донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

01.11.2017 року справа №905/4618/13

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
За участю представників сторін: від апелянта від боржника ліквідатор від інших кредиторів не з'явились; не з'явились; не з'явився; не з'явились;
розглянувши апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області, м. Мирноград Донецької області
на ухвалу господарського суду Донецької області
від29.08.2017 року
у справі№ 905/4618/13 (суддя О.В. Попов)
за заявою ініціюючого кредитора Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області, м. Мирноград Донецької області
до боржника ліквідаторДержавного відкритого акціонерного товариства "Вуглебуд", м. Мирноград Донецької області арбітражний керуючий ОСОБА_4, м. Київ
пробанкрутство

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Донецької області від 29.08.2017 року у справі №905/4618/13, серед іншого, клопотання ліквідатора боржника Державного відкритого акціонерного товариства "Вуглебуд" (далі за текстом ДВАТ "Вуглебуд") - арбітражного керуючого ОСОБА_4, викладене в додатку від 04.07.17 року №01-16/649 до звіту ліквідатора, задоволено частково; стягнуто з Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області (далі за текстом УПФУ в м. Димитрові Донецької області) на користь арбітражного керуючого ОСОБА_4 грошову винагороду за виконання повноважень розпорядника майна у справі №905/4618/13 в сумі 9512,63 грн.

Не погодившись з ухвалою прийнятою судом першої інстанції, до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось УПФУ в м. Димитрові Донецької області, яке просить скасувати ухвалу господарського суду Донецької області від 29.08.2017 року у сраві №905/4618/13 в частині задоволення клопотання ліквідатора ОСОБА_4 та стягнення з УПФУ в м. Димитрові Донецької області на його користь грошову винагороду за виконання повноважень розпорядника майна у справі №905/4618/13 та прийняти нове рішення, яким відмовити ліквідатору ОСОБА_4 у задоволенні вказаного клопотання.

Апелянт вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків викладених в оскаржуваній ухвалі обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги УПФУ в м. Дмитрові Донецької області посилається на положення ч. 5 ст. 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", оскільки вважає, що сплата грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого повинна здійснюватись за рахунок наявних у боржника коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника, або коштів, одержаних від продажу майна боржника.

Апелянт вважає, що господарський суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 43 ГПК України щодо повного та всебічного розгляду справи, не пересвідчився та не встановив обставин відсутності інших передбачених законом джерел за рахунок яких повинна відшкодовуватись грошова винагорода розпорядника майна та не встановив факт вжиття арбітражним керуючим всіх ліквідаційних заходів щодо розшуку та повернення майна до ліквідаційної маси. При цьому, апелянт звертає увагу суду, що кредиторами не було прийнято рішення про формування відповідного фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Зазначає, що відповідно до протоколу зборів комітету кредиторів №1 від 23.02.2016 року було прийнято рішення про затвердження звіту розпорядника майна та затвердження грошової винагороди, яку вирішено здійснювати за рахунок коштів отриманих від продажу майна банкрута. В той же час, згідно звіту голови ліквідаційної комісії №59 від 29.07.2015 року у державній власності ДВАТ "Вуглебуд" перебуває база відпочинку "Вуглик", проте ліквідатором не проведено жодної роботи щодо повернення зазначеного майна до законного власника.

Також ініціюючий кредитор - УПФУ в м. Дмитрові Донецької області, враховуючи те, що він є державним органом, а його кошти мають цільове призначення, зазначає, що покладення на органи Пенсійного фонду України грошових зобовязань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків із бюджету без встановлених бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.10.2017 року для розгляду апеляційної скарги визначено склад суду: ОСОБА_5 - головуючий, судді Радіонова О.О., Сгара Е.В.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 09.10.2017 року апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 18.10.2017 року о 14 год. 00 хв.

Розпорядженням керівника апарату суду №1943 від 18.10.2017 року, у звязку з неможливістю головуючого судді Склярук О.І. продовжувати розгляд справи у звязку із перебуванням у відпустці на дату слухання справи призначено повторний автоматизований розподіл справи №905/4618/13.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2017 року визначено наступний склад колегії суддів: Мартюхіна Н.О. - головуючий, судді Геза Т.Д. Дучал Н.М.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов через канцелярію суду 18.10.2017 року від ліквідатора ОСОБА_4, арбітражний керуючий просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 18.10.2017 року відкладено розгляд апеляційної скарги на 01.11.2017 року о 11 год. 50 хв.

Представники апелянта, боржника, кредиторів та ліквідатор у судове засідання 01.11.2017 року не з'явились. Відповідно до ст. 98 ГПК України про час і місце судового засідання сторони були повідомлені належним чином. Явка сторін не визнавалася судом обовязковою.

Особливості меж перегляду справи в апеляційній інстанції, передбачені нормами ст. 101 ГПК України, які полягають у тому, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Нормами ч. 2 цієї статті передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою господарського суду Донецької області від 25.03.2014 року прийнято до розгляду заяву УПФУ в м. Димитрові Донецької області про порушення провадження у справі про банкрутство ДВАТ "Вуглебуд".

Ухвалою господарського суду Донецької області від 10.11.2015 року відновлено втрачену справу №905/4618/13 про банкрутство ДВАТ "Вуглебуд".

Ухвалою господарського суду Донецької області від 02.12.2015 року за заявою УПФУ в м. Димитрові Донецької області порушено провадження у справі про банкрутство ДВАТ "Вуглебуд"; введений мораторій на задоволення вимог кредиторів, введена процедура розпорядження майном боржника та розпорядником майна боржника призначений арбітражний керуючий ОСОБА_4

Оголошення про порушення справи про банкрутство ДВАТ "Вуглебуд" опубліковано 04.12.2015 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України (номер 25866).

Ухвалою господарського суду Донецької області від 10.02.2016 року затверджено реєстр вимог кредиторів.

Постановою господарського суду Донецької області від 06.04.2016 року боржник ДВАТ "Вуглебуд" визнаний банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура строком на 6 місяців, ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_4

07.04.2016 року на офіційному сайті Вищого господарського суду України було опубліковано повідомлення №30142 про визнання ДВАТ "Вуглебуд" банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Матеріалами справи підтверджено, що арбітражний керуючий ОСОБА_4 виконував обовязки розпорядника майна ДВАТ "Вуглебуд" з дня його призначення 02.12.2015 року та до моменту визнання боржника банкрутом, а саме до 06.04.2016 року.

24.07.2017 року до господарського суду Донецької області від арбітражного керуючого ОСОБА_4 надійшла заява (вих.01-16/649 від 04.07.2017р.) про видачу наказу щодо стягнення з УПФУ в м. Димитрові Донецької області на користь арбітражного керуючого ОСОБА_4 грошової винагороди за виконання повноважень розпорядника майна у справі №905/4618/13 в сумі 9512,63грн., видачу судового наказу для примусового виконання; затвердження нарахованої основної грошової винагороди ліквідатора у справі №905/4618/13 в сумі 83593,50грн. та видатки в сумі 1107,36грн.; стягнення з Управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області на користь арбітражного керуючого ОСОБА_4 грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора у справі №905/4618/13 в сумі 83593,50грн., видачу судового наказу для примусового виконання.

За наслідком розгляду вказаної заяви господарським судом Донецької області прийнято ухвалу від 29.08.2017 року, якою, як вже зазначалось, клопотання ліквідатора боржника ДВАТ "Вуглебуд" - арбітражного керуючого ОСОБА_4 задоволено частково, стягнуто з УПФУ в м. Димитрові на користь арбітражного керуючого ОСОБА_4 грошову винагороду за виконання повноважень розпорядника майна у справі №905/4618/13 в сумі 9512,63 грн.

Суд першої інстанції з посиланням на ч.ч. 1, 2 ст. 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", якими передбачено сплату грошової винагороди шляхом її авансування заявником у розмірі двох мінімальних заробітних плат, дійшовши висновку, що оплата послуг арбітражного керуючого розпорядника майна, як грошової винагороди арбітражному керуючому - розпоряднику майна, покладається саме на заявника ініціюючого кредитора, тобто на особу, яка звернулась із заявою про порушення справи про банкрутство. місцевий господарський суд встановив відсутність авансування платежів та виплат арбітражному керуючому - розпоряднику майна за кожний місяць виконання ним повноважень розпорядника майна в даній справі, у звязку із чим задовольнив заяву арбітражного керуючого ОСОБА_4 про видачу наказу щодо стягнення з УПФУ в м. Дмитрові Донецької області на його користь 9512,63 грн. за виконання послуг розпорядника майна боржника у справі №905/4618/13.

Колегія суддів при розгляді оскаржуваної ухвали, з урахуванням повноважень визначених ст. 101 ГПК України, які полягають у тому, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 ГПК України, провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом з врахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

З матеріалів справи встановлено, що арбітражний керуючий ОСОБА_4, 04.07.2017 року подав заяву про стягнення на його користь, зокрема 9512,63 грн. винагороди за виконання повноважень розпорядника майна боржника з УПФУ в м. Дмитрові Донецької області.

При розгляді вищевказаної заяви із вимогою про стягнення грошової винагороди за виконання обовязків розпорядника майна з ініціюючого кредитора, колегія суддів виходить з наступних підстав.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, проведення аналізу його фінансового становища, а також визначення наступної оптимальної процедури (санації, мирової угоди чи ліквідації) для задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів.

Розпорядник майна - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду забезпечує здійснення процедури розпорядження майном. Про призначення розпорядника майна виноситься ухвала. Процедура розпорядження майном боржника вводиться строком на сто пятнадцять календарних днів і може бути продовжена господарським судом за вмотивованим клопотанням розпорядника майна, комітету кредиторів або боржника не більше ніж на два місяці.

Повноваження арбітражного керуючого як розпорядника майна припиняються з дня затвердження господарським судом мирової угоди чи призначення керуючого санацією або призначення ліквідатора.

Таким чином, вищенаведені положення законодавства містять певний перелік правових підстав з яким закон пов'язує момент припинення повноважень арбітражного керуючого, як розпорядника майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Законом.

З наведеного слідує, що надання послуг арбітражного керуючого, як суб'єкта незалежної професійної діяльності, відбувається на платній основі.

Порядок сплати грошової винагороди арбітражного керуючого під час виконання повноважень у справі про банкрутство визначено положеннями ст. 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ч. 1, ч. 2 та ч. 7 ст. 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) виконує повноваження за грошову винагороду.

Грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна визначається в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень або в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до порушення провадження у справі про банкрутство, якщо такий розмір перевищує дві мінімальні заробітні плати. Право вимоги грошової винагороди виникає у арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень розпорядника майна боржника. Сплата грошової винагороди арбітражному керуючому (розпоряднику майна) здійснюється шляхом її авансування заявником (кредитором або боржником) у розмірі, зазначеному в цій частині. Сума авансованого платежу вноситься на депозитний рахунок нотаріуса та виплачується арбітражному керуючому (розпоряднику майна) за кожний місяць виконання ним повноважень розпорядника майна.

Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат доводиться кредиторам до відома та повинен бути схвалений або погоджений комітетом кредиторів. Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації подається арбітражним керуючим до господарського суду за п'ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою господарського суду Донецької області від 02.12.2015 року, серед іншого, встановлено оплату послуг розпорядника майна ОСОБА_4 у розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожен місяць виконання ним повноважень, за рахунок ініціюючого кредитора УПФУ в м. Дмитрові Донецької області.

Відповідно до наявного в матеріалах справи боржника протоколу засідання комітету кредиторів №1 від 23.02.2016 року слідує, що комітетом кредиторів прийнято рішення, зокрема, про погодження звіту розпорядника майна ОСОБА_4 та визнання належним виконання ним повноважень у справі №905/4618/13.

Вказаний звіт арбітражного керуючого ОСОБА_4 про нарахування та виплату грошової винагороди за період виконання обов'язків розпорядника майна з 02.12.2015 року до 06.04.2016 року в сумі 9512,63 грн. затверджено ухвалою господарського суду Донецької області від 06.04.2016 року.

Ухвали господарського суду Донецької області від 02.12.2015 року та від 06.04.2016 року у встановленому законом порядку учасниками справи про банкрутство не оскаржувались, отже є такими, що набрали законної сили.

Таким чином в силу вимог вищенаведених положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та судових актів господарського суду Донецької області від 02.12.2015 року і від 06.04.2016 року, які набрали законної сили, та є такими, вимоги яких мають бути виконані в беззаперечному порядку, у ініціюючого кредитора виник обовязок зі сплати грошової винагороди арбітражному керуючому розпоряднику майна ОСОБА_4 за період з 02.12.2015 року до 06.04.2016 року в сумі 9512,63 грн.

Доказів перерахування (авансування) ініціюючим кредитором грошових коштів на рахунок арбітражного керуючого ОСОБА_4 матеріали справи не містять та апелянтом не надано.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для задоволення заяви арбітражного керуючого ОСОБА_4 про видачу наказу про стягнення з УПФУ в м. Дмитрові Донецької області на його користь 9512,63 грн. за виконання послуг розпорядника майна боржника у справі №905/4618/13.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що доводи викладені в клопотанні №01-16/649 від 04.07.2017 року арбітражного керуючого ОСОБА_4 є обґрунтованими, правомірними та з метою реалізації ухвал господарського суду Донецької області від 02.12.2015 року та від 06.04.2016 року необхідністю видати наказ про стягнення з УПФУ в м. Дмитрові Донецької області на користь арбітражного керуючого ОСОБА_4 грошової винагороди у розмірі 9512,63 грн. за виконання повноважень розпорядника майна ДВАТ "Вуглебуд".

Посилання апелянта на статус державної установи та відсутність грошових коштів в кошторисі не приймаються до уваги, оскільки відповідно до приписів Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" оплата послуг арбітражного керуючого розпорядника майна здійснюється у зв'язку з виконанням ним своїх повноважень у справі про банкрутство та виплачується у розмірі, затвердженому господарським судом, який здійснює провадження у такій справі.

Чинне законодавство України не передбачає звільнення зобов'язаної сторони від виконання своїх обов'язків щодо оплати послуг арбітражних керуючих, як і не встановлює залежності від майнового стану кредитора у справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо) та від джерел фінансування того чи іншого кредитора (чи є бюджетною установою чи іншим суб'єктом господарювання) для відшкодування оплати послуг арбітражного керуючого - розпорядника майна.

Що стосується доводів заявника апеляційної скарги про необхідність відшкодування витрат розпорядника майна в порядку визначеному в ч. 5 ст. 115 Закону про банкрутство, зокрема, за рахунок наявних у боржника коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника, або коштів, одержаних від продажу майна, колегія суддів виходить з того, що у Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено джерело оплати грошової винагороди арбітражному керуючому, що виконує у справі про банкрутство повноваження розпорядника майна, а саме, така винагорода здійснюється особою, яка подала заяву про порушення справи про банкрутство (кредитор або боржник), шляхом авансування цієї грошової винагороди. Відповідно, виключена можливість застосування положень ч. 5 ст. 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у випадку вирішення питання щодо джерела фінансування грошової винагороди розпоряднику майна.

Враховуючи встановлені у справі обставини (зокрема те, що ухвалою про порушення провадження у цій справі встановлено розмір грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна та покладено її авансування на ініціюючого кредитора, яким вимоги вказаної ухвали та вимоги ст. 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не виконано, рішення комітету кредиторів про погодження поданого розпорядником майна звіту про нарахування та виплату грошової винагороди та затвердження цього звіту відповідною ухвалою місцевого господарського суду, яка набрала законної сили), а також норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для стягнення з ініціюючого кредитора грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна.

Поряд з цим, зважаючи на доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції відзначає, що визначення джерела оплати послуг розпорядника майна не ставиться в залежність від майнового стану ініціюючого кредитора у справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа, заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо) та від джерел фінансування того чи іншого кредитора.

Органи Пенсійного фонду України, в тому числі й апелянт, повинні усвідомлювати, що при ініціюванні порушення справи про банкрутство вони, як особа на яку покладено тягар із авансування грошової винагороди розпорядника майна за судовим рішенням у справі, до формування комітету кредиторів мають певні обов'язки в силу закону.

Дії розпорядника майна ОСОБА_4 у встановленому законом порядку не оскаржувались учасниками справи про банкрутство, в тому числі й ініціюючим кредитором - УПФУ в м. Дмитрові Донецької області, та не визнавались у судовому порядку неналежними чи неправомірними.

При цьому, положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та Бюджетного кодексу України не містять будь-яких пільг, які звільняють органи Пенсійного фонду України від виплати грошової винагороди арбітражному керуючому.

Відмова арбітражному керуючому ОСОБА_4. у задоволенні клопотання про стягнення з УПФУ в м. Дмитрові Донецької області грошової винагороди за виконання повноважень розпорядника майна ДВАТ "Вуглебуд", в даному випадку, не лише суперечить положенням Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, але й меті та антикорупційної спрямованості Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", яка досягається через запровадження в законі гарантованої оплати винагороди арбітражним керуючим, що має забезпечити гарантії його незалежності від боржника та кредиторів.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що труд арбітражного керуючого має оплачуватися. Примушувати до безоплатної праці забороняється та прирівнюється до рабства, що суперечить як ст. 43 Конституції України так і ст. 4 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Арбітражний керуючий розпорядник майна не зобовязаний безоплатно виконувати трудові функції покладені на нього..

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції дане питання вирішено всебічно та повно, ухвала від 29.08.2017 року в оскаржуваній частині винесена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законною та обґрунтованою, а отже апеляційна скарга УПФУ в м. Дмитрові Донецької області не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, 105, 106 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області, м. Мирноград Донецької області на ухвалу господарського суду Донецької області від 29.08.2017 року у справі №905/4618/13 - залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Донецької області від 29.08.2017 року у справі №905/4618/13 в частині часткового задоволення клопотання ліквідатора Державного відкритого акціонерного товариства "Вуглебуд" арбітражного керуючого ОСОБА_4 та стягнення з Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області грошової винагороди за виконання повноважень розпорядника майна у справі №905/4618/13 в сумі 9512,63грн. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.О. Мартюхіна

Судді Т.Д. Геза

ОСОБА_3