ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2017 р. Справа № 911/2640/17

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

при секретарі Литовці А.С.

розглянувши справу № 911/2640/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Медікал Україна»,

м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрам Ко»,

с. Софіївська Борщагівка

про стягнення 1 833 022,74 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 - довіреність б/н від 10.07.2017;

ОСОБА_3 - довіреність б/н від 10.07.2017;

від відповідача: не зявився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Медікал» (позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фрам Ко» (відповідач) про стягнення 1 833 022,74 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки № 1/2015 від 12.01.2015, в частині своєчасної оплати отриманого товару, у звязку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 1 631 886,12 грн., з огляду на наявність якої нараховані 130 166,81 грн. пені, 55 577,34 грн. інфляційних втрат та 15 392,47 грн. 3 % річних.

Ухвалою суду від 05.09.2017 порушено провадження у справі № 911/2640/17.

Ухвалою суду від 11.10.2017 розгляд справи відкладався.

Представник відповідача в судові засідання 11.10.2017 та 25.10.2017 не зявився, проте через канцелярію суду надавав клопотання про відкладення розгляду справи (вх. № 21395/17 від 11.10.2017 та вх. № 22387/17 від 24.10.2017) та відзив на позовну заяву (вх. № 21396/17 від 11.10.2017) в якому останній заперечував проти позову та просив суд відмовити в його задоволенні.

Так, заперечуючи проти позову, відповідач вказував на невиконання позивачем умов договору в частині надання заявок на замовлення товару, з яких можна встановити факт замовлення відповідного товару, його кількість, вартість, умови та строки поставки товару відповідачу. Поміж тим, відповідач посилався на відсутність в матеріалах справи видаткових накладних, як доказів отримання відповідачем товару за період з 14.12.2016 по 01.03.2017, проте як наявні видаткові накладні оформлені з порушенням вимог Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні». У звязку з наведеним, відповідач вважає, що позивачем не доведено документально наявність у відповідача заборгованості, а отже й обовязок щодо її оплати і, відповідно сплати пені, інфляційних втрат та 3 % річних у відповідача відсутній.

В судових засіданнях 11.10.2017 та 25.10.2017 представником позивача підтримані позовні вимоги та надані заперечення на відзив відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст. 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Зокрема, такими обставинами є: нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу; виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, за наявності ухвали суду про таку участь, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; неподання витребуваних доказів; необхідність витребування нових доказів; залучення до участі в справі іншого відповідача, заміна неналежного відповідача; необхідність заміни відведеного судді, судового експерта.

До того ж, у п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011 розяснено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Застосовуючи згідно з ч. 1 ст. 4 ГПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватися від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейськоо суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» від 07.07.1989).

З огляду вищезазначеного, оскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, у той час як неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд дійшов висновку про відхилення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та можливість розгляду відповідної справи за наявними в ній матеріалами за відсутності представника відповідача.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем і відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

12.01.2015 між товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Медікал Україна» (позивач/постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Фрам Ко» (відповідач/покупець) укладений Договір поставки № 1/2015, відповідно до умов п.п. 1.1, 1.2 якого постачальник зобовязався передати у власність покупця лікарські засоби (товар), найменування, асортимент та ціна якого визначаються у відповідній накладній, яка є невідємною частинного договору, а покупець зобовязався прийняти такий товар та оплатити його вартість.

Поставка товару здійснюється на підставі погодженої постачальником заявки покупця (п. 2.1 договору).

Датою поставки товару вважається дата підписання документів, що підтверджують факт поставки (видаткова накладна або акт прийому-передачі) (п. 2.5 договору).

Розділом 4 договору визначено, що ціна на кожну поставку (партію товару) визначається відповідною накладною, вартість тари включена в ціну товару. Оплата товару здійснюється покупцем протягом 30 календарних днів з дати поставки відповідної партії товару (підписання видаткової накладної сторонами). Датою оплати товару вважається дата зарахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника.

Пунктом 8.1 договору визначено, що договір набуває чинності з дати його підписання сторонами та діє до 31.12.2015, а в частині виконання зобовязань - до повного їх виконання.

31.12.2015 між товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Медікал Україна» (позивач/постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Фрам Ко» (відповідач/покупець) підписана Додаткова угода № 2 до Договору поставки № 1/2015 від 12.01.2015, яким сторони дійшли згоди продовжити дію договору до 31.12.2016, а у випадку відсутності письмової заяви однієї із сторін, направленої іншій стороні за 30 календарних днів до припинення дії договору, договір вважається продовженим на наступний рік на тих самих умовах.

Так, позивач належним чином та в повному обсязі виконав взяті на себе, згідно з умовами договору зобовязання, поставивши відповідачу товар на загальну суму 1 631 886,12 грн., про що свідчать додані до матеріалів справи, в кількості 41 штуки, копії видаткових накладних. Відповідні видаткові накладні підписані в двосторонньому порядку представниками позивача та відповідача та скріплені печатками юридичної особи позивача.

Для отримання товару відповідачем видані довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей, копії яких, в кількості 7 штук, наявні в матеріалах справи.

Претензій відповідача щодо якості чи кількості отриманого товару матеріали справи не містять.

Таким чином, підписання відповідачем видаткових накладних, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і які відповідають вимогам, зокрема ст. 9 названого Закону і Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, фіксує факт здійснення господарської операції і є підставою виникнення обовязку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Однак, в порушення умов договору та взятих на себе зобовязань, вартість товару в сумі 1 631 886,12 грн., залишена відповідачем не сплаченою.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Надаючи заперечення відповідач вказував на невиконання позивачем умов договору в частині надання заявок на замовлення товару, з яких можна встановити факт замовлення відповідного товару, його кількість, вартість, умови та строки поставки товару відповідачу. Поміж тим, відповідач посилався на відсутність в матеріалах справи видаткових накладних, як доказів отримання відповідачем товару за період з 14.12.2016 по 01.03.2017, проте як наявні видаткові накладні оформлені з порушенням вимог Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні». У звязку з наведеним, відповідач вважає, що позивачем не доведено документально суму заборгованості, а отже й обовязок щодо її оплати, як і сплати відповідних нарахувань у відповідача відсутній.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення представників позивача, присутніх в судових засіданнях, суд встановив, що вимога товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Медікал Україна» про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Фрам Ко» 1 631 886,12 грн. заборгованості підлягає задоволенню виходячи з нижченаведеного.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

У відповідності до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Водночас, ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначалось вище, відповідно до положень розділу 4 договору оплата товару, поставленого відповідно до даного договору, здійснюється протягом 30 календарних днів з дати поставки відповідної партії товару (підписання видаткової накладної сторонами).

З огляду вищезазначеного, підписання відповідачем спірних видаткових накладних згідно з договором без будь-яких заперечень щодо кількості та/або якості поставленого позивачем товару свідчить про прийняття відповідачем цього товару та, відповідно, породжує для останнього обов'язок по його оплаті у повному обсязі у передбачені договором строки.

Посилання ж відповідача на відсутність документів на підтвердження здійснення ним замовлень на поставлений згідно спірних видаткових накладних товар оцінюються судом критично, оскільки в силу законодавчих приписів та умов договору фактична передача товару підтверджується підписаними видатковими накладними, а обов'язок по оплаті поставленого товару у відповідача виникає з дати поставки, яка у свою чергу пов'язана з моментом передачі товару та підписання відповідної видаткової накладної, у той час як обставини отримання товару за спірними видатковими накладними відповідач не заперечував.

Доводи товариства з обмеженою відповідальністю «Фрам Ко» щодо невідповідності видаткових накладних вимогам закону, у тому числі щодо не зазначення у таких документах уповноважених на отримання товару осіб, визнаються судом неспроможними, оскільки спірні видаткові накладні оформленні відповідно до вимог законодавства, у той час як повноваження представників відповідача на отримання товару за вищевказаними видатковими накладними підтверджені наявними в матеріалах справи копіями довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей, видачу яких відповідним особам відповідач не заперечив та не спростував.

Усі ж інші, викладені в обґрунтування заперечень на заявлені позовні вимоги, доводи відповідача є необґрунтованими та такими, що не відповідають обставинами справи і наявним в ній матеріалам.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, оскільки заборгованість відповідача в частині оплати переданого позивачем на підставі Договору № 1/2015 від 12.01.2015 товару, на час прийняття рішення не сплачена, а розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 1 631 886,12 грн. визнається судом правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У звязку із неналежним виконанням відповідачем умов договору, позивач, на підставі п. 6.4 договору, просить суд стягнути з відповідача пеню в сумі 130 166,81 грн.

Умовами п. 6.4 договору визначено, що у випадку прострочення будь-якого платежу за цим договором зі сторони покупця, покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення від суми простроченого платежу.

У сфері господарювання згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 ГК України).

Разом з тим, у звязку із неналежним виконанням відповідачем зобовязань щодо своєчасної оплати отриманого товару, позивач, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, просить суд стягнути з відповідача 55 577,34 грн. інфляційних втрат та 15 392,47 грн. 3 % річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Частиною другою ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається, з розділу 4 договору, оплата товару здійснюється покупцем протягом 30 календарних днів з дати поставки відповідної партії товару (підписання видаткової накладної сторонами).

Підписуючи видаткові накладні № БР000003731 від 28.12.2016, № БР000003735 від 28.12.2016, № БР000003615 від 20.12.2016, № БР000003610 від 20.12.2016, № БР000003540 від 14.12.2016, № БР000003537 від 14.12.2016, № БР000000119 від 17.01.2017 між сторонами погоджені строки оплати товару з відстрочкою платежу 60 днів. З інших видаткових накладних вбачається оплата товару з відстрочкою платежу 30 календарних днів, що обумовлено договором.

Як вбачається з розрахунку пені, 3 % річних та інфляційних втрат, наданого позивачем до матеріалів справи, останній здійснює нарахування відповідно до умов договору та умов видаткових накладних, в яких вказано відстрочку платежу - 60 днів.

Суд, здійснивши розрахунок пені та 3 % річних, встановив, що за вірним розрахунком з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пеня та 3 % річних, розмір яких є вищим, ніж заявлено позивачем, проте суд задовольняє вимоги щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 130 166,81 грн. та 3 % річних - 15 392,47 грн., в межах заявлених позовних вимог.

Проте, здійснивши розрахунок інфляційних втрат, судом встановлено, що за вірним розрахунком з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 52 783,07 грн., нараховані з урахуванням інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 № 01-06/928/2012 «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права» та листа Верховного Суду України «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» від 03.04.1997 № 62-97р.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати, відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторін пропорційно задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фрам Ко» (08131, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Соборна (Леніна), 114, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Медікал Україна» (03067, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 4, ) 1 631 886 (один мільйон шістсот тридцять одну тисячу вісімсот вісімдесят шість) грн. 12 коп. заборгованості, 130 166 (сто тридцять тисяч сто шістдесят шість) грн. 81 коп. пені, 52 783 (пятдесят дві тисячі сімсот вісімдесят три) грн. 07 коп. інфляційних втрат, 15 392 (п'ятнадцять тисяч триста девяносто дві) грн. 47 коп. 3 % річних та 27 453 (двадцять сім тисяч чотириста пятдесят три) грн. 43 коп. судового збору.

Видати наказ.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення вступає в законну силу після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання, відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено - 06.11.2017

Суддя О.О. Христенко