ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2017 р. Справа № 909/797/17

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Деделюк Б.В.,

секретар судового засідання Попович Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: комунального підприємства "Муніципальна інвестиційна управляюча компанія", 76018, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 161,

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Сантехцентр", 76018, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Коновальця, 207,

про визнання договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 946 укладеним в редакції, запропонованій позивачем,

за участю:

від позивача: ОСОБА_1 - представник, довіреність від 17.01.2017,

ОСОБА_2 - представник, довіреність від 11.10.2017,

від відповідача: ОСОБА_3 - представник, довіреність від 05.09.2017,

встановив:

комунальне підприємство "Муніципальна інвестиційна управляюча компанія" звернулося до господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "Сантехцентр" про визнання договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 946 укладеним в редакції, запропонованій позивачем.

Позовні вимоги обґрунтовані існуванням, на думку позивача, підстав для визнання в судовому порядку укладеним договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у зв'язку з неправомірним ухиленням відповідача від такого укладення.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 16.08.2017 прийнято позовну заяву і порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 07.09.2017.

Ухвалою суду від 07.09.2017 продовжено строк вирішення спору та відкладено розгляд справи на 19.10.2017.

В судових засіданнях 19.10.2017 та 26.10.2017 оголошено перерву відповідно до 26.10.2017 та до 03.11.2017.

Представники позивача, в судовому засіданні 03.11.2017, позовні вимоги підтвердили з підстав викладених у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог. Обгрунтовуючи позовні вимоги посилаються на те, що відповідач неправомірно ухиляється від укладення договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який відповідає Типовому договору. Просить позов задовольнити, визнати договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 946 укладеним в редакції, запропонованій позивачем та покласти на відповідача судові витрати.

Представник відповідача, в судовому засіданні 03.11.2017, проти позову заперечує, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Обгрунтовуючи свої заперечення посилається на те, що підприємство здійснює господарську діяльність у нежитловому приміщенні, яке є автономним та відокремленим від комунальних підприємств. ТОВ "Сантехцентр" використовує воду, газ та електрику згідно укладених договорів, а також укладено договір з вивезення побутових відходів. Прибирання прибудинкової території, засадження квітів у клуиби навколо приміщення ТОВ "Сантехцентр", так і самого приміщення здійснюється найманим працівником. ТОВ "Сантехцентр" не погоджується з позовними вимогами про визнання договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 946 укладеним в редакції, запропонованій позивачем, оскільки не зрозуміло, які саме послуги може надати позивач. Просить відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши документи і матеріали, подані сторонами та витребувані судом, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази, оцінивши їх відповідно до приписів ст. 43 ГПК України, з"ясувавши обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, із врахуванням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сантехцентр" є власником нежитлових приміщень у житловому будинку на першому поверсі за адресою: вул. Коновальця, 207 у м. Івано-Франківську, загальною площею 499,8 кв.м.

Комунальне підприємство "Муніципальна інвестиційна управляюча компанія" є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, включаючи житловий будинок по вул. Коновальця, 207 в м. Івано-Франківську, та діє на підставі рішення Івано-Франківської міської ради.

Позивач вважає, що ТОВ "Сантехцентр" отримує послуги з утримання будинків і прибудинкових територій.

Листами від 10.02.2017 та від 13.07.2017 позивач звертався до відповідача з пропозицією укласти договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, додавши два примірника договору, та просив належним чином оформити вказаний договір, один примірник якого повернути на адресу позивача.

Відповідач на вказану пропозицію не відповів, спірний договір не підписав.

Згідно з приписами частини третьої статті 184 ГК України укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Відповідно до статті 187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

Закон України "Про житлово-комунальні послуги" (далі Закон) визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Разом з тим стаття 4 Закону передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Приписами статей 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначені загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та сформовані загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у статтях 642, 643 ЦК України.

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до змісту статей 6, 627 ЦК України свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абзацу другого частини третьої статті 6 та статті 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Зазначені положення узгоджуються з приписами частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства.

Водночас частиною першою статті 19 Закону передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Статті 20, 21 Закону визначають обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг.

Пунктом 1 частини третьої статті 20 Закону передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок кореспондується з обов'язком виконавця, визначеному пунктом 3 частини другої статті 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Форма та зміст (умови) Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 № 529 "Про затвердження Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій" (далі Постанова № 529).

З аналізу змісту частини третьої статті 6, частини першої статті 630 ЦК України, статей 19-21 Закону, Постанови № 529 вбачається, що умови Типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень, врегулювати свої відносини на власний розсуд, а лише мають право конкретизувати його умови.

Статтею 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Судом взято до уваги те, що ТОВ "Сантехцентр" здійснює господарську діяльність у власному нежитловому приміщенні, яке оснащено автономним опаленням. ТОВ "Сантехцентр" використовує воду, газ та електрику згідно укладених договорів, а також підприємством укладено договір про надання послуг з вивезення побутових відходів (копії договорів долучено до матеріалів справи). Прибирання прибудинкової території, засадження квітів у клумби біля приміщення ТОВ "Сантехцентр" здійснюється найманим працівником. За таких умов, вимоги позовної заяви не підлягають задоволенню.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 13 Конституції України та ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист усіх суб"єктів права власності. Однак, заявлені позивачем позовні вимоги - про визнання договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 946 укладеним в редакції, запропонованій позивачем, не відповідають передбаченим у ст. 16 ЦК України способам захисту права.

Згідно із ч. 2 ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У відповідності до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 ГПК України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

За наведених обставин суд приходить до висновку, про відсутність правових підстав для задоволення позову, тому в позові слід відмовити.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

в позові комунального підприємства "Муніципальна інвестиційна управляюча компанія" до товариства з обмеженою відповідальністю "Сантехцентр" про визнання договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 946 укладеним в редакції, запропонованій позивачем, відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 08.11.17

Суддя Деделюк Б.В.