ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року Справа № 13/5005/17189/2011
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя: судді:Алєєва І.В. (доповідач), Коробенко Г.П., Корсак В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
на постановуДніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.06.2017
за заявоюФізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.2014
у справі№13/5005/17189/2011 Господарського суду Дніпропетровської області
за позовомПрокурора Жовтневого району м.Кривого Рогу в інтересах держави в особі Криворізької міської ради
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
простягнення 15 463,94грн.,
за участю представників сторін:
від прокуратури:не з'явився,
від позивача:Щербаченко А.В.,
від відповідача:ОСОБА_6, ОСОБА_4
В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11.08.2016, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.11.2016 у справі №13/5005/17189/2011, заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.2014 у справі №13/5005/17189/2011 залишено без задоволення. Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.2014 у справі №13/5005/17189/2011 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 28.02.2017 у справі №13/5005/17189/2011, скасовано постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.11.2016 у справі №13/5005/17189/2011 та справу передано на розгляд до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.06.2017 у справі №13/5005/17189/2011 залишено без змін ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 11.08.2016 у справі №13/5005/17189/2011.

Відповідач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_4, з ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11.08.2016 та постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.06.2017 у справі №13/5005/17189/2011 не погодився та звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи підстави звернення до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, скаржник посилається на порушення господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 25.09.2017 зазначена касаційна скарга прийнята до провадження та призначена до розгляду.

Ухвалою від 05.10.2017 Вищий господарський суд України задовольнив клопотання відповідача про продовження строку розгляду касаційної скарги по даній справі, продовжив строк її розгляду на п'ятнадцять днів та відклав розгляд касаційної скарги.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 11.10.2017 відкладено розгляд касаційної скарги.

У письмовому відзиві на касаційну скаргу позивач просив оскаржувані судові акти залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

В призначеному судовому засіданні касаційної інстанції 25.10.2017 представники відповідача підтримали вимоги касаційної скарги, представник позивача заперечував проти її задоволення. Прокурор в призначене судове засідання не з'явився. Явка не визнавалась обов'язковою.

Перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, проаналізувавши доводи касаційної скарги, додаткових поясненнях до неї, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4.

Виходячи із системного аналізу положень розділу XIII ГПК України нововиявлена обставина - це юридичний факт, який передбачений нормами права і тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для правильного вирішення даної конкретної справи. За умови, коли нововиявлена обставина була відома суду під час винесення судового акта, то вона обов'язково вплинула б на його остаточні висновки; юридичний факт, який існував на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; юридичний факт, який не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу.

Отже для того, щоб дійти висновку про наявність/відсутність нововиявлених обставин, місцевий господарський суд повинен був, насамперед, ретельно проаналізувати обставини справи та докази, на яких вони ґрунтувались і стали підставою для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог та співставити їх із заявленою Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 нововиявленою обставиною, надавши юридичну оцінку наданих у підтвердження її доказам, виходячи зі змісту положень п. 1 ч. 2 ст. 112 ГПК України, відповідно до яких господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами при наявності двох умов: істотність нововиявлених обставин для вирішення спору та виявлення їх після прийняття рішення зі спору. Маючи на увазі, що за своєю правовою природою нововиявлені обставини є фактичними даними, які в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу рішення. До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відмовляючи у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.2014 у справі №13/5005/17189/2011, як місцевий господарський суд, так і апеляційна інстанція вищезазначеного не врахували та обмежились лише посиланням на відсутність доказів того, що обставина, на яку заявник посилається як на нововиявлену (відсутність витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки), не могла бути йому відома на час розгляду справи та вплинула би на розмір орендної плати. Тобто, твердження заявника та його висновки про те, що вищевказані обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення є нововиявленими, господарськими судами попередніх інстанцій мотивовано не спростовані в розумінні статей 32-34, 43, 82, 84, 112 ГПК України.

Крім того апеляційна інстанція дійшла висновку, що дія рішення Криворізької міської ради від 14.05.2010 №3884 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу" може бути припинена тільки на бюджетний період 2014 року, що факт визнання нечинним зазначеного рішення не впливає на правовідносини із заборгованості з орендних платежів, яка виникла в 2010-2013.

Разом з цим, виходячи зі змісту ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України та постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №7 "Про судове рішення в адміністративній справі" вбачається, що в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача: про скасування або визнання нечинними рішення чи окремих його положень.

При цьому суди повинні мати на увазі, що одночасне застосування обох способів захисту порушеного права - визнання спірного акта нечинним та скасування такого акта - є помилковим.

Скасування акта суб'єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта.

Визнання ж акта суб'єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Суд визначає, що рішення суб'єкта владних повноважень є скасованими з моменту набрання постановою законної сили, тобто лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти, оскільки інакше буде заподіяно значно більшої шкоди суб'єктам правовідносин порівняно з відвернутою.

При цьому вимоги про визнання акта владного органу недійсним або неправомірним тощо є різними формами вираження одного й того самого способу захисту порушеного права позивача, а саме визнання акта протиправним.

Згідно зі ст.ст. 42, 43 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарські суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог ст. 42 ГПК України щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

З урахуванням викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що рішення господарського суду Одеської області від 20.05.2016р. та постанова Одеського апеляційного господарського суду від 04.08.2016р. у справі №916/224/14 прийняті без всебічного та повного аналізу обставин справи в процесі розгляду заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Беручи до уваги вищевикладене та з огляду на визначені ст. ст. 1115, 1117 ГПК України повноваження суду касаційної інстанції, ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 11.08.2016 та постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.06.2017 у справі №13/5005/17189/2011 підлягають скасуванню з направленням на новий розгляд заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.2014 у справі №13/5005/17189/2011 до місцевого господарського суду.

При новому розгляді суду необхідно врахувати викладене, вжити всі передбачені законом засоби для всебічного, повного і об'єктивного встановлення обставин, що стосуються розгляду заяви про перегляд рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.2014 у справі №13/5005/17189/2011 за нововиявленими обставинами, перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, дати їм належну юридичну оцінку, і в залежності від встановлених обставин визначитись з результатами розгляду поданої заяви у відповідності з нормами чинного законодавства, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, з ухваленням законного й обґрунтованого процесуального документа.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11112, Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 - частково задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.06.2017 та ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 11.08.2016 у справі №13/5005/17189/2011 - скасувати.

Заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.2014 у справі №13/5005/17189/2011 передати на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Головуючий суддя (доповідач) І.В. Алєєва
Суддя Г.П. Коробенко
Суддя В.А. Корсак