ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.11.2017р. Справа №905/2117/17

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Укрспецторг»,

м.Краматорськ

про стягнення заборгованості в розмірі 335244,05 грн.

Суддя Левшина Г.В.

Представники:

від позивача: Білий М.М.-адвокат

від відповідача: не з'явився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, м.Київ, позивач, звернувся до господарського суду з позовною заявою до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Укрспецторг», м.Краматорськ, про стягнення заборгованості в розмірі 335244,05 грн., у тому числі основний борг в сумі 242699,12 грн., пеня в сумі 49178,12 грн., три проценти річних в сумі 5426,00 грн. та інфляція в сумі 33940,81 грн.

Згідно із ст.22 Господарського процесуального кодексу України позивач заявою від 17.10.2017р. №17/10 збільшив предмет позову, заявивши вимоги про стягнення заборгованості в розмірі 349562,36 грн., у тому числі основний борг в сумі 242699,12 грн., пеня в сумі 74493,15 грн., три проценти річних в сумі 5426,00 грн. та інфляція в сумі 26944,09 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов'язань за договором №017711 від 21.12.2016р., видаткові накладні, платіжні доручення, акти звіряння взаєморозрахунків.

Відповідач в судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.

Згідно позовної заяви та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Укрспецторг» зареєстровано за адресою: 34306, м.Краматорськ, вул.Сахалінська, буд.4, за якою і здійснювалось направлення поштової кореспонденції судом.

Відповідно до ч.1 ст.64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам та учасникам судового процесу за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Отже, відповідача було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст.ст.42, 43 Господарського процесуального кодексу України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

За таких обставин, враховуючи достатність зібраних по справі доказів, згідно зі ст.75 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

21.12.2006р. між позивачем, ТОВ «Практікер Україна» та ТОВ «Торговий дім «Практікер Україна» був підписаний договір про умови та договір поставки №0177/02BD2006 (з урахуванням додаткової угоди №1 від 05.02.2015р.), за умовами якого постачальник (позивач) зобов'язується поставити і передати у власність покупцю, а покупець прийняти та оплатити товар у відповідності до замовлення покупця та товаросупровідної документації, які складають невід'ємну частину цього договору.

Постачальник повинен поставляти товари покупцю вільними від всіх і будь-яких зобов'язань і обтяжень перед третіми особами (включаючи сплату обов'язкових платежів, податків, мита), вчасно, до відповідного ТЦ. Відповідна ТЦ покупця вказується у замовлені покупця. Поставка товару за цим договором, у відповідності до домовленості сторін, здійснюється у відповідності до вимог міжнародних правил щодо тлумачення термінів «Інкотермс» (в редакції 2010 року) із врахуванням особливостей, пов'язаних з внутрішньодержавним характером цього договору. Базис поставки - DDP. Доставка та/або повернення товару здійснюється за рахунок постачальника (п.2.1 договору).

Пунктом 2.1.1 договору передбачено, що замовлення Практікер на поставку товарів, у випадку їх належного оформлення, обов'язкові для постачальника. Замовлення вважаються чинними тільки за умови їх оформлення в письмовій формі. Замовлення, розміщені в усній формі, зокрема, по телефону, так само як і доповнення, зміни та інші застереження до поданих замовлень, вважаються чинними тільки за умови їх підтвердження в електронній письмовій формі, яка вимагається для замовлень. Замовлення можуть також надаватись постачальникові через систему EDI-систему документообігу електронними засобами обміну інформацією (надалі система EDI).

За умовами п.п.2.1.4, 2.4 договору кожна поставка товару повинна супроводжуватися накладною (квитанціє) із зазначенням відповідного номеру замовлення. Якщо товар доставлено у декількох упаковках, у накладній має бути зазначено кожну упаковок, на яку виписана дана накладна. Відповідно до п.2.4.1 договору при доставці товарів згідно з замовленням, до відповідного ТЦ, Постачальник складає транспортну накладну, яка не повинна містити ціну товарів, і надає її до відділу приймання товарів у ТЦ. По результатах приймання товарів у ТЦ постачальник складає товарну накладну та податкову накладну та надає їх до головного офісу Практікер за адресою, що вказана у договорі.

Цей договір з усіма додатками до нього вступає в силу з моменту підписання сторонами (п.12.1 договору).

Цей договір з усіма додатками до нього діє до 31.12.2015р. Строк дії договору, за умови відсутності на те заперечень сторін, автоматично продовжується на кожний наступний рік, але не більше ніж на три роки (п.12.1.1).

Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 19.12.2016р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна" змінило повне найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрспецторг".

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з наданими видатковими накладними №00000419 від 15.09.2015р. на суму 72716,30 грн., №00000418 від 15.09.2015р. на суму 71815,75 грн., №00000425 від 17.09.2015р. на суму 97829,62 грн., №00000426 від 17.09.2015р. на суму 40697,62 грн., №00000229 від 01.03.2016р. на суму 27517,02 грн., №00000230 від 01.03.2016р. на суму 22513,50 грн., №00000235 від 02.03.2015р. на суму 13436,90 грн. позивачем було поставлено відповідачу товар на суму 242699,12 грн., з урахуванням часткової сплати товару, який був прийнятий представником відповідача, що підтверджується підписом представника одержувача на відповідних видаткових накладних.

Факт отримання від позивача товару з боку відповідача на вказану суму за договором не спростований.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Підставою для проведення розрахунків з постачальником є реалізація поставлених ним на користь покупця товарів кінцевим споживачем. Один раз на кожні 14 банківських днів покупець розраховується з постачальником за товари, реалізовані протягом звітного платіжного періоду. В разі, якщо протягом платіжного періоду не було реалізовано жодної одиниці товару, розрахунок не проводиться. Оплата товарів здійснюється покупцем виключно в платіжні для покупця дні, якими є робочі вівторок і четвер. Якщо платіжний день припадає на не робочий або вихідний день, то оплата здійснюється в найближчий робочий платіжний день (п.5.2 договору).

Отже, оплата за поставлений постачальником товар здійснюється покупцем після його реалізації споживачам.

За висновками суду, за своєю правовою природою договір, укладений між позивачем та відповідачем, є договором поставки продукції.

За приписами п.п.1, 2 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини першої статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України. Отже, якщо інше не встановлено укладеним сторонами договором або актом цивільного законодавства, перебіг строку виконання грошового зобов'язання, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, починається з моменту прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Викладене відображає правову позицію Вищого господарського суду України, яка доведена у оглядовому листі від 29.04.2013р. N01-06/767/2013 "Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", інформаційному листі від 17.07.2012р. N01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права".

З урахуванням викладеного, за висновками суду, відповідач мав сплатити вартість отриманого від позивача товару в день його прийняття згідно з вищевказаними видатковими накладними.

Проте, за висновками суду, свої зобов`язання щодо своєчасної та повної сплати позивачу грошових коштів в розмірі 242699,12 грн. всупереч ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України відповідач належним чином не виконав.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано та пред'явлено до стягнення три проценти річних за період з 18.10.2016р. по 17.07.2017р. в розмірі 5426,00 грн. та інфляцію за період з листопада 2016р. по червень 2017 р. в розмірі 26944,09 грн.

За приписом ст.218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ст.551 Цивільного кодексу України та ст.230 Господарського кодексу України предметом неустойки є грошова сума, яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 2 ст.551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки встановлюється договором або актом цивільного законодавства, при цьому розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Відповідно до п.3.4 договору за невиконання своїх грошових зобов'язань у строки та в порядку, передбачених у цьому договорі, покупець несе відповідальність у формі пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Згідно вказаного пункту договору позивачем також заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені за період з 16.09.2016р. по 03.09.2016р. в розмірі 74493,15 грн.

Розрахунок трьох процентів річних, інфляції та пені є арифметично вірним, таким, що відповідає законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Відповідач заперечень проти позовних вимог не надав.

За таких обставин, виходячи з того, що позов доведений позивачем та обґрунтований матеріалами справи, враховуючи, що відповідач заперечень проти позову не надав, вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 349562,36 грн., у тому числі основний борг в сумі 242699,12 грн., пеня в сумі 74493,15 грн., три проценти річних в сумі 5426,00 грн., інфляція в сумі 26944,09 грн., підлягають задоволенню в повній сумі.

Судовий збір підлягає віднесенню на відповідача повністю. При цьому, враховуючи, що позивачем при збільшенні позовних вимог не було доплачено судовий збір в сумі 214,78 грн., останній підлягає стягненню з позивача на користь державного бюджету України.

Крім цього, у позові позивачем заявлено про віднесення на відповідача понесених витрат в сумі 4000,00 грн. на послуги адвоката.

Відповідно до ст.44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

14.07.2017р. позивачем з адвокатом Білим М.М. було підписано договір про надання правової допомоги щодо стягнення заборгованості за договором №017711 від 21.12.2016р. з відповідача.

Як встановлено, інтереси позивача у цій справі представляв адвокат Сацюк Д.А., який приймав участь в судовому засіданні 01.11.2017р., заявляв клопотання по справі тощо.

Платіжним дорученням №800 від 17.07.2017р. позивачем було проведено на користь адвоката Білого М.М. оплату згідно договору на суму 4000,00 грн.

Виходячи з того, що при відшкодуванні витрат на оплату послуг адвоката за рахунок позивача слід виходити з розумної необхідності таких витрат для вирішення даної справи, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в якості судових витрат на послуги адвоката 2000,00 грн., які є співрозмірними на думку суду обсягу наданих адвокатом послуг з присудженою до стягнення з відповідача суми.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4-3, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Умань до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Укрспецторг», м.Краматорськ про стягнення заборгованості в розмірі 349562,36 грн., у тому числі основний борг в сумі 242699,12 грн., пеня в сумі 74493,15 грн., три проценти річних в сумі 5426,00 грн. та інфляція в сумі 26944,09 грн., задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Укрспецторг» (34306, м.Краматорськ, вул.Сахалінська, буд.4, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, р/р НОМЕР_1 в АТ «Райнффайзен Банк Аваль» м.Київ, МФО 380805, ) основний борг в сумі 242699,12 грн., пеню в сумі 74493,15 грн., три проценти річних в сумі 5426,00 грн. та інфляцію в сумі 26944,09 грн., всього заборгованість в сумі 349562,36 грн., судовий збір в сумі 5243,44 грн., витрати за послуги адвоката в сумі 2000 грн. 00 коп.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, р/р НОМЕР_1 в АТ «Райнффайзен Банк Аваль» м.Київ, МФО 380805, ) на користь державного бюджету України судовий збір в сумі 214,78 грн.

Видати накази після набрання рішенням суду законної сили.

В судовому засіданні 01.11.2017р. оголошено повний текст рішення.

Суддя Г.В. Левшина