ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2017 р. Справа № 921/311/17-г/7

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Зварич О.В.

суддів Костів Т.С.

ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агро-Лан (надалі СТОВ Агро-Лан) б/н від 22.08.2017р. (вх. № 01-05/4262/17 від 07.09.2017р.)

на рішення господарського суду Тернопільської області від 01.08.2017р.

у справі № 921/311/17-г/7

за позовом: Приватного підприємства Агропромислове підприємствоАгро-Дружба (надалі ПП АП Агро-Дружба)

до відповідача: СТОВ Агро-Лан

про визнання недійсною третейську угоду, викладену у вигляді третейського застереження в п.8.2 договору купівлі-продажу від 09.07.2014р.,

за участю:

від позивача: ОСОБА_2 представник (довіреність №1 від 15.01.2017р.);

від відповідача: ОСОБА_3 представник (довіреність №22/05 від 22.05.2017р.),

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 01.08.2017р. у справі №921/311/17-г/7 (суддя Стадник М.С.) позовні вимоги задоволено. Визнано недійсною третейську угоду, викладену у вигляді третейського застереження в п. 8.2 договору купівлі-продажу, укладеного 09.07.2014р. між СТОВ Агро-Лан та ПП АП Агро-Дружба. Стягнуто з СТОВ Агро-Лан на користь ПП АП Агро-Дружба 1600,00 грн. судового збору.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що спірне третейське застереження, викладене у п.8.2 укладеного між сторонами договору купівлі-продажу від 09.07.2014р., не відповідає нормам чинного законодавства. Керівник позивача, який уклав третейське застереження, діяв не в інтересах Підприємства, власник Підприємства не погодив умови третейського застереження.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права. Стверджує, що при укладенні спірної угоди з третейським застереженням директор позивача діяв на підставі Статуту Підприємства, який не містить обмеження повноважень керівника на її укладення. Покликається на те, що, наданий позивачем протокол загальних зборів учасників Підприємства № 04/01/2014 від 04.01.2014р., в якому міститься обмеження щодо права директора Підприємства на укладення господарських договорів з третейським застереженням та сума яких перевищує 100 тис. грн., не є установчим документом і без додаткової вказівки про це в установчих документах, не може обмежувати повноважень керівника, передбачених Статутом. Звертає увагу на відсутність інформації щодо обмеження повноважень директора позивача також в ЄДРЮОФОП. Вказує про відсутність доказів на підтвердження факту надіслання позивачем на його адресу листа з протоколом загальних зборів учасників Підприємства №04/01/2014 від 04.01.2014р. Просить скасувати рішення господарського суду Тернопільської області від 01.08.2017р. у справі №921/311/17-г/7, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Позивач не надавав письмового відзиву на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги з наведених у ній підстав.

Представник позивача просив залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду, апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення господарського суду Тернопільської області від 01.08.2017р. у справі №921/311/17-г/7.

З матеріалів справи вбачається, що 09.07.2014р. між СТОВ Агро-Лан (продавець), в особі директора ОСОБА_4, який діє на підставі статуту та ПП АП Агро-Дружба (покупець), в особі директора ОСОБА_5, який діє на підставі статуту, укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити зерно кукурудзи врожаю 2013 року загальною кількістю 4344,251 тонн (а.с.27, т.1).

Згідно п. 4.2 договору продавець зобовязується передати покупцю товар до 30 липня 2014 року.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що ціна товару становить 2400,00 грн. (в т.ч. ПДВ) за 1 т.

У відповідності до п. 5.2 загальна вартість товару за цим договором становить 10426202,40 грн., в т.ч. ПДВ.

Оплата товару здійснюється покупцем у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів у національній валюті України на банківський рахунок продавця, вказаний у даному договорі (п. 6.1 договору).

В пункті 6.2 договору визначено порядок оплати покупцем вартості товару.

Розділом 7 договору передбачено відповідальність сторін.

Порядок вирішення спорів сторони погодили в розділі 8 договору.

Так, відповідно до п. 8.2 договору усі спори, розбіжності, вимоги і претензії, що виникли з цього договору або у звязку з ним, у тому числі, але не виключно, щодо його тлумачення, виконання, порушення, припинення підлягають остаточному розгляду в постійно діючому Третейському суді при Сумській міжрегіональній товарній універсальній біржі (поштова адреса: індекс 40000, м. Суми, а/с 36; місцезнаходження: 40030, м. Суми, вул.Петропавлівська, 109, кімната 48) (далі Третейський суд) відповідно до регламенту зазначеного суду. Склад Третейського суду 1 суддя.

На підставі цієї третейської угоди підлягають розгляду також будь-які інші суперечки між сторонами, які не виникають з зазначеного у попередньому абзаці цього пункту договорі, але є наслідком визнання цього договору недійсним, або таким що не був укладений.

Про місце проведення третейського розгляду сторони повідомляються ухвалою суду. Мова третейського розгляду українська.

Сторони дійшли згоди, що у випадку неявки сторін або однієї сторони на засідання Третейського суду суддя може розглянути спір без участі сторони (сторін) за наявними у справі документами (доказами). У разі неявки відповідача до суду він має право подати до суду письмовий відзив.

Рішення третейського суду буде остаточним і обовязковим для сторін.

Сторони зобовязуються добровільно виконувати рішення Третейського суду без будь-яких зволікань чи застережень.

Згідно п. 9.1 даний договір вступає в дію з моменту підписання і діє до 31.12.2014р., однак припиняє свою дію не раніше остаточного виконання сторонами своїх зобовязань за цим договором.

Договір купівлі-продажу від 09.07.2014р., пункт 8.2 якого містить третейську угоду у вигляді третейського застереження, підписаний і скріплений печатками сторін.

Разом з тим, відповідно до п. 6.1 Статуту ПП АП Агро-Дружба, затвердженого рішенням засновника Підприємства від 22.11.2011р. та зареєстрованого державним реєстратором номер запису 0000843 від 24.11.2011р. (в редакції чинній станом на 09.11.2014р.), органами управління Підприємства є: засновник і директор (а.с.12-17, т.1).

Пунктом 6.2 Статуту ПП АП Агро-Дружба передбачено, що засновник має право затверджувати Статут, а також доповнення та зміни до нього; призначати в т.ч. на контрактній основі і звільняти директора, визначати основні напрямки діяльності підприємства, розподіляти прибутки.

В пункті 6.3 Статуту ПП АП Агро-Дружба передбачено повноваження директора.

Пункт 6.4 Статуту містить застереження щодо повноважень директора на укладення угод на суму більше 100 тис. грн. тільки за письмовою заявою засновника.

Також, 04.01.2014р. відбулись загальні збори учасників ПП АП Агро-Дружба, оформлені протоколом №04/01/2014 від 04.01.2014р., на яких вирішено обмежити право директора на укладення господарських договорів з третейським застереженням та сума яких перевищує 100 тис. грн.

Вказане рішення загальних зборів учасників ПП АП Агро-Дружба ніким не оскаржене та є чинним.

01.07.2014р. позивач надіслав відповідачу копії своїх установчих документів, у тому числі протокол загальних зборів учасників ПП АП Агро-Дружба №04/01/2014 від 04.01.2014р., підтвердженням чого є опис вкладення до цінного листа з відтиском поштового штемпеля за 01.07.2014 р. та поштова квитанція № 31 від 01.07.2014 року (а.с.185, т.1; а.с.54, т.2).

Підставою звернення позивача до місцевого господарського суду з даним позовом слугувало те, що при підписанні договору купівлі-продажу від 09.07.2017р. директор ПП АП Агро-Дружба перевищив свої повноваження, прийнявши одноосібне рішення про його укладення, без письмової згоди засновника.

В позовній заяві позивач просив визнати недійсним договір купівлі-продажу від 09.07.2014р., укладений між СТОВ Агро-Лан та ПП АП Агро-Дружба.

14.07.2017р. позивач подав заяву про зміну предмета позову, в якій просив визнати недійсною третейську угоду, викладену у вигляді третейського застереження в п. 8.2 договору купівлі-продажу від 09.07.2014р. (а.с.167, т.1).

При винесенні постанови колегія суддів враховує таке.

Згідно частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини.

В частині 7 статті 179 Господарського кодексу України зазначено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з врахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до матеріалів справи предметом спору в даній справі є визнання недійсною третейської угоди, викладеної у вигляді третейського застереження в п. 8.2 договору купівлі-продажу від 09.07.2014р. укладеного між СТОВ Агро-Лан та ПП АП Агро-Дружба.

Згідно статті 2 Закону України "Про третейські суди" третейська угода - це угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом.

У відповідності до частини 1 статті 5 Закону України "Про третейські суди" юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Частинами першою, четвертою-сьомою статті 12 Закону України "Про третейські суди" визначено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору. У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

В силу вимог статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Тобто, заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків.

Юридична особа вчиняє правочини через свої органи, що з огляду на приписи статті 237 Цивільного кодексу України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи у правовідносини з третіми особами.

Частиною 3 статті 92 Цивільного кодексу України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Пунктами 6.3, 6.4 Статуту ПП АП Агро-Дружба передбачено права директора, який здійснює керівництво підприємством, та містить застереження щодо укладення угод, зокрема, на суму більше 100 тис. грн. тільки за письмовою заявою засновника.

Загальна вартість укладеного між сторонами договору купівлі-продажу від 09.07.2014р., пункт 8.2 якого містить третейську угоду у вигляді спірного третейського застереження, становить 10426202,40 грн.

Директор позивача уклав та підписав з відповідачем договір купівлі-продажу від 09.07.2014р. за відсутності письмової згоди засновника Підприємства, відтак перевищив надані йому повноваження в частині одноосібного прийняття рішення про укладення та підписання даного договору.

Управління товариством також здійснюють його органи - загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (ст. 97 Цивільного кодексу України).

Здійснюючи управлінську діяльність, виконавчий орган реалізує колективну волю учасників товариства, які є носіями корпоративних прав.

Згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 98 Цивільного кодексу України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства. Рішення загальних зборів може бути оскаржене учасником товариства до суду.

У відповідності до п. 4 протоколу загальних зборів учасників ПП АП Агро-Дружба №04/01/2014 від 04.01.2014р. обмежено право директора на укладення господарських договорів з третейським застереженням та сума яких перевищує 100тис.грн.

Протокол загальних зборів учасників ПП АП Агро-Дружба №04/01/2014 від 04.01.2014р. не був оскаржений та є чинним.

При цьому суд встановив, що відповідач був обізнаний з обмеженнями повноважень директора позивача на укладення господарських договорів із третейським застереженням та сума яких перевищує 100 тис. грн., що підтверджується вищеописаним описом вкладення до цінного листа від 01.07.2014р. і поштовою квитанцією № 31 від 01.07.2014 року.

Враховуючи зазначені вимоги закону та встановлені обставини справи, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку щодо відсутності у директора позивача обсягу повноважень, необхідного для укладення договору купівлі-продажу від 09.07.2014р., пункт 8.2 якого містить третейську угоду у вигляді спірного третейського застереження.

Отже, третейське застереження, викладене у п.8.2 договору купівлі-продажу, не відповідає нормам чинного законодавства, директор, який уклав третейське застереження діяв не в інтересах Підприємства, засновник Підприємства не погодив умови третейського застереження, а тому позовна вимога обгрунтовано та підставно задоволена судом.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, наведених в оскаржуваному судовому рішенні.

З огляду на вищевказане, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги необхідно покласти на скаржника відповідно до положень ст.49 ГПК України.

Керуючись, ст. ст. 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Залишити без змін рішення господарського суду Тернопільської області від 01.08.2017р. у справі № 921/311/17-г/7, апеляційну скаргу без задоволення.

Справу повернути в господарський суд Тернопільської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 ГПК України.

Головуючий суддя Зварич О.В.

судді Костів Т.С.

ОСОБА_1