УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

30.10.2017Справа № 910/15440/17

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при

секретарі судового засідання Лук'янчук Д.Ю., розглянувши

заявуФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
прозабезпечення позову
у справі за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Марафет Хоум"

про стягнення 1 768 976, 91 грн.

за участю представників:

від позивача:ОСОБА_2- представник за договором про надання правової допомоги №32 від 28.08.2017р.
від відповідача:Руденко В.О, Зарицька К.Ю.
ВСТАНОВИВ:

До господарського суду звернулась Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1) з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Марафет Хоум" (далі - ТОВ "Марафет Хоум") про стягнення 1 768 976, 91 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідач порушив умови договору про надання послуг (виконання робіт) від 01.10.2016 р. в частині повної та своєчасної оплати вартості послуг у сфері інформатизації, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість в сумі 1 768 976, 91 грн., яка складається з основної заборгованості у сумі 1 550 000,00 грн., втрат від інфляції у сумі 171 727,91 грн. та 3 % річних у сумі 47 249,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.09.2017 р. за вказаною позовною заявою було порушено провадження у справі, розгляд призначено на 02.10.2017 р.

У судовому засіданні 30.10.2017 р. представник позивача заявив клопотання про забезпечення позову, в якому просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках відповідача в АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ КБ «Приватбанк» у межах суми заборгованості у розмірі 1 768 976,94 грн. та судових витрат у сумі 42 334,66 грн.

Подана заява мотивована тим, що сума заборгованості є значною, а у ТОВ "Марафет Хоум" відсутнє будь-яке майно, яке б могло покрити таку суму, статутний фонд відповідача становить лише 40 000, 00 грн., при цьому останній у добровільному порядку заборгованість не погашає, а його дії мають ознаки доведення даного підприємства до банкрутства. Вказане на думку позивача призведе до того, що виконання рішення суду у даній справі буде утруднене або стане неможливим.

Представники відповідача заперечували проти задоволення заяви про забезпечення позову, просили відмовити у її задоволенні.

Суд, дослідивши матеріали справи в цій частині та заслухавши думку сторін, вирішив відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову з наступних підстав.

Статтею 66 ГПК України передбачено, що забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

За приписами ст. 67 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу.

Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26.12.2011 у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому пунктом 3 вищевказаної постанови встановлено, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Як на підставу накладення арешту на банківські рахунки відповідача заявник вказує на відсутність у останнього нерухомого майна та недостатність грошових коштів у статутному фонді підприємства для погашення заборгованості. Також позивач вказує, що перебування засновників відповідача у складі засновників інших підприємств може мати ризик переведення грошових коштів, що належать ТОВ "Марафет Хоум", на рахунки інших суб'єктів господарювання.

Водночас, заявник не надав доказів, що підтверджують вказані обгрунтування. Так, ФОП ОСОБА_1 (позивач) не подав суду доказів, які б свідчили про те, що відповідач вчиняє будь-які дії, направлені на зменшення (переведення) належних йому грошових коштів на рахунки інших суб'єктів господарювання. Також не довів, що у ТОВ "Марафет Хоум" наявні будь-які грошові кошти, які можуть зменшитись або зникнути з розрахункових рахунків відповідача.

Крім того, позивач не довів суду факту належності зазначених у заяві рахунків в АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ КБ «Приватбанк» саме відповідачу.

Також необхідно зазначити, що несплата відповідачем заборгованості за договором про надання послуг від 01.10.2016 р., непроведення ним звірки взаєморозрахунків, відсутність достатніх коштів у статутному фонді відповідача для оплати заборгованості та наявність, на думку позивача, ризиків доведення до банкрутства, не свідчать про те, що стягнення заборгованості за рішенням суду у даній не буде можливим у майбутньому.

Як зазначив Вищий господарський суд України у постанові Пленуму № 16 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", саме лише посилання в заяві на потенційну можливість утруднення чи невиконання рішення суду відповідачем без наведення відповідного обґрунтування та надання доказів не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, суд вважає, що зазначені вище доводи заявника щодо утруднення чи неможливості виконання судового рішення у майбутньому, є необгрунтованими та безпідставними.

Щодо посилання позивача на наявність досудового розслідування в кримінальному провадженні щодо незаконної діяльності відповідача по формуванню податкового кредиту з податку на додану вартість, суд до уваги цю обставину не приймає, оскільки відсутній зв'язок між діями ТОВ "Марафет Хоум" у іншій (кримінальній) справі і предметом позовних вимог у даній господарській справі.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення заяви ФОП ОСОБА_1 про забезпечення позову немає.

Згідно з ст. 49 ГПК України судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у разі відмови у задоволенні такої заяви, покладається на заявника (позивача).

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через господарський суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя Головіна К.І.