ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

30 жовтня 2017 року Справа № 905/1549/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіКорсака В.А.
суддівАлєєвої І.В., Сибіги О.М.
перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком"
на ухвалуДонецького апеляційного господарського суду від 03.10.2016
у справі№ 905/1549/16 Господарського суду Донецької області
за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_4
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком"
простягнення основного боргу, інфляційних нарахувань та 3% річних

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" вже зверталось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 03.10.2016 у справі № 905/1549/16, однак, у зв'язку з тим, що скаржником не було дотримано процедури подання касаційної скарги, ухвалою Вищого господарського суду України від 07.11.2016 касаційну скаргу було повернуто скаржнику на підставі п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, у зв'язку з тим, що: касаційна скарга підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено; до скарги не додано доказів надіслання її копії іншій стороні (сторонам) у справі; до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 09.12.2016 касаційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" повернуто на підставі п.п. 1, 4 ч.1 ст. 1113 ГПК України, у зв'язку з тим, що касаційна скарга підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено та скаржник не надав доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 01.02.2017 касаційна скарга Товариство з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" повернута особі, що її подала, на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, у зв'язку з тим, що до скарги не додано доказів надіслання її копії іншій стороні (сторонам) у справі; до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 28.03.2017 касаційну скаргу Товариствоа з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" повернуто на підставі п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, у зв'язку з тим, що: касаційна скарга підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено; до скарги не додано доказів надіслання її копії іншій стороні (сторонам) у справі; до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 29.05.2017 касаційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" повернуто на підставі п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, у зв'язку з тим, що до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 24.07.2017 касаційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" повернуто на підставі п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, у зв'язку з тим, що: касаційна скарга підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено; до скарги не додано доказів надіслання її копії іншій стороні (сторонам) у справі; до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Частиною 3 статті 1113 ГПК України передбачено, що після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2, 3, 4 і 6 частини першої цієї статті, касаційна скарга може бути подана повторно.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" повторно (всьоме) звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 03.10.2016 у даній справі.

Статтею 110 ГПК України передбачено, що касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, касаційну скаргу скаржником було подано 10.08.2017, що підтверджується відбитком штампу Донецького апеляційного господарського суду на першому аркуші касаційної скарги за вх. № 02-35/115817, тобто із значним пропуском строку подання касаційної скарги. При цьому, скаржником заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку подання касаційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 53 ГПК України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

Згідно цієї норми суд касаційної інстанції у кожному конкретному випадку, повинен, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінки доводів щодо причин їх пропуску, зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску такого строку.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Клопотання про поновлення процесуального строку повинно містити роз'яснення причин пропуску такого строку і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними.

Своє клопотання про поновлення строку подання касаційної скарги скаржник мотивує необізнаністю з текстом ухвали суду касаційної інстанції від 24.07.2017.

При цьому, процедура оформлення та подання належно оформленої касаційної скарги фактично тривала з 03.10.2016 (дата винесення оскаржуваної судової ухвали) по 10.08.2017 (дата подання касаційної скарги), тобто більш ніж одинадцять місяців, тоді як статтею 110 ГПК України встановлено 20-денний строк подання касаційної скарги.

Наведені у клопотанні обставини колегія не вважає такими, що свідчать про наявність поважних причин пропуску процесуального строку на касаційне оскарження, виходячи з наступного.

Діюче процесуальне законодавство не допускає довільного, не обмеженого у часі перегляду судових рішень.

Норми ГПК України, встановлюючи строки для подачі скарг, тим самим визначають баланс між принципом правової визначеності, забезпечуючи стабільність правовідношень у сфері підприємницької та іншої економічної діяльності, з однієї сторони, і правом на справедливий судовий розгляд, який передбачає можливість виправлення судових помилок, з іншої.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі -Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

При цьому відповідно до прецедентної практики Суду одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, inter alia, який полягає у тому, що у разі винесення судом остаточного рішення у справі таке рішення не може бути піддано сумніву (див. Рішення у справі Brumaresku v Romania [GC], № 28342/95, п. 61, ЄСПЛ 1999-VII).

Право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (див. пункти 22 - 23 Рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, пункти 37-38 Рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010).

У пункті 41 Рішення від 03.04.2008 "Пономарьов проти України" Суд вказав, що "правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків".

Стаття 53 ГПК України передбачає оцінку господарським судом касаційної інстанції при вирішенні питання про відновлення строку обґрунтованості доводів касатора.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана ухвала Донецького апеляційного господарського суду була винесена 03.10.2016. Її копії були надіслані усім учасникам судового процесу у даній справі 04.10.2016, що підтверджується відміткою суду на зворотній стороні останнього аркушу ухвали (а.с.127). При цьому, посилань на несвоєчасне отримання тексту ухвали у скарзі та у клопотанні заявником не зазначено.

Проаналізувавши доводи заявника, колегія дійшла висновку про те, що причин пропуску строку для подання касаційної скарги, які мали б об'єктивний характер та свідчили б про існування дійсних перешкод для своєчасного подання належно оформленої касаційної скарги у клопотанні не наведено, відтак можливість вчасного подання касаційної скарги залежала виключно від волевиявлення самого касатора.

Крім того, з матеріалів касаційної скарги вбачається, що скаржником не додано доказів сплати судового збору, однак він просить суд відстрочити сплату судового збору до ухвалення рішення у справі.

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" передбачена можливість відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати цього збору з урахуванням майнового стану сторони.

Частиною першою цієї статті встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Частиною другою статті 8 зазначеного Закону встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому обґрунтування пов'язаних з цим обставин та подання доказів, котрі свідчать про неможливість або ускладнення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на зацікавлену сторону.

В клопотанні зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" знаходиться у скрутному фінансовому становищі, в зв'язку з чим просить відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення. Однак до касаційної скарги не додано жодних доказів на підтвердження того, що майновий стан Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" перешкоджав сплаті судового збору у встановлених законом порядку і розмірі.

Відтак, в даному випадку відсутні підстави для задоволення поданого клопотання.

Отже, до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Враховуючи те, що заявник не довів існування істотних перешкод, які б могли позбавити його реальної можливості своєчасно подати касаційну скаргу, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання про поновлення строку подання касаційної скарги.

Відповідно до частини другої статті 110 ГПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про повернення касаційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Оскільки у суду касаційної інстанції відсутні правові підстави у порядку, визначеному частиною першою статті 53 ГПК України, визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, клопотання про поновлення цього строку належить відхилити, відповідно до пункту 5 частини першої статті 1113 цього кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про відновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Керуючись статтями 53, 86, 110, пунктами 4, 5 частини першої статті 1113 ГПК України, Вищий господарський суд України

У Х В А Л И В :

Клопотання про поновлення пропущеного строку подання касаційної скарги відхилити.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 03.10.2016 у справі № 905/1549/16 повернути скаржнику.

Головуючий суддяВ. А. Корсак

СуддіІ. В. Алєєва
О. М. Сибіга