РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2017Справа №910/17786/17

За позовом Комунального підприємства "Міський магазин" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 16 513,01 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники :

від позивача: Ткаченко М.М. (дов. від 24.10.2017)

Єпішина В.Д. (дов. від 24.10.2017)

від відповідача: не з'явився

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 25.10.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Приватне акціонерне товариство Комунальне підприємство "Міський магазин" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення 16 513,01 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.2017 порушено провадження у справі № 910/17786/17, судове засідання призначено на 25.10.2017 року.

25.10.2017 від представника позивача на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі надійшли документи.

В судове засідання, призначене на 25.10.2017, представник позивача з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

В судове засідання, призначене на 25.10.2017, представник відповідача не з'явився, витребувані ухвалою суду документи не надіслав, причин не явки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи.

Суд відзначає, що відповідач повідомлявся ухвалою суду про час та місце розгляду даної судової справи, проте відзиву на позовну заяву не подав, в судове засідання своїх представників не направляв, заявлені позовні вимоги не заперечив.

Частиною 2 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців» визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо юридичної особи про місцезнаходження юридичної особи.

З наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на дату подання позовної заяви вбачається, що місцезнаходженням відповідача є: 03041, АДРЕСА_1.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.10.2017 судом направлено на зазначену у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців адресу відповідача, що підтверджується копією реєстру згрупованих поштових відправлень від 18.10.2017.

Відповідно до п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Приймаючи до уваги, що представник відповідача був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представників відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

03 червня 2015 року між комунальним підприємством "Міський магазин" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в особі директора, ОСОБА_4, який діє на підставі Статуту, з однієї сторони (надалі - Позивач) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (надалі - Відповідач) було укладено договір № ДН-С-00294/0360 щодо розміщення об'єкту сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі (надалі - Договір), керуючись розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 02.04.2015 № 300 "Про затвердження Порядку розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі та об'єктів сезонної дрібнороздрібної торговельне мережі в місті Києві", зареєстрованим в Головному територіальному управлінні юстиції у місті Києві від 09.04.2015 року за № 52/1163.

В п. 1.1. Договору вказано, що Відповідач отримує можливість провадити підприємницьку діяльність в об'єкті сезонної дрібно роздрібної торговельної мережі, який розміщується у визначеному згідно з пунктами 1.2 та 1.3 Договору місці та отримує послуги з облаштування і утримання місця, а Позивач надає послуги з облаштування та утримання місця на умовах, визначених Договором.

Плата за облаштування та утримання місця торгівлі зазначена в п. 2.1. Договору, та складає суму в розмірі: 10 971 (десять тисяч дев'ятсот сімдесят одна гривня) 72 копійки, в тому числі ПДВ (одна тисяча вісімсот двадцять вісім гривень 62 копійки).

Згідно п. 2.4. Договору, плата за облаштування та утримання місця у розмірі, зазначеному в пункті 2.1 Договору, сплачується Відповідачем на рахунок Позивача повною сумою єдиним платежем протягом 10 (десяти) робочих днів з дня підписання Договору.

В п. 2.5. зазначено, що гарантійний внесок, який був внесений Відповідачем для участі в торгах, зараховується як частина плати за цим Договором та складає суму в розмірі три тисячі гривень 00 копійок.

05.05.2015 року Відповідачем було здійснено проплату гарантійного внеску в розмірі 3 000 (три тисячі гривень) 00 копійок на розрахунковий рахунок Позивача.

Однак, відповідач не виконав належним чином умови договору щодо розміщення об'єкту сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі в частині плати за облаштування та утримання місця торгівлі, в порядку та на умовах передбачених п. 2 Договору, не сплативши остаточну грошову суму коштів у розмірі 7 971,72 грн., починаючи з 17.06.2015 року по день звернення з цим позовом до суду, що потягло за собою не виконання грошового зобов'язання відповідачем.

В п. 4 Договору вказано, що він набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє з "03" червня 2015 року до "1" жовтня 2015 року, а в частині сплати Відповідачем плати за облаштування та утримання місця - до повного виконання своїх зобов'язань. Закінчення строку дії Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору.

Судом встановлено, що за своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором найму (оренди).

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином та відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Окрім того, 09.06.2017 року Позивачем на адресу Відповідача було направлено претензію з вимогою сплатити суму заборгованості за невиконання умов договору. Проте, всупереч вимогам ст.ст. 7, 8 ГПК України, відповіді на претензію від відповідача не надійшло.

Таким чином, станом на момент розгляду справи, суд вважає заборгованість відповідача у 7 971,72 грн. доведеною.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договором в сумі 7 971,72 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, строк оплати послуг, у відповідності до Договору є таким, що настав, а тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 7 971,72 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлено вимоги про стягнення з відповідача 2080,95 грн. відповідно до п. 5.1 Договору.

Пунктом 5.1 Договору за несвоєчасну сплату платежів за облаштування та утримання місця сторона 2 сплачує га користь сторони 1 пеню в розмірі 0.5% від розміру несплачених платежів за облаштування та утримання місця за кожний день прострочення, але не більше розміру встановленого законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано.

Крім того, позивач на підставі п. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України просить суд стягнути з відповідача на свою користь 563,48 грн. 3 відсотків річних.

Згідно ст. 229 Господарського кодексу України та ст.625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми.

Оскільки вимоги позивача щодо стягнення з відповідача індексу інфляції нарахованого на суму боргу та 3 % річних ґрунтуються на законі (п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України), а відповідач є таким що прострочив виконання грошового зобов'язання, позовні вимоги позивача в частині стягнення 3 % річних та індексу інфляції нарахованого на суму боргу підлягають задоволенню відповідно до наведеного в позовній заяві розрахунку. При здійсненні перевірки розрахунку 3% річних та індексу інфляції, нарахованих позивачем, судом встановлено, що ним правильно здійснено вказаний розрахунок.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю із урахуванням заяви про уточнення позовних вимог.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст. ст. 4, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) на користь Комунального підприємства "Міський магазин" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (; 01004, м. Київ, вул. Басейна 1/2-а) заборгованість за період з 17.06.2015 року по 24.10.2017 року за невиконання умов Договору від 03 червня 2015 року № ДН- С-00294/0360 щодо розміщення об'єкту сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі в розмірі 12 699,54 грн. та суму судового збору 1 600 грн.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 01.11.2017

Суддя М.О. Лиськов