ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2017 року Справа № 906/270/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Ємельянова А.С. (доповідач у справі),

суддів Карабаня В.Я.,

Стратієнко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Житомирького обласного центру зайнятості
на рішеннягосподарського суду Житомирської області від 08.06.2017 р. (суддя Сікорська Н.А.)
та на постановуРівненського апеляційного господарського суду від 20.07.2017 р. (судді: Крейбух О.Г., Демидюк О.О., Савченко Г.І.)
у справі№906/270/17 господарського суду Житомирської області
за позовомЖитомирського обласного центру зайнятості
доОбласного міжгосподарського об'єднання по капітальному будівництву
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:Приватне підприємство "Елітбуд"-1"
простягнення 494 404 грн. 52 коп.
за участю представників:
від позивача Забігайло Л.В., довіреність №1447/16-17 від 19.05.2017 р.
від відповідачане з'явились
від третьої особи Круківська С.А., договір про надання правової допомоги б/н від 05.11.2017 р.
В С Т А Н О В И В:

Житомирський обласний центр зайнятості (далі - позивач) звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом до Обласного міжгосподарського об'єднання по капітальному будівництву (далі - відповідач) про стягнення 494 404 грн. 52 коп. збитків.

В процесі судового розгляду до участі у справі було залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Приватне підприємство "Елітбуд"-1".

Рішенням господарського суду Житомирської області від 08.06.2017 р. у справі №906/270/17 в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 20.07.2017 р. судове рішення місцевого господарського суду залишено без змін.

Вказані судові акти мотивовано відсутністю правових підстав для застосування до відповідача цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків, до складу яких позивачем було включено вартість прийнятих, але невиконаних третьою особою, підрядних робіт, а також вартість послуг з технічного нагляду, наданих відповідачем.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані рішення скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 18.10.2017 р., касаційну скаргу позивача прийнято до провадження. Розгляд справи призначено на 06.11.2017 р.

В судове засідання 06.11.2017 р. з'явились представники позивача та третьої особи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився.

Представники позивача та третьої особи в судовому засіданні підтримали доводи, викладені в касаційній скарзі, просили її задовольнити.

Перевіривши повноту встановлення місцевим та апеляційним господарськими судами обставин справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, 23.07.2012 р. між позивачем (замовник) та відповідачем (виконавець) укладено договір про надання послуг з технічного нагляду №71, за умовами якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання по наданню послуг зі здійснення технічного нагляду за виконанням робіт по будівництву будівлі соціального призначення - Житомирського міського центру зайнятості на площі Польовій, 6-а, в м. Житомирі, в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до пп. 3.1.3 вказаного договору виконавець зобов'язався щомісячно, але не пізніше 10 числа наступного місяця, проводити перевірку актів виконаних будівельних робіт на відповідність нормам і фактичним об'ємам.

Попередніми судовими інстанціями досліджено, що на виконання умов договору №71 від 23.07.2012 р. позивачем сплачено відповідачу 12 914 грн. 00 коп. вартості наданих послуг за лютий, серпень і вересень 2014 року, що підтверджується відповідними актами виконаних робіт та платіжними дорученнями.

Надалі, Державною службою зайнятості (центральний аппарат) проведено фінансовий аудит та аудит відповідності діяльності Житомирської обласної служби зайнятості за період з 01.01.2014 р. по 01.09.2016 р.

В процесі здійснення даного аудиту, зокрема, проведено контрольні обміри та інвентаризацію незавершеного капітального будівництва, в результаті чого встановлено розбіжності між обсягом виконаних підрядником (третя особа) робіт, які відображені в Актах форми КБ-2в, та фактично виконаними роботами.

За висновками проведеної перевірки виявлені порушення призвели до оціночних фінансових втрат коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття на загальну суму 481 490 грн. 52 коп.

Позивач вважає, що відповідні втрати були ним понесені через неналежне виконання відповідачем своїх обов'язків із здійснення технічного нагляду за виконанням робіт по будівництву.

Вказане стало підставою для звернення Житомирського обласного центру зайнятості з позовом до суду.

При цьому, позивач кваліфікував заявлені до стягнення 494 404 грн. 52 коп. як збитки, що складаються з:

1) 481 490 грн. 52 коп. - сума розбіжностей між обсягами робіт, що відображені в Актах форми КБ-2в, та фактично виконаними роботами;

2) 12 914 грн. 00 коп. - вартість наданих та оплачених послуг з технічного нагляду за лютий, серпень і вересень 2014 року.

Відмовляючи у задоволенні заявлених позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодилась апеляційна інстанція, виходив з того, що позивачем не доведено факту неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором про надання послуг з технічного нагляду, оскільки, в матеріалах справи містяться акти про виконані роботи, які підписані та скріплені печатками обох сторін без зауважень.

При цьому, за висновками попередніх судових інстанцій факт невиконання підрядником будівельних робіт не може бути підставою для відмови в оплаті наданих послуг з технічного нагляду або підставою для вимоги про повернення вже здійсненої оплати таких послуг.

Крім того, місцевий та апеляційний господарські суди звернули увагу на те, що нормами чинного законодавства та умовами укладеного між сторонами справи договору не передбачено покладення на виконавця технічного нагляду обов'язку відшкодування різниці вартості робіт, відображених в Актах форми КБ-2в, та вартості фактично виконаних робіт. В свою чергу, замовником та підрядником в подальшому було скориговано вартість виконаних робіт та визнано невиконаними роботи на суму 481 490 грн. 52 коп. (Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3).

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає вірними вищевикладені висновки судів попередніх інстанцій щодо необґрунтованості заявлених позовних вимог, з огляду на наступне.

Як закріплено в ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності.

Частиною 1 статті 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Враховуючи вищевикладене, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини та ступеня вини.

Отже, позивачем у справі має бути доведено наявність складу правопорушення у діях відповідача.

Із встановлених господарськими судами попередніх інстанцій обставин справи вбачається, що у даному випадку правовідносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі договору, в якому сторони вільно на власний розсуд визначили його умови.

При цьому, позивачем не доведено факту невиконання чи неналежного виконання відповідачем своїх обов'язків за договором.

Таким чином, господарськими судами надано належну правову оцінку дійсним обставинам справи, та визнано недоведеним факт завдання відповідачем збитків позивачу у заявленому до стягненні розмірі.

Отже, колегія суддів господарського суду касаційної інстанції вважає, що оскаржувані судові акти у даній справі прийняті судами попередніх інстанцій при повному з'ясуванні фактичних обставин справи у відповідності з нормам матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підстав для їх зміни чи скасування не вбачається. Натомість, доводи, викладені у касаційній скарзі, судова колегія вважає непереконливими та такими, що вже були досліджені та правомірно відхилені господарськими судами першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1119 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Житомирького обласного центру зайнятості залишити без задоволення.

Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 20.07.2017 р. та рішення господарського суду Житомирської області від 08.06.2017 р. у справі №906/270/17 залишити без змін.

Головуючий суддя А.С. Ємельянов

Судді В.Я. Карабань

Л.В. Стратієнко