди у сумі 303 506 грн. 08 коп. на 07.11.2017 року та зобов'язано ліквідатора боржника подати суду до дня засідання відзив на позовну заяву заступника керівника Здолбунівської місцевої прокуратури в особі Гощанської селищної ради Рівненської області до ОСОБА_1 підприємства виробничо-комерційної фірми "Фрост" про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди у сумі 303 506 грн. 08 коп.

07 листопада 2017 року від ліквідатора боржника надійшов відзив на позовну заяву про визнання збитків у вигляді упущеної вигоди.

Також, 07.11.2017 року від ПАТ "Укрсоцбанк" надійшли заперечення на позовну заяву по справі.

В судовому засіданні представник прокуратури підтримала позовну заяву заступника керівника Здолбунівської місцевої прокуратури в особі Гощанської селищної ради Рівненської області до ОСОБА_1 підприємства виробничо-комерційної фірми "Фрост" про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди у сумі 303 506 грн. 08 коп. в повному обсязі.

Ліквідатор боржника та представник ПАТ "Укрсоцбанк" заперечили проти задоволення заяви заступника керівника Здолбунівської місцевої прокуратури в особі Гощанської селищної ради Рівненської області до ОСОБА_1 підприємства виробничо-комерційної фірми "Фрост" про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди у сумі 303 506 грн. 08 коп. з підстав, зазначених у відзиві та запереченнях.

Розглянувши у судовому засіданні подану заступником керівника Здолбунівської місцевої прокуратури в особі Гощанської селищної ради Рівненської області до ОСОБА_1 підприємства виробничо-комерційної фірми "Фрост" заяву (позовну заяву) про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди у сумі 303 506 грн. 08 коп., господарський суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Згідно з ч. 1, ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті (ч. 2, ст. 40 Закону).

На виконання ч. 1, ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" Гощанською селищною радою Гощанського району було прийнято рішення від 19.09.2012 року № 659, згідно якого затверджено Положення про пайову участь у розвитку інфраструктури смт. Гоща, Порядок розрахунку розміру пайової участі у розвитку інфраструктури смт. Гоща у разі будівництва обєктів, загальна кошторисна вартість яких не визначена згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами та типовий договір про пайову участь у розвитку інфраструктури смт. Гоща.

Відповідно до п. 1.1. Положення про пайову участь у розвитку інфраструктури смт. Гоща розроблене відповідно до вимог статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" з метою врегулювання суспільних відносин, повязаних з порядком залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників будівництва у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт. Гоща у звязку з будівництвом обєктів на території селища.

Пунктом 2.1. зазначеного Положення, передбачено, що пайова участь у розвитку інфраструктури смт. Гоща полягає у перерахуванні замовником до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію до селищного бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури, згідно з договором.

У зв'язку з чим, позивач зазначає, що відповідач відповідно до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Положення був зобовязаний сплатити в місцевий бюджет в якості пайової участі у створенні інфраструктури грошові кошти у сумі 303 506 грн. 08 коп.

Оскільки відповідач не виконав обовязку щодо укладення договору з Гощанською селищною радою та сплати коштів пайової участі, 19.07.2017 року Гощанською селищною радою був направлений лист № 02-29/1359 на адресу відповідача щодо необхідності укладення договору, який залишений відповідачем без задоволення.

Позивач зазначає, що 08.09.2014 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією у Рівненській області зареєстровано декларацію про готовність обєкта до експлуатації № РВ 89, згідно якої кошторисна вартість обєкта становить 3 793,835 тис. грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і поза майданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

Відповідно до п. 2.4. Положення розмір пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт. Гоща з урахуванням інших передбачених законом відрахувань становить 8 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва обєкта для нежитлових будівель та споруд.

З огляду на вказане, позивачем визначена загальна сума пайового внеску в розмірі 303 506 грн. 08 коп.

Позивач зазначає, що не укладення відповідачем договору про пайову участь та невиконання зобов'язання, що прямо передбачені ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" спричинило Гощанській селищній раді збитків у вигляді упущеної вигоди (неодержаного доходу) згідно з ст. 22 Цивільного кодексу України в сумі 303 506 грн. 08 коп.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України відповідний обовязок відповідача звернутися до органу місцевого самоврядування для укладення договору пайової участі виник зі ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" і невиконання такого обов'язку завдало позивачу збитки, які підлягають відшкодуванню згідно зі ст. ст. 22, 623 Цивільного кодексу України.

У зв'язку з чим, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на користь Гощанської селищної ради збитків у вигляді упущеної вигоди в сумі 303 506 грн. 08 коп.

В ході розгляду спору судом встановлено, що відповідно до ч.5, ст.40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування, який є підставою для сплати пайового внеску у визначеному в ньому розмірі та строки.

Таким чином, єдиною підставою для сплати величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту є договір, що також визначено і Положенням про пайову участь у розвитку інфраструктури смт. Гоща (п.2.2. Положення).

Однак, між позивачем та відповідачем договір про пайову участь не укладався, і у позивача відсутні підстави вимагати укладення такого договору, оскільки обєкт будівництва введений в експлуатацію.

Зокрема, 08.09.2014 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією у Рівненській області зареєстровано декларацію про готовність обєкта до експлуатації № РВ 89.

Як визначено ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності:

1. Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

2. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

3. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

4. До пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не залучаються замовники у разі будівництва:об'єктів будь-якого призначення на замовлення державних органів або органів місцевого самоврядування за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів; будівель навчальних закладів, закладів культури, фізичної культури і спорту, медичного і оздоровчого призначення; будинків житлового фонду соціального призначення та доступного житла; індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, господарських споруд, розташованих на відповідних земельних ділянках; об'єктів комплексної забудови територій, що здійснюється за результатами інвестиційних конкурсів або аукціонів; об'єктів будівництва за умови спорудження на цій земельній ділянці об'єктів соціальної інфраструктури; об'єктів, що споруджуються замість тих, що пошкоджені або зруйновані внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного або природного характеру;об'єктів, передбачених Державною цільовою програмою підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу, за рахунок коштів інвесторів.

5. Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

6. Встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати: 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для нежитлових будівель та споруд; 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для житлових будинків.

7. Органам місцевого самоврядування забороняється вимагати від замовника будівництва надання будь-яких послуг, у тому числі здійснення будівництва об'єктів та передачі матеріальних або нематеріальних активів (зокрема житлових та нежитлових приміщень, у тому числі шляхом їх викупу), крім пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, передбаченої цією статтею, а також крім випадків, визначених частиною п'ятою статті 30 цього Закону.

8. Розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва об'єкта, з техніко-економічними показниками.

9. Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Істотними умовами договору є: 1) розмір пайової участі; 2) строк (графік) сплати пайової участі; 3) відповідальність сторін.

Невід'ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

10. Кошти, отримані як пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, можуть використовуватися виключно для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури відповідного населеного пункту.

Таким чином, ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено зобовязання Замовника, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту (крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті), що має відбуватись згідно з Порядком залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, затвердженим органом місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Інших прямо визначених зобов'язань Замовника відповідна стаття 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" не містить.

З норми ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" вбачається, що пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури, величина якої визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури, який визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь).

Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію. Істотними умовами договору є: розмір пайової участі; строк (графік) сплати пайової участі; відповідальність сторін. Невід'ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

Таким чином, величина та необхідність сплати коштів пайової участі встановлюється в договорі, який і породжує безпосередні зобов'язання зі сплати коштів пайової участі з визначенням розміру та строків сплати.

Також, п. 3.4. Положення сплати пайової участі замовника у розвитку інфраструктури смт. Гоща визначено, що договір містить умови щодо розміру у відсотковому значенні від загальної кошторисної вартості будівництва обєкта, банківські реквізити, рахунок, на який мають перераховуватись кошти, строк (графік) сплати, майнові та інші права сторін, їх відповідальність, у тому числі відповідальність замовника за прострочення термінів сплати коштів, невиконання договору та інше.

Відповідні положення ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" про порядок використання вихідних даних для визначення величини пайової участі (з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта чи на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності), стосується визначення величини пайової участі для укладення відповідного договору.

Також, з огляду на зміст ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" необхідно розрізняти поняття величина та розмір пайової участі. Зокрема, розмір встановлюється органом місцевого самоврядування у відповідному відсотковому відношенні в межах встановлених граничних розмірів (за рішенням ради може бути меншим від граничного розміру). Величина ж пайового внеску являє собою, обраховану з врахуванням встановленого розміру, тобто відсоткового відношення вартості будівництва, певну суму, яка встановлюється в договорі і підлягає сплаті.

Таким чином, орган місцевого самоврядування визначає лише розмір пайового внеску, при цьому, визначення величини пайової участі визначається не інакше як через укладення договору пайової участі.

Пункт 3.1. Положення передбачає, що договір про пайову участь у розвитку інфраструктури смт. Гоща укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника до селищної ради про його укладення, але до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію.

Як передбачено ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

В сфері господарських відносин згідно зі ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 225 Господарського кодексу України визначено склад та розмір відшкодування збитків, зокрема, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов'язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

Виходячи з конкретних обставин, суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ціни на день винесення рішення суду.

Сторони господарського зобов'язання мають право за взаємною згодою заздалегідь визначити погоджений розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, у твердій сумі або у вигляді відсоткових ставок залежно від обсягу невиконання зобов'язання чи строків порушення зобов'язання сторонами. Не допускається погодження між сторонами зобов'язання щодо обмеження їх відповідальності, якщо розмір відповідальності для певного виду зобов'язань визначений законом.

Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправна поведінка, тобто дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки), наявність та розмір понесених збитків; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

Терміном "збитки" позначаються наслідки правопорушення, які виражаються у зменшенні майнової сфери потерпілого у результаті порушення належного йому права або блага. Протиправною поведінкою (дією або бездіяльністю) є будь-яка поведінка, яка суперечить правовим нормам. Причинний зв'язок - це відповідний об'єктивно існуючий зв'язок між явищами, при якому одне явище, яке передує, при відповідних умовах породжує, викликає інше явище - наступне. Відповідальність за заподіяні протиправною поведінкою збитки виникає при наявності вини особи, що заподіяла збитки.

Таким чином, наведені норми законодавства пов'язують відшкодування збитків з порушенням учасником господарських (цивільних) відносин відповідного зобовязання, що потягло негативні наслідки для іншого учасника таких правовідносин.

В позові зазначається, що відповідач порушив визначені ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" зобовязання, що полягає в неукладенні договору пайової участі, що потягло за собою несплату відповідачем коштів пайової участі, від так і недоотримання позивачем відповідних надходжень до бюджету.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб'єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб'єктів, коли ці суб'єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Згідно з приписами частини третьої статті 184 Господарського кодексу України укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Приписами статей 3, 6, 203, 626, 627 Цивільного кодексу України визначені загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та сформовані загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 208 Цивільного кодексу України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 Цивільного кодексу України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у статтях 642, 643 Цивільного кодексу України.

Частина перша статті 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до змісту статей 6, 627 Цивільного кодексу України свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Закріпивши принцип свободи договору, Цивільний кодекс України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абзацу другого частини третьої статті 6 та статті 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Зазначені положення узгоджуються з приписами частини першої статті 203, частини першої статті 215 Цивільного кодексу України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства.

Стаття 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" містить вказівку на необхідність укладення між сторонами договору пайової участі до прийняття об'єкту в експлуатацію.

Матеріали справи не містять доказів укладення між сторонами договору пайової участі до введення об'єкту в експлуатацію, чи своєчасного вирішення відповідного переддоговірного спору. Однак вбачається, що Декларація про готовність об'єкта до експлуатації була прийнята Інспекцією без жодних зауважень (зокрема, щодо відсутності договору пайової участі або необхідності його укладання).

Відсутність будь-яких зауважень з боку Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю при наданні вказаних документів має суттєве значення, оскільки відповідно до положень Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", саме на цей орган покладається обов'язок здійснювати державний архітектурно-будівельний контроль.

Так, згідно п. 1, 2 ст. 41 вказаного Закону, державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частина 2 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 р. N 553 (далі - Порядок) встановлює, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням, зокрема, вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції, виконавчої документації, інших вимог, установлених законодавством.

Відповідно до ч. 17 Порядку, у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, посадовою особою інспекції складається відповідний акт та протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази виявлення будь-яких порушень, при планових або позапланових перевірках Інспекції, що також вбачається зі змісту Декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Вищенаведене свідчить про відсутність контролю уповноваженої особи позивача за виконанням відповідачем ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Звернення позивача до відповідача з листом, в якому вказувалося на необхідність укласти Договір пайової участі відбулося вже після прийняття об'єкту в експлуатацію, декларація про готовність об'єкту до експлуатації була зареєстрована Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю до звернення позивача.

Крім того, ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлює обов'язок взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту виключно замовника, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті.

Разом з цим, ч. 9 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлює, що договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

З вищенаведеного вбачається відсутність обов'язку відповідача укладати Договір пайової участі у встановленому Законом порядку, оскільки будівництво об'єкту є завершеним та об'єкт прийнятий в експлуатацію відповідно до вимог законодавства.

Аналогічна позиція викладена в Постановах Вищого господарського суду України під час перегляду в касаційному порядку рішень з аналогічних спорів у справах, зокрема, від 02.12.2014 року №925/1305/14, від 19.11.2012 року № 5010/240/2012-22/9, від 17.07.2013 року № 5010/1650/2012-6/31, від 03.12.2014 року № 909/790/14.

Враховуючи, що позивач звернувся до відповідача з вимогою про укладення договору про пайову участь після реєстрації Декларації про готовність об'єкта до експлуатації, в той час, коли відповідач вже не був замовником будівництва, вимога про укладення договору пайової участі є безпідставною.

Таким чином, прийняття або неприйняття пропозиції позивача щодо укладення договору у даному випадку не є обов'язком відповідача, а відтак відмова останнього від підписання договору пайової участі після завершення відповідного будівництва не суперечить нормам чинного законодавства.

З огляду на Постанову Верховного Суду України від 09.12.2014 року № 5023/4983/12/3-188гс14, якою підтримано постанову Вищого господарського суду від 11.06.2014 року № 5023/4983/12, згідно з ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За вказаних обставин пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі, якщо б відповідачем не було порушено його прав.

У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті доходи, які могли б бути реально отримані при належному виконанні боржником зобов'язання.

Таким чином позивач повинен довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

З огляду на встановлені судом обставини, неукладення відповідачем договору пайової участі після введення об'єкта в експлуатацію, як встановлено судом, не є порушенням відповідної норми ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", тому не може призвести до негативних наслідків. Крім того, органом місцевого самоврядування своєчасно не вжито всіх можливих і залежних від нього заходів залучення забудовника до пайової участі.

Також, з огляду на норму ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" державний архітектурно-будівельний контроль покладається на Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю, зокрема, і щодо пайової участі (в сукупності визначених ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" дій), крім того, ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" не визначає безумовного обов'язку, порядку та строків сплати пайового внеску, тому вищенаведене не засвідчує факту порушення зобов'язання відповідачем.

Таким чином, за наслідками розгляду спору позивачем не обґрунтовано та не доведено факту порушення відповідачем вимог законодавства, що сталось саме внаслідок винних дій відповідача, які призвели до заявлених збитків у вигляді неодержаного доходу. Також, між не укладенням договору та неотриманням коштів пайового внеску відсутній безпосередній причинний зв'язок, оскільки саме по собі укладення договору не гарантує сплату пайового внеску, в разі ж укладення відповідного договору, несплата пайового внеску є заборгованістю, а не збитками.

Крім того, підприємством - боржником не здійснювалось будівництво обєкта нерухомості, а проводилась реконструкція приміщення виробничого корпусу під цех з виготовлення поліетиленових виробів по вул. Ковпака 26, смт. Гоща.

08 вересня 2014 року завершилась реконструкція вищезгаданого обєкта, а договір про пайову участь у розвитку інфраструктури з Гощанською селищною радою не укладався, оскільки у відповідності до Положення про пайову участь у розвитку інфраструктури смт. Гоща, яке затверджено рішенням селищної ради № 659 від 19.09.2012 року, не передбачено укладання даного договору в разі проведення реконструкції.

Лише 18.11.2016 року селищна рада рішенням № 352 затвердила зміни до Положення про пайову участь у розвитку інфраструктури у відповідності до якого, зокрема, у разі проведення реконструкції обєктів нерухомого майна, підприємство зобовязане звернутись з пропозицією про укладання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури.

Також слід зазначити те, що відповідно ч. ст. 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо; строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута вважається таким, що настав; у банкрута не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута; відомості про фінансове становище банкрута перестають бути конфіденційними чи становити комерційну таємницю; продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому цим Законом; скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається; вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі; виконання зобов'язань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і порядку, передбачених цим розділом.

Постановою Господарського суду Рівненської області від 06.12.2016 року, зокрема, Приватне підприємство виробничокомерційну фірму "Фрост" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців, призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого ОСОБА_2, а Гощанська селищна рада звернулася з листом до директора ОСОБА_1 підприємства виробничокомерційної фірми "Фрост" про необхідність укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури смт. Гоща лише 19.07.2017 року, що підтверджується листом від 19.07.2017 року № 02-29/1359, тобто після визнання Приватне підприємство виробничокомерційну фірму "Фрост" банкрутом.

Приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Таким чином, відповідачем не обґрунтовано та не доведено наявності всіх елементів господарського (цивільного) правопорушення, які необхідні для встановлення факту завдання збитків та підставою для їх відшкодування, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем не доведені та не обґрунтовані, а тому не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 179, 184, Господарського кодексу України, ст.ст. 40, 41, ст. 22, 203, 206, 208, 215, 626, 627, 642, 643 Цивільного кодексу України, ст. ст. 33, 34, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви (позовної заяви) Заступника керівника Здолбунівської місцевої прокуратури в особі Гощанської селищної ради Рівненської області до ОСОБА_1 підприємства виробничо-комерційної фірми "Фрост" про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди у сумі 303 506 грн. 08 коп. відмовити.

2. Ухвалу направити всім учасникам провадження у справі, Здолбунівській місцевій прокуратурі, Гощанській селищній раді Рівненської області.

Суддя Політика Н.А.