ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2017р. Справа № 914/1825/17
За позовом: Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», м. Івано-Франківськ в особі Старицького військового лісгоспу, с. Старичі, Яворівський район, Львівська область

до відповідача: Військової частини НОМЕР_1 , с. Старичі, Яворівський район, Львівська область

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Міністерство оборони України, м. Київ

про стягнення 58924,75 грн. заборгованості

Суддя Н.Мороз
При секретарі М.Бурак
Представники:
Від позивача: Мацелюх Г.З.
Від відповідача: Процюк Н.А.

Від третьої особи: Шведа О.Б.

Суть спору:
Позовну заяву подано Державним підприємством «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», м. Івано-Франківськ в особі Старицького військового лісгоспу, с. Старичі, Яворівський район, Львівська область до Військової частини НОМЕР_1 , с. Старичі, Яворівський район, Львівська область, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Міністерства оборони України, м. Київ про стягнення 58924, 75 грн. заборгованості.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 07.09.2017р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 10.10.2017р.

Для об`єктивного та всестороннього вирішення спору, 10.10.2017р. розгляд справи відкладався з підстав, викладених у відповідній ухвалі суду.

В судове засідання 31.10.2017р. представник позивача з`явився, на виконання вимог ухвали суду подав заяву про долучення документів. Надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Позов просить задоволити.

Представник відповідача в судове засідання з`явився, 25.10.2017р. через службу діловодства господарського суду подав відзив на позовну заяву. Заборгованість в розмірі 8831,40 грн., яка виникла за поставку товару у 2015 році визнав усно, проти решти позовних вимог заперечив. Посилається на відсутність у відповідача документів, які б підтверджували отримання Військовою частиною НОМЕР_1 лісової продукції від позивача за період 2014 року.

Представник третьої особи в судове засідання з`явився, подав письмові пояснення. Позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими та просить суд позов задоволити повністю.

Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, оцінивши подані докази в їх сукупності, суд встановив.
Згідно ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона зобовязана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Однією з підстав виникнення зобовязань, згідно ст.11 ЦК України, зокрема є договори та інші правочини.

У відповідності до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу ч.1 ст.205 ЦК України встановлено, що правочин може вчиняться усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не вказано законом.

Як передбачено ст.173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ч.1 ст. 174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до ч.1 ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі усних домовленостей, які були досягнуті сторонами, позивач у 2014 році поставив відповідачу товар (пиломатеріал обрізний хвойних порід та пиловник хвойної породи - сосна) на загальну суму 50093,35 грн., що підтверджується видатковими накладними №1207 від 08.09.2014р. на суму 14800,00 грн., №1271 від 16.09.2014р. на суму 2025,00 грн., №1327 від 24.09.2014р. на суму 3375,00 грн., №1563 від 28.10.2014р. на суму 15524,95 грн., №1564 від 28.10.2014р. на суму 5370,00 грн., №1565 від 28.10.2014р. на суму 8998,40 грн., скріпленими підписами представників позивача та відповідача, повноваження останніх підтверджуються довіреностями на отримання товару типової форми №М-2 (в матеріалах справи). Також, позивачем у 2015 році на підставі усних домовленостей з відповідачем поставлено останньому товар (пиловник хвойної породи - сосна) на загальну суму 85630,20 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи товарно-транспортними накладними №№05 від 28.05.2015р.
Як зазначив позивач та вбачається з матеріалів справи, відповідач здійснив часткову оплату вартості отриманого товару в розмірі 76798,88 грн., що підтверджується банківською випискою по рахунку позивача (в матеріалах справи). Факт часткової оплати за поставлений товар у 2015 році відповідач не заперечив. Відтак, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 58924,75 грн., яка підтверджена довідкою Старицького військового лісгоспу №376 від 31.10.2017р.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

З метою досудового врегулювання спору, позивачем направлялась на адресу відповідача вимога №233 від 12.08.2016р. про оплату заборгованості за поставлений товар в розмірі 58924,75 грн. протягом 7 днів з дня отримання вимоги. Однак вказана вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

З метою захисту своїх прав, позивач звернувся з позовом до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар на суму 58924,75 грн.

Представник відповідача у своєму відзиві на позовну заяву заперечуючи проти позову посилається на відсутність у відповідача документів, які б підтверджували отримання Військовою частиною НОМЕР_1 лісової продукції від позивача за період 2014 року на суму 50093,35 грн. Однак, такі твердження відповідача судом до уваги не приймаються, оскільки в матеріалах справи наявні первинні документи - видаткові накладні та товарно-транспортні накладні скріплені печатками та підписами повноважних представників сторін, які є належними та допустимими доказами поставки товару позивачем та його отримання відповідачем.

Відповідно до ст. 526 ЦК України та ст.193 ГК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Таким чином, сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у зв`язку з неналежним виконанням своїх зобовязань по оплаті за поставлений товар, обґрунтована, підтверджена матеріалами справи та становить 58924,75 грн. Доказів зворотнього суду не надано.

Згідно ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статей 33, 38 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 4-3 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, не надано суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судових засідань, а відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

З огляду на те, що спір виник з вини відповідача, судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на останнього.

Керуючись ст.ст. 11, 202, 205, 509, 526, 530, 610, 612, 625, 626, 639, 692 ЦК України, ст.173, 174, 193 ГК України, ст.ст. 43, 32, 33, 38, 49, 82, 84, 116, 117 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 , Львівська область, Яворівський район, с. Старичі (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь Старицького військового лісгоспу Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», Львівська область, Яворівський район, с.Старичі () 58924,75 грн. заборгованості та 1600,00 грн. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

Рішення складено 02.11.2017р.

Суддя Мороз Н.В.