РІШЕННЯ

09 листопада 2017 року Справа № 913/767/17

Провадження №9/913/767/17

За позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Луганській області, м. Сєвєродонецьк Луганської області

до Приватного підприємства "АВЖТ", м. Попасна Луганської області

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Структурний підрозділ "Попаснянське будівельно-монтажне експлуатаційне управління" регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця", м. Попасна Луганської області

про стягнення 2 830 грн. 18 коп.

суддя Ворожцов А.Г.

секретар судового засідання Андрющенко С.Т.,

у засіданні брали участь:

від позивача - представник не прибув,

від відповідача - не прибув,

від третьої особи - представник не прибув.

в с т а н о в и в:

суть спору: позивач, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Луганській області (далі - Фонд"), звернувся з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати у розмірі 2 327,87 грн., пеню - 265,96 грн. та 3% річних - 236,35 грн. за договором оренди нерухомого майна №003680/09 від 05.07.2011.

Відповідач, ПП "АВЖТ", у судове засідання не прибув, явку повноважного представника у засідання суду не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду справи судом повідомлявся належним чином.

Третя особа без самостійних вимог, структурний підрозділ "Попаснянське БМЕУ", відзив на позовну заяву не надала, участь представника у судове засідання не забезпечила.

Суд розглядає справу у відповідності до положення ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Оцінивши обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 5 липня 2011 року між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) було укладено договір про оренду нерухомого майна, що належить до державної власності № 003680/09 (а.с. 11 - 13), згідно з яким позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування окремо визначене майно - частину вбудованих нежитлових приміщень (№№ 1 - 4, 6 - 10) площею 322,0 кв.м, що розташоване за адресою: Луганська обл., м. Попасна, вул. Чехова, буд. 9, та перебуває на балансі структурного підрозділу "Попаснянське БМЕУ", 3-ї особи у цій справі, для розміщення складу.

Відповідно до п. 1.1 спірного договору сторони підписали акт приймання-передачі орендованого майна від 05.07.2011 (а.с. 14).

Пунктом 3.1 сторони обумовили, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995 № 786 з урахуванням змін до неї.

Розмір орендної плати за базовий місяць (травень 2011 року) складав 3 718,06 грн. без ПДВ.

Договором № 1 від 11.01.2012 про внесення змін до договору оренди сторони визначили розмір орендної плати за базовий місяць (листопад 2011 року) на рівні 4 595,43 грн. без ПДВ.

Сторони передбачили коригування розміру орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць (п. 3.3), при цьому орендна плата мала перераховуватися наступним чином: 70% від суми місячної орендної плати - до Державного бюджету України, 30% - балансоутримувачу, не пізніше 8-го числа місяця, наступного за звітним (п. 3.4).

Строк дії договору відповідно до п. 10.1 - 2 роки: з 05.07.2011 до 04.07.2013, однак умовою п. 10.7 сторони передбачили автоматичну пролонгацію договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов цього договору протягом одного місяця після закінчення строку його дії.

17 липня 2015 року позивач направив на адресу відповідача лист з повідомленням про припинення договору у зв'язку із закінченням строку договору (а.с. 15).

Відповідно ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

За правилом ч. 6 ст. 283 ГК України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства.

За правилом п. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Внаслідок порушення відповідачем зобов'язання з внесення орендної плати за ним виникла заборгованість у розмірі 2 327,87 грн. за період березень 2014 року у сумі 722,45 грн. та за квітень 2014 року - 1 605,42 грн., що підтверджується розрахунком позивача (а.с. 5).

Частиною першою статті 7 Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" передбачене скасування орендної плати за користування державним та комунальним майном на період проведення антитерористичної операції з 14 квітня 2014 року.

Позивачем враховано цю норму Закону, оскільки орендна плата за квітень 2014 року нарахована за період з 1-го по 13-те квітня 2014 року включно.

Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

На підставі цієї норми позивач правомірно нарахував 3% річних у загальній сумі 236,35 грн. за період з 16.04.2014 по 22.09.2017.

Умовою п. 9.4 договору передбачена відповідальність у випадку несвоєчасного або в неповному обсязі перерахування орендної плати у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період , за який нараховується пеня за кожен день прострочення.

Позивач, з урахуванням вимог ч. 6 ст. 232 ГК України правомірно нарахував пеню за боргом за березень 2014 року за період з 16.04.2014 по 15.10.2014 в сумі 79,61 грн. та за боргом за квітень 2014 року за період з 16.05.2014 по 15.11.2014 в сумі 186,35 грн., загалом - 265,96 грн.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, а відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки.

За правилом ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зроблено до винесення ним рішення.

Оскільки відповідачем не надана заява про застосування позовної давності щодо вимоги про стягнення пені, суд не застосовує цей строк під час розгляду цієї справи.

За таких обставин позов підлягає задоволенню повністю з покладенням судових втрат на відповідача.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з відповідача, Приватного підприємства "АВЖТ", 93300, Луганська обл., м. Попасна, провул. Лермонтова, буд. 5, іден. код 36954020, на користь позивача, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Луганській області, 93404, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, бульвар Дружби Народів, буд. 32-а. код 13398493, заборгованість з орендної плати у розмірі 2 327,87 грн., пеню - 265,96 грн. та 3% річних - 236,35 грн., крім того, витрати зі сплати судового збору в сумі 1600,0 грн.

Наказ видати після набрання законної сили даним рішенням.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення підписане 10.11.2017.

Суддя А. Г. Ворожцов