ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року Справа № 910/12760/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,

Картере В.І.,

Малетича М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу ОСОБА_4

на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 21 серпня 2017 року

у справі № 910/12760/16

господарського суду міста Києва

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Актив-Гарант",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 1) ОСОБА_4,

2) ОСОБА_6,

про визнання нікчемного правочину недійсним

за участю представників:

позивача: Васильєва І.В.

відповідача: не з'явилися

третьої особи на стороні позивача: не з'явилися

третьої особи на стороні відповідача: 1) ОСОБА_7

2) не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. звернулося до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Актив-Гарант" про:

- визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 02 липня 2014 року, укладеного між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Факторингова компанія "Актив-Гарант";

- зобов'язання відповідача повернути позивачу оригінал кредитного договору №788-Ф від 05 лютого 2007 року, укладеного між ЗАТ "ТАС-Інвестбанк" та ОСОБА_4, з додатковими договорами до нього, які є його невід'ємною частиною, та оригінал кредитного договору №1210-Ф від 02 червня 2008 року, укладеного між ЗАТ "ТАС-Інвестбанк" та ОСОБА_6, з додатковим договором до нього, який є невід'ємною його частиною.

Рішенням господарського суду міста Києва від 31 жовтня 2016 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 28 лютого 2017 року, позовні вимоги задоволено повністю. Визнано недійсним договір про відступлення права вимоги від 02 липня 2014 року, укладений між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Факторингова компанія "Актив-Гарант"; зобов'язано відповідача повернути на користь позивача оригінал кредитного договору № 788Ф від 05 лютого 2007 року, укладеного між ЗАТ "ТАС-Інвестбанк" та ОСОБА_4, з додатковими договорами до нього, які є його невід'ємною частиною, та оригінал кредитного договору №1210-Ф від 02 червня 2008 року, укладеного між ЗАТ "ТАС-Інвестбанк" та ОСОБА_6, з додатковим договором до нього, який є невід'ємною його частиною.

Постановою Вищого господарського суду України від 30 травня 2017 року постанову Київського апеляційного господарського суду від 28 лютого 2017 року у справі № 910/12760/16 залишено без змін.

У серпні 2007 року третя особа-1 на стороні відповідача - ОСОБА_4 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення господарського суду міста Києва від 31 жовтня 2016 року та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21 серпня 2017 року (склад колегії суддів: Дикунська С.Я. - головуючий, Жук Г.А., Мальченко А.О.) відмовлено ОСОБА_4 у прийнятті апеляційної скарги на рішення господарського суду міста Києва від 31 жовтня 2016 року у справі № 910/12760/16. Матеріали справи № 910/12760/16 повернуто за належністю до господарського суду міста Києва.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що рішення господарського суду міста Києва від 31 жовтня 2016 року у справі № 910/12760/16 вже було предметом перегляду в судах апеляційної та касаційної інстанцій, за наслідком якого було залишено без змін постановами Київського апеляційного господарського суду та Вищого господарського суду України, а повторний перегляд судових актів ГПК України не передбачений.

Не погоджуючись з винесеною апеляційним господарським судом ухвалою, ОСОБА_4 звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 21 серпня 2017 року, а справу направити до Київського апеляційного господарського суду для розгляду апеляційної скарги, посилаючись на порушення і неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Колегія суддів обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши правильність застосування господарським судом апеляційної інстанції норм процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

При цьому нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачено оскарження судових рішень, які вже переглядалися у апеляційному та касаційному порядку.

Як правильно зазначено судом апеляційної інстанції, рішення господарського суду міста Києва від 31 жовтня 2016 року у справі № 910/12760/16 вже було предметом розгляду в судах апеляційної та касаційної інстанцій, за наслідком якого було залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 28 лютого 2017 року та постановою Вищого господарського суду України від 30 травня 2017 року.

Відповідно до п. 5 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 17 травня 2011 року "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" (зі змінами та доповненнями) якщо апеляційну скаргу подано на рішення чи ухвалу місцевого господарського суду, яку вже було переглянуто в апеляційному (касаційному) порядку, то відповідні обставини виключають перегляд судових актів суду першої інстанції апеляційним господарським судом. У таких випадках суд повинен відмовити у прийнятті апеляційної скарги і винести з цього приводу відповідну ухвалу: щодо апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції - з посиланням на статті 97, 98 ГПК, а щодо апеляційних скарг на ухвали суду - на статті 91, 98 і 106 ГПК.

Таким чином, якщо апеляційну скаргу подано на рішення, яке вже переглядалися в апеляційному порядку, то відповідні обставини виключають повторний перегляд такого судового рішення в апеляційному порядку, про що правильно зазначив суд апеляційної інстанції, оскільки в такому випадку проводиться перевірка з точки зору законності вже існуючої постанови апеляційного господарського суду.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції правильно відмовив у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_4 з тих підстав, що повторний перегляд рішення місцевого господарського суду нормами процесуального права не передбачений.

Доводи заявника касаційної скарги про порушення і неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм процесуального права під час прийняття оскаржуваної ухвали не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для її зміни чи скасування колегія суддів Вищого господарського суду України не вбачає.

З огляду на зазначене Вищий господарський суд України дійшов висновку, що ухвалу суду апеляційної інстанції слід залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 21 серпня 2017 року у справі № 910/12760/16 залишити без змін.

Головуючий І.А. Плюшко

В.І. Картере

М.М. Малетич