ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2017 року Справа № 923/854/17

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К., при секретарі судового засідання Бєловій О.С., розглянувши справу

за позовом Каховської районної ради Херсонської області

до Комунального підприємства "Редакція газети "Каховська зоря"

за участі:

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Каховської районної державної адміністрації,

представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 (голови ради), ОСОБА_2 (представника за дорученням),

від відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4 (представників за дорученнями),

від третьої особи ОСОБА_5 (представника за дорученням),

за первісним позовом про: визнання договору оренди припиненим та зобовязання повернути майно;

за зустрічним позовом про: визнання права користування майном та визнання договору оренди продовженим;

в с т а н о в и в:

Ухвалою суду від 11.09.2017 порушене провадження у даній справі за позовом Каховської районної ради, спрямованим до Комунального підприємства «Редакція газети «Каховська зоря», про визнання договору оренди № 01/14 від 02.02.2014 укладеним між сторонами, припиненим та зобовязання повернути орендоване майно частину приміщень загальною площею 311,39 кв. м в будинку № 11 по вул. Соборності у м. Каховка, Херсонської області шляхом підписання акта приймання-передачі.

Безпосередньо позовні вимоги ґрунтуються на припиненні договору оренди майна, строк дії якого сплинув 02.01.2017, а також відмови відповідача повернути орендоване майно після закінчення його дії. Зокрема, позивач зазначає, що листом за вих. № 1-1.26/433 від 30.12.2016 за підписом керуючого справами районної ради ОСОБА_6 (як особою, яка тимчасово виконувала обовязки голови ради) відповідачу був надісланий для підписання акт приймання-передачі майна щодо повернення з оренди орендованого приміщення, а також запропоновано розглянути питання відносно оренди меншої частини площі, а саме шести кабінетів та частини технічних приміщень на другому поверсі того ж будинку № 11 по вул. Соборності у м. Каховка, Херсонської області.

Відповідачем зазначені вимоги не визнаються з посиланням на правові та фактичні обставини, які ним викладені у зустрічній позовній заяві.

Так, ухвалою суду від 12.10.2017 (до початку слухання справи по суті) прийнятий до розгляду (спільно з первісним позовом) зустрічний позов Комунального підприємства «Редакція газети «Каховська зоря», спрямований до Каховської районної ради, про визнання за ним права користування приміщеннями загальною площею 311,39 кв. м в будинку № 11 по вул. Соборності у м. Каховка, Херсонської області на умовах, визначених договором оренди № 01/14 від 02.02.2014, укладеним між сторонами, а також визнання цього договору продовженим на той самий строк, а саме на 2 роки 11 місяців до 02.12.2019, та на тих самих умовах.

Позовні вимоги за зустрічним позовом ґрунтуються на тому, що:

- до закінчення строку договору оренди відповідачем 30.11.2016 на адресу орендодавця був направлений лист за вих. № 104 з пропозицією продовжити дію договору оренди, але, без вирішення питання на сесії ради та наявності самого рішення ради, керуючий справами Каховської районної ради ОСОБА_6 надіслав листа № 1-1.26/433 від 30.12.2016, в якому запропонував підписати акт приймання-передачі щодо повернення орендованого майна;

- протягом дії договору оренди, протягом місяця після його закінчення, а також на час розгляду справи в суді Каховською районною радою не приймалося рішення щодо припинення дії спірного договору оренди;

- на думку відповідача, лист № 1-1.26/433 від 30.12.2016 за підписом керуючого справами районної ради не є свідченням волевиявлення самої ради, оскільки у відповідності до пункту 19 статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» питання про передачу майна в оренду вирішуються виключно на пленарних засіданнях ради, а за частиною 6 статті 55 того ж Закону вирішення питання про оренду майна не належить до повноважень безпосередньо голови ради;

- оскільки районною радою допущено порушення процедури та строків вирішення питання про припинення дії договору оренди, він є продовженим з огляду на приписи статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», статті 754 Цивільного кодексу України та статті 284 Господарського кодексу України, за якими, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором;

- голова Каховської районної ради у порушення вимог статті 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» звернулася одноособово, без погодження з радою, як колегіальним органом, до суду з позовом про визнання договору припиненим та зобовязання повернути майно;

- Каховська районна рада не повідомила відповідача про намір використовувати спірне майно у власних потребах за три місяці до закінчення терміну дії договору, чим порушила приписи частини 3 статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»;

- у відповідача, на його думку, наявне право на користування орендованим майном на підставі положень: 1) Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», за статтею 6 якого засобам масової інформації у встановленому порядку передаються у безстрокову оренду приміщення комунальної власності, якими вони користуються для здійснення виробничої діяльності; 2) Закону України «Про посилення захисту майна редакцій засобів масової інформації, видавництв, книгарень, підприємств книго розповсюдження, творчих спілок», за статтею 1 якого встановлено заборону на відчуження приміщень, в яких перебувають редакції засобів масової інформації; 3) Закону України «Про реформування державних і комунальних друкованих засобів масової інформації», за статтею 9 якого у процесі реформування приміщення, що перебувають у комунальній власності, у яких на час реформування розташовуються редакції, передаються в оренду строком не менше ніж на 15 років.

В свою чергу, Каховською районною радою вимоги за зустрічним позовом не визнаються з посиланням на:

- існування за частиною 3 статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» переважного права на укладення договору оренди на новий строк лише за умови наявності інших рівних умов з іншими особами, які бажають укласти договір оренди, належне виконання обовязків орендаря та відсутності випадку, коли орендоване майно необхідне для потреб його власника. В даному випадку, на думку Каховської районної ради, орендар не виконав умови договору щодо страхування майна, що передбачена пунктом 4.2.5 договору, а саме майно необхідне на прохання Каховської районної державної адміністрації для розміщення Центру надання адміністративних послуг, державного реєстратора, державного реєстратора прав на нерухоме майно та зберігання архівних документів названого Центру та архівного сектору Каховської районної державної адміністрації;

- орендар належним чином був повідомлений про припинення договору оренди протягом місяця після закінчення терміну дії договору шляхом направлення на адресу підприємства проекту договору оренди приміщення площею 132,4 м кв;

- рішенням сесії Каховської районної ради від 02.06.2017 № 267 вирішено надати Комунальному підприємству «Редакція газети «Каховська зоря» в оренду приміщення площею 132,4 кв. м за тією ж адресою (лише меншої площі), а проект договору був надісланий підприємству, яким на даний час він непідписаний;

- на даний час відсутнє рішення ради про продовження дії спірного договору на той самий строк та тих же умовах;

- лист № 1-1.26/433 від 30.12.2016 за підписом керуючого справами районної ради підписаний ним в межах наданих повноважень, оскільки відповідно до пункту 3 Посадових повноважень керуючого справами Каховської районної ради, затверджених Головою Каховської районної ради 15.12.2015, у разі відсутності голови районної ради та його заступника (відпустка, хвороба, навчання, відрядження тощо) керуючий справами тимчасово виконує обовязки цих посадових осіб в межах законодавства. В даному випадку за розпорядженням голови районної ради № 94-о/с від 21.12.2016 вона перебувала в період з 28.12.2016 по 14.01.2017 у відпустці;

- пунктом 16 частини 6 статті 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», за яким голова районної ради звертається до суду за рішенням ради щодо визнання незаконними актів місцевих органів виконавчої влади, підприємств та організацій, які обмежують права територіальних громад у сфері їх спільних інтересів, не обмежено право голови ради подавати позови до суду з інших питань діяльності ради як юридичної особи;

- з метою забезпечення діяльності комунального підприємства радою вжито заходів щодо передачі в оренду відповідачу приміщення, але лише меншою площею.

З викладеного вбачається, що між сторонами за первісним позовом існує спір щодо повернення майна після закінчення строку дії договору та за зустрічним позовом щодо продовження строку договору оренди після його закінчення через відсутність заперечень орендодавця, які, на думку відповідача, повинні бути висловлені у відповідному рішенні районної ради.

Третьою особою наданий відзив на позов, а також під час судового розгляду його представником усні пояснення, за якими вона просить суд задовольнити позовні вимоги за первісним позовом та відмовити у зустрічному позові з тих підстав, що на даний час існує потреба у облаштуванні робочих місць Центру надання адміністративних послуг, державного реєстратора, державного реєстратора прав на нерухоме майно та зберігання архівних документів названого Центру та архівного сектору Каховської районної державної адміністрації, а також розміщення працівників відділу агропромислового розвитку районної державної адміністрації та захисної споруди цивільного захисту району, що було викладено нею в листі від 22.12.2016 за вих. № 03-01-15/1383, яким Каховська районна державна адміністрація звернулася до Каховської районної ради щодо надання в оренду приміщення по вул. Соборності, буд. 11 у м. Каховка.

Розгляд справи проведено в судових засіданнях, які відбулися 26 вересня, 17, 23, 30 жовтня та 6 листопада 2017 року.

Крім викладеного судом встановлено, що 02.02.2014 між сторонами укладений договір оренди нерухомого майна № 01/14, за умовами якого позивач, виступаючи в якості орендодавця, передав в оренду відповідачу, як орендарю, в користування строком на 2 роки та 11 місяців, тобто до 02.01.2017 включно, десять кабінетів, частину технічних приміщень, підвальне приміщення, загальною площею 311,39 кв. м, що знаходяться в буд. 11 по вул. Соборності у м. Каховка на першому та другому його поверхах (пункти 1.1., 8.1.) (а.с. 10-16).

За умовами пункту 8.4. договору сторонами обумовлено, що у разі закінчення строку, на який укладено договір, дія договору припиняється, а за пунктом 9.1. у разі припинення договору орендар повертає орендодавцеві обєкт оренди на умовах, визначених в договорі. Зокрема, відповідно до пункту 2.4. орендар повертає майно орендодавцю аналогічно порядку, встановленому цим договором при передачі майна орендарю, і при цьому майно являється поверненим з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі. Водночас, за пунктом 2.5. договору обовязок по складанню акта приймання-передачі покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні договору.

На виконання умов договору 02.02.2014 між сторонами складено акт приймання-передачі про передачу в оренду обумовленого майна (а.с. 15).

Після закінчення строку дії договору та на час розгляду справи по суті відповідач не повернув орендоване майно.

Поряд з цим, 30.11.2016 до закінчення строку дії договору відповідач листом за вих. № 104 (а.с. 91) висловив пропозицію позивачу про передачу в оренду тих самих приміщень строком не менше ніж на 15 років, з посиланням на положення статті 9 Закону України «Про реформування державних і комунальних друкованих засобів масової інформації».

В свою чергу, позивач листом за вих. № 1-1.26/441 від 27.12.2016 (а.с. 92) повідомив відповідача про розгляд його пропозиції шляхом надіслання Висновків та рекомендацій Постійної комісії з питань управління спільною власністю територіальних громад району, будівництва, транспорту, водо забезпечення та газифікації населених пунктів району від 23.12.2016. Так, за змістом цих Висновків та рекомендацій, відповідачу комісією було запропоновано переглянути та надати до Каховської районної ради обґрунтування потреби оренди 10 кабінетів та підвального приміщення, загальною площею 311,39 кв. м відповідно до норм (а.с. 93).

Згодом Каховська районна рада листом за вих. № 1-1.26/433 від 30.12.2016 (а.с. 17) за підписом керуючого справами районної ради ОСОБА_6 запропонувала підписати акт приймання-передачі щодо повернення орендованого майна за договором оренди № 01/14 від 22.02.2014 та направила відповідний акт у двох екземплярах, а також запропонувала розглянути питання оренди лише шести кабінетів та частини технічних приміщень, на що відповідач листом за вих. № 2 від 12.01.2017 (а.с. 98) запропонував винести питання щодо продовження дії договору оренди приміщень на чергову сесію ради, а листом за вих. № 2 від 06.02.2017 (а.с. 99) повідомив про продовження дії договору оренди на тих самих умовах та на такий же строк з посиланням на відсутність рішення сесії ради про відмову у продовжені дії договору.

З урахуванням висловлених відповідачем заперечень відносно повноважень на підписання листа за вих. № 1-1.26/433 від 30.12.2016 керуючим справами районної ради, а також відсутності волевиявлення самої ради щодо продовження оренди, судом також встановлено, що згідно з пунктом 3 Посадових повноважень керуючого справами Каховської районної ради, затверджених Головою Каховської районної ради 15.12.2015 (а.с. 184), у разі відсутності голови районної ради та його заступника (відпустка, хвороба, навчання, відрядження тощо) керуючий справами тимчасово виконує обовязки цих посадових осіб в межах законодавства.

Як слідує з розпорядження голови районної ради № 94-о/с від 21.12.2016 (а.с. 190) голова ради перебувала в період з 28.12.2016 по 14.01.2017 у відпустці, а за твердженнями представників позивача, які не оспорюються представниками відповідача, а тому не потребують додаткового доведення у відповідності до частини 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, заступник голови ради не обирався, у звязку з чим обовязки голови ради тимчасово виконував керуючий справами районної ради.

Повноваження голови районної ради регулюються положеннями Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Так, згідно з пунктом 10 частини 6 статті 55 цього Закону голова районної ради здійснює керівництво виконавчим апаратом ради, а у відповідності до частини 2 статті 58 того ж Закону виконавчий апарат ради здійснює серед іншого організаційне, правове та матеріально-технічне забезпечення діяльності ради, її органів. За частиною 4 статті 58 названого Закону виконавчий апарат ради за посадою очолює голова відповідної ради.

Суд також зазначає, що рішенням Каховської районної ради від 14.03.2012 № 193 (а.с. 196) затверджений Порядок передачі в оренду майна спільної власності територіальних громад району (а.с. 197 216), яким окремий порядок припинення дії договорів оренди та їх поновлення не встановлений.

Таким чином, надіслання керуючим справами ради, який тимчасово виконував обовязки голови ради, в якості реалізації наданих повноважень по забезпеченню організаційного та матеріально-технічного забезпечення діяльності ради, листа відповідачу про повернення орендованого майна після закінчення строку дії договору сприймається судом як правомірне.

При цьому посилання відповідача на положення пункту 16 статті 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», якими встановлюється повноваження голови ради звертатися до суду з позовом лише за рішенням ради, до уваги судом не приймаються, оскільки за змістом цього пункту ним регулюються інші випадки, а саме щодо визнання незаконними актів місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальних громад у сфері їх спільних інтересів, а також повноваження районних, обласних рад та їх органів.

Водночас, суд також враховує положення пункту 19 частини 1 статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», за яким виключно на пленарних засіданнях ради вирішуються питання передачі майна в оренду, з огляду на те, що дії керівника районної ради щодо повернення майна з оренди не суперечать цьому пункту, оскільки повернення майна з оренди не є тотожним його передачі в оренду, а тому не потребує обовязкового рішення ради.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що аналіз тексту договору, доказів на його виконання та правовідносин, які існували між сторонами, свідчить, що між ними укладено договір, який за своєю юридичною природою є договором оренди комунального майна, а тому діючим законодавством, яке регулює спірні правовідносини між сторонами щодо оренди, є положення Господарського та Цивільного кодексів України, а також Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Так, відповідно до приписів частини 1 статті 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності, а за частиною 6 цієї ж статті до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, за частиною 1 статті 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобовязаний негайно повернути наймодавцеві отриману в оренду річ, а відповідно до частини 2 статті 291 ГК України договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Особливості оренди комунального майна встановлені положеннями Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Так, за частиною 2 статті 26 Закону договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Водночас, згідно зі статтею 27 того ж Закону визначено, що у разі закінчення строку дії договору оренди та відмови від його продовження орендар зобовязаний повернути орендодавцеві обєкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Поряд з цим, за статтею 17 цього ж Закону: 1) у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором (частина 2); 2) після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обовязки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору (частина 3).

Таким чином, стаття 17 названого Закону визначає два окремі один від одного способи дій у випадку наявності у орендаря бажання продовжити орендні відносини з орендодавцем, що, фактично, є способами захисту порушених прав у випадку їх порушення при закінченні договору оренди (найму), а саме:

1) продовження дії договору за умови відсутності заяви однієї із його сторін про припинення договору протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору та кореспондуючі цьому вимоги про продовження договору на той самий строк та тих же умовах;

2) реалізацію орендарем переважного права на укладення договору оренди на новий строк за інших рівних умов та кореспондуючі цьому вимоги про укладення нового договору оренди.

Аналогічні правові приписи щодо продовження дії договору оренди та реалізації переважного права на укладення договору оренди передбачені Господарським та Цивільним кодексами України.

Зокрема, відносно продовження дії договору оренди частиною 4 статті 284 ГК України встановлено, що строк договору оренди визначається за погодженням сторін і у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку його дії він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які ним передбачені. В свою чергу, за статтею 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Відносно переважного права в частині 1 статті 285 ГК України встановлено, що орендар має переважне право перед іншими субєктами господарювання на продовження строку дії договору оренди, а за статтею 777 ЦК України 1) наймач, який належно виконує свої обовязки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк; 2) наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобовязаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк; 3) умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється.

Викладені положення також вказують на існуючі за діючим законодавством два способи дій у випадку наявності у орендаря бажання продовжити орендні відносини з орендодавцем, які наведені вище.

В даному контексті відповідач в якості вимоги за зустрічним позовом просить суд визнати договір оренди продовженим, а тому ним обрано спосіб захисту порушених прав, який вказаний в частині 2 статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», частині 4 статті 284 ГК України та статті 764 ЦК України, у звязку з чим суд вважає за необхідне зазначити, що посилання відповідача на обставини, які вказують про наявність у нього переважного права на укладення договору та які регулюються нормами частини 3 статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», статті 777 ЦК України, статті 285 ГК України до уваги судом не приймаються, оскільки вони не стосуються предмету спору з певним способом захисту порушених прав, так як сутністю переважного права є укладення договору найму на новий строк зі встановленням умов за домовленістю сторін, а не його автоматичне поновлення, і таке право є привілеями носія права, який має перевагу на укладення відповідних договорів перед третіми особами. При цьому у випадку виявлення наміру у орендодавця на укладення нового договору оренди, реалізація переважного права попереднього орендаря можлива лише в разі, коли йому стане відомо про такий намір.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку, що зі змісту статті 764 ЦК України, частини другої статті 291 ГК України, частини другої статті 17 та частини другої статті 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. Відтак якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

На підставі встановленого статтями 4-2 та 22 ГПК України принципу рівності сторін, а також принципу належності доказів, встановленому статтею 34 того ж Кодексу, суд не виходить за межі заявлених вимог та не аналізує законність переважного права у відповідача, в тому числі і обставини пропозиції йому укласти договір оренди на меншу площу, а також наявність пропозиції третьої особи передати їй частину майна в оренду, оскільки це не є предметом спору.

Суд також зазначає, що згідно до статті 111-28 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 11116 цього Кодексу, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Так, 17.05.2017 Верховним Судом України у справі № 914/433/16 прийнята постанова за результатами розгляду спору за позовом Управління майном спільної власності Львівської обласної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Замок Лева», за участі третьої особи Комунального підприємства Львівської обласної ради «Нерухомість та майно», за первісним позовом про виселення із безпідставно займаних приміщень та за зустрічним позовом про визнання договору оренди нерухомого майна продовженим на той самий строк, якою з метою забезпечення єдності судової практики щодо застосування норм матеріального права Судом зроблені висновки про необхідність при вирішенні питання про пролонгацію договору звертати увагу на наявність існування переважного права наймача на укладання договору на новий строк, а неврахування переважного перед іншими особами права наймача, який належно виконує свої обовязки за договором найму, на укладення договору на новий строк, свідчить про ігнорування національними судами практики Європейського суд з прав людини у розрізі захисту права власності та є підставою для констатації порушення статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В даному випадку, як зазначено вище, відповідач надіслав на адресу позивача листа за вих. № 104 від 30.11.2016 про укладення договору оренди на новий строк, пославшись при цьому на наявність у нього переважного права на укладення договору оренди на новий строк, та вказав на приписи частини 3 статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», але обрав інший спосіб захисту порушених прав, що вже було проаналізовано судом, а тому суд вважає, що вказаний висновок Верховного Суду України не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки в ньому не розмежовані способи захисту порушених прав та відсутність потреби у їх застосуванні при розгляді спорів про пролонгацію договору оренди майна.

Розмежування різних способів захисту порушених прав щодо пролонгації договору найму наведене і в пункті 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна», а саме в пункті 4.1. надані рекомендації по застосуванню законодавства щодо продовження договору оренди на той самий строк, а в пункті 4.3. щодо переважного права на укладення договору оренди на новий строк.

На думку суду, запропоноване Верховним Судом України поєднання в одній справі двох способів захисту, які не є тотожними як за способом, так і за наслідками, виключає можливість прийняття рішення за конкретним спором.

При розгляді справи судом встановлено, що спірний договір припинив свою дію 02.01.2017 у звязку із закінченням його строку; позивач висловився про припинення договору та необхідність повернення майна з оренди шляхом надіслання листа № 1-1.26/433 від 30.12.2016, чим заперечив пролонгацію договору; відповідач користувався майном протягом місяця після закінчення договору та користується на даний час без наявного погодження з позивачем, а тому таке користування є неправомірним.

За таких обставин неповернення орендованого майна з оренди вказує на порушення відповідачем взятих на себе зобовязань як за договором, так і за діючим законодавством, про що вказано вище, а тому позовна вимога про повернення орендованого майна шляхом підписання акту приймання-передачі є обґрунтованою. Натомість, позовні вимоги за зустрічним позовом є необґрунтованими, оскільки підстави для продовження дії договору оренди майна відсутні через закінчення строку дії договору та наявної заяви орендодавця про припинення договору.

В частині позовних вимог за первісним позовом про визнання договору оренди припиненим суд зазначає, що статтею 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно зі статтею 16 того ж Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права.

Статтями 16 ЦК України та 20 ГК України визначені способи захисту порушених прав, які можуть бути розширеними, але лише у випадку, коли такий спосіб забезпечує захист прав та охоронюваних законом інтересів особи, а застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Положеннями названих статей не встановлено можливості визнавати договір припиненим, оскільки наявний в пункті 6 частини 2 статті 16 ЦК спосіб захисту як «припинення правовідношення» не є тотожним «припиненню правочину» (саме так сформульована позовна вимога), а тому позивачем в цій частині позовних вимог обрано спосіб захисту, який не передбачений діючим законодавством та який не забезпечує захист його порушених прав (на розсуд суду зобовязання повернути майно після закінчення строку дії договору оренди забезпечує в повній мірі захист прав позивача), у звязку з чим позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат у відповідності до приписів статті 49 ГПК України суд зазначає, що оскільки позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню частково (лише за однією вимогою), сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3200 грн покладається на відповідача в частині задоволених вимог, а саме в розмірі 1600 грн. Водночас, оскільки позовні вимоги за зустрічними позовом задоволенню не підлягають, сплачений відповідачем судовий збір у розмірі 3200 грн відноситься на нього.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 44, 49, 82-85 ГПК України,

в и р і ш и в:

1.Позовні вимоги за первісним позовом задовольнити частково.

2.Зобовязати Комунальне підприємство «Редакція газети «Каховська зоря» (74800 Херсонська область, м. Каховка, вул. Соборності, 11, ідентифікаційний код 02475434) повернути Каховській районній раді (74800 Херсонська область, м. Каховка, вул. Велика Куликовська, 103, ідентифікаційний код 24123109) орендоване майно частину приміщень загальною площею 311,39 кв. м в будинку № 11 по вул. Соборності у м. Каховка, Херсонської області шляхом підписання акта приймання-передачі.

3.Стягнути з Комунального підприємства «Редакція газети «Каховська зоря» (74800 Херсонська область, м. Каховка, вул. Соборності, 11, ідентифікаційний код 02475434) на користь Каховської районної ради (74800 Херсонська область, м. Каховка, вул. Велика Куликовська, 103, ідентифікаційний код 24123109) 1600 грн компенсації по сплаті судового збору.

4.В іншій частині первісного позову в задоволенні позовних вимог відмовити.

5.В задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом відмовити.

Повне рішення складене 06.11.2017

Суддя М.К. Закурін