ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

01 листопада 2017 р. Справа № 909/794/15

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шіляк М.А., секретар судового засідання Феденько Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Приватного підприємства "Пріма МЕД" (вих. № б/н від 05.10.2017 р.; вх. № 10592/17 від 05.10.2017 р.) та додані до неї матеріали про перегляд рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 19.10.2016 р. за нововиявленими обставинами у справі

за позовом: Заступника прокурора міста ОСОБА_1

вул. Гаркуші, 9, м. Івано-Франківськ, 76000

в інтересах держави в особі

ОСОБА_2 комітету ОСОБА_1 міської ради

вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76004

до відповідача: Приватного підприємства "Пріма МЕД"

вул. Лермонтова, 21/4, м. Івано-Франківськ, 76018

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_3 комунальних ресурсів ОСОБА_1 міської ради

вул. Леся Курбаса, 2, м. Івано-Франківськ,76018,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_1 центральна міська клінічна лікарня

вул. Гетьмана Мазепи, 114, м. Івано-Франківськ, 76025

про зобов'язання звільнити займані нежитлові приміщення.

За участю:

від прокуратури: ОСОБА_4 - прокурор відділу прокуратури Івано-Франківської області, (службове посвідчення № 044477 від 05.10.2016 р.);

від позивача ОСОБА_2 комітету ОСОБА_1 міської ради: ОСОБА_5 - головний спеціаліст відділу представництва ОСОБА_3 правової політики ОСОБА_1 міської ради (довіреність № 316/01-20/14в від 30.12.2016 р.);

від відповідача: ОСОБА_6 - представник, (довіреність № б/н від 14.03.2017 р.); ОСОБА_7 - юрисконсульт (довіреність № б/н від 23.01.2017 р.);

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_3 комунальних ресурсів ОСОБА_1 міської ради: ОСОБА_8 - заступник начальника управління самоврядного контролю - начальник відділу контролю комунального майна ОСОБА_3 комунальних ресурсів ОСОБА_1 міської ради, (довіреність № 489/34.3-02/07в від 08.06.2017 р.);

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_1 центральної міської клінічної лікарні: ОСОБА_9 - представник, (довіреність № 11/130 від 03.03.2017 р.).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 19.10.2016 р. позов Заступника прокурора міста ОСОБА_1 в інтересах держави в особі ОСОБА_2 комітету ОСОБА_1 міської ради до Приватного підприємства "Пріма МЕД" про зобов'язання звільнити займані нежитлові приміщення задоволено. Приватне підприємство "Пріма МЕД" зобов'язано звільнити безпідставно займані ним нежитлові приміщення загальною площею 67,9 кв.м., вартість яких складає 331879 грн, що розташовані на першому поверсі в будівлі ОСОБА_1 центральної міської клінічної лікарні за адресою: 76025, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Гетьмана Мазепи, 114 та стягнуто з Приватного підприємства "Пріма МЕД" 1218,00 грн судового збору.

До Господарського суду Івано-Франківської області Приватним підприємством "Пріма МЕД" подано заяву (вих. № б/н від 05.10.2017 р.; вх. № 10592/17 від 05.10.2017 р.) про перегляд рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 19.10.2016 р. за нововиявленими обставинами у справі № 909/794/15.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у справі № 909/794/15 передано на розгляд судді Шіляк М. А.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 06.10.2017 р. прийнято заяву Приватного підприємства "Пріма МЕД" про перегляд рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 19.10.2016 р. за нововиявленими обставинами до розгляду та призначено розгляд заяви в судовому засіданні на 19.10.2017 р.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 19.10.2017 р. відкладено розгляд заяви в судовому засіданні на 01.11.2017 р.

В судовому засіданні представники відповідача заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та додаткові пояснення підтримали в повному обсязі та просили суд скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 19.10.2016 р. у справі № 909/794/15. В обґрунтування заяви зазначено, наступне.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 19.10.2016 р. позов Заступника прокурора міста ОСОБА_1 в інтересах держави в особі ОСОБА_2 комітету ОСОБА_1 міської ради задоволено та зобов'язано Приватне підприємство "Пріма МЕД" звільнити безпідставно займані ним нежитлові приміщення загальною площею 67,9 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Гетьмана Мазепи, 114.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 07.12.2016 р. рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 19.10.2016 р. залишено без змін. Постановою Вищого господарського суду України від 25.01.2017 р. постанову Львівського апеляційного господарського суду від 07.12.2016 р. та рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 19.10.2016 р. залишено без змін. При розгляді справи Господарський суд Івано-Франківської області, окрім іншого, прийшов до висновку, що питання про продовження дії договору оренди з Приватним підприємством "Пріма МЕД" вирішувалося на засіданні Комісії міськвиконкому з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації обєктів комунальної власності міста. На підставі прийнятого Комісією рішення про відмову орендареві у наданні дозволу на продовження терміну дії договору оренди Фонд комунальної власності готує і направляє на адресу орендаря лист-повідомлення про відмову від продовження терміну дії договору оренди. Отже, ініціатива Орендодавця щодо відмови у продовженні договору оренди укладеного з Приватним підприємством "Пріма МЕД", що в подальшому стало підставою для задоволення позову про звільнення орендованих приміщень, виходила саме від комісії та була виражена її рішенні від 27.02.2015 р.

Постановою Львівського апеляційного суду від 14.09.2017 р. у справі № 909/343/17 встановлено факт того, що рішення Комісії міськвиконкому з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації обєктів комунальної власності міста є недійсним, оскільки Комісія була неправомочна приймати рішення від 27.02.2015 р. оформлене протоколом № 4/15. Про це заявнику стало відомо з моменту отримання повного тексту вказаного рішення. Вказана обставина щодо незаконності рішення Комісії є нововиявлено, не була відома заявнику на момент розгляду справи № 909/794/15 в суді та істотно впливає на вирішення даної справи по суті. Також заявник відзначив, що на практику Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах "Мелахер та інші проти Австрії" від 19.12.1998 р., "ОСОБА_10 Девелопмент Лтд" та інші проти Ірландії" від 23.10.1991 р. визначив, що під поняттям "майно" розуміється не лише майно, яке належить особі на праві власності згідно із законодавством країни, в якій виник спір, а також під даним поняттям можуть бути прибутки, що випливають з власності, кошти, належні заявникам на підставі судових рішень, "активи", які можуть виникнути, "правомірні очікування"/"законні сподівання" особи. При цьому, у змісті рішення у справі ОСОБА_10 Девелопмент Лтд" та інші проти Ірландії" від 23.10.1991 р. Європейський суд з прав людини зазначив, що "правомірні очікування" виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати таке рішення дійсним та розраховувати на певний стан речей". Таким чином, Приватне підприємство "Пріма МЕД" виконало усі вимоги передбачені чинним законодавством України, положенням про оренду обєктів комунальної власності міста ОСОБА_1, договору оренди № ДО-2976, а тому набуло правомірного очікування на прийняття позитивного рішення., отже в Орендодавця не було жодних підстав для відмови у продовженні договору.

В судовому засіданні представник позивача стосовно заяви заперечив, з підстав викладених у відзиві на заяву. В обґрунтування заперечень зазначено, що обставина, на яку посилається заявник, не може вважатися нововиявленою, оскільки про факт прийняття рішення Комісією, оформленого протоколом № 4/15 від 27.02.2015 р., та про обставини прийняття даного рішення Приватне підприємство "Пріма МЕД" було відомо саме від дати засідання Комісії, так як вбачається з матеріалів справи, представник Приватного підприємства "Пріма МЕД" був присутній при розгляді заяви на продовження терміну дії договору оренди і знав про результати розгляду цієї заяви, також, йому було відомо про склад Комісії, який приймав рішення, та не було перешкод в доступі до розпорядження міського голови задля перевірки відповідності фактичному складу Комісії тому, який затверджений цим розпорядженням.

Про факт прийняття рішення Комісією, Приватному підприємству "Пріма МЕД" було відомо у процесі всього часу розгляду справи № 909/794/15, оскільки, про це постійно у свої відзивах, поясненнях, та інших процесуальних документах, зазначали сторони у справі, зокрема, і виконавчий комітет ОСОБА_1 міської ради. Також, про засідання Комісії, було зазначено у описових частинах рішень всіх судових інстанцій при розгляді справи № 909/794/15.

Вважають, що оскільки заявником своєчасно, при розгляді справи про зобов'язання Приватне підприємство "Пріма МЕД" звільнити нежитлові приміщення, не було в повному обсязі зібрано докази та не в повній мірі сформовано правовому позицію з приводу даної справи, обставини, встановлені рішенням суду у справі № 909/343/17, в результаті, фактично перегляду законних рішень судів у справі № 909/794/15, не можуть вважатись нововиявленими.

Заявником жодним чином не обґрунтовано причин з яких йому не були та не могли бути відомими обставини, щодо прийняття рішення Комісії при розгляді справи № 909/794/15 та не обґрунтовано належним чином з якого моменту йому стало відомо про існування нововиявлених обставин. Посилання заявника на те, що про існування нововиявлених обставин йому стало відомо з моменту отримання повного тексту постанови Львівського апеляційного господарського суду від 14.09.2017 р. у справі № 909/343/17, є неправдивим, оскільки про дані обставини Приватне підприємство "Пріма МЕД" зазначав ще в своїй позовній заяві у справі № 909/343/17, що власне, стало однією із підстав заявленого позову.

Обставини, щодо прийняття рішення Комісією при розгляді заяв Приватне підприємство "Пріма МЕД", не мали і не мають істотного значення при розгляді справи № 909/794/15 про звільнення нежитлових приміщень.

В судовому засіданні прокурор стосовно поданої заяви заперечив з тих же підстав.

В судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 комунальних ресурсів ОСОБА_1 міської ради стосовно заяви заперечив з підстав викладених у відзиві на заяву. В обґрунтування заперечень зазначено наступне. Обставина щодо присутності на засіданні Комісії виконавчого комітету міської ради 27.02.2015 р. замість керівників структурних підрозділів виконавчого комітету міської ради, інших осіб (які на той час були їхніми заступниками), що підтверджується копією розпорядження, могла і мала бути відома заявникові під час прийняття рішення у справі і заявник як відповідач у справі мав посилатися на неї в обґрунтування своїх заперечень.

Судами у справах № 909/343/17 та № 909/794/15 достеменно встановлено факт припинення 31.05.2015 р. дії спірного договору оренди, а також те, що розгляд заяви Приватного підприємства "Пріма МЕД", рішення Комісії про відмову у продовженні терміну дії договору оренди та повідомлення про прийняте рішення Орендаря відбулося у відповідності до Положення про оренду обєктів комунальної власності територіальної громади м. Івано-Франківська та інших нормативно-правових актів.

Доводи позивача щодо відсутності у орендодавця підстав для відмови у продовженні договору оренди, про звернення з заявою до моменту закінчення терміну дії договору оренди, про здійснення ним покращень орендованого майна, про перевищення повноважень, на його думку, повноважень Комісією виконавчого комітету міської ради з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації обєктів комунальної власності міста є помилковим і їм вже надавалась правова оцінка при розгляді справ № 909/794/15 та № 909/343/17.

Безпідставним є посилання заявника на рішення Європейського суду з прав людини, оскільки обставини даної справи не є аналогічними з обставинами справи на які посилається

Приватне підприємство "Пріма МЕД". Як встановлено Господарським судом Івано-Франківської області та Львівським апеляційним господарським судом у справі № 909/343/17 до укладення спірного договору оренди № ДО-2976 від 24.01.2007 р., Приватним підприємством "Пріма МЕД" орендувалися спірні приміщення починаючи з 1996 року для здійснення лабораторної діяльності з метою одержання прибутку, отже, "правомірні очікування" позивача щодо використання своїх "майнових прав" є цілком реалізованими.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 центральна міська клінічна лікарня стосовно заяви заперечила та зазначила, що вказані заявником як нововиявлені обставини судові рішення по справі № 909/343/17 не є нововиявленими в розумінні статті 112 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали заяви, заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, із врахуванням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оцінивши докази у відповідності до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд встановив наступне.

Забезпечуючи єдність судової практики у застосуванні норм матеріального права, Судова палата у господарських справах Верховного Суду України у постанові від 20.04.2016р. у справі № 909/794/15 за позовом Заступника прокурора м. Івано-Франківська в інтересах держави в особі Івано-Франківського міськвиконкому до Приватного підприємства "Пріма МЕД" (треті особи - Фонд комунальної власності територіальної громади м. Івано-Франківська та Центральна міська клінічна лікарня в м. Івано-Франківську) про зобовязання звільнити займані нежитлові приміщення зазначила, що спірні правовідносини щодо оренди нерухомого майна комунальної власності регулюються положеннями частин другої та третьої статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (далі - ОСОБА_9), якими встановлено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

При цьому норми Закону не містять вказівки про необхідність саме отримання такого повідомлення орендарем в строк до трьох місяців, а також про зобов'язання власника перевіряти вчасність надходження кореспонденції до адресата, а зазначається лише про обов'язок власника здійснити письмове попередження орендаря, що і було ним (власником) зроблено.

Суди встановили, що 27.02.2015 р. Фонд комунальної власності територіальної громади м. Івано-Франківська надіслав відповідачу повідомлення № 255/01-15/18-в на адресу: м. Івано-Франківськ, вул. Г. Мазепи, 114, за підписом першого заступника міського голови, в якому повідомив про розгляд клопотання про продовження дії договору оренди та його відхилення у зв'язку з необхідністю використання орендованих нежитлових приміщень для потреб територіальної громади міста.

Згідно з Положенням про оренду об'єктів комунальної власності територіальної громади міста ОСОБА_1, затвердженим рішенням ОСОБА_1 міської ради 27.04.2007 р., орендодавцем об'єктів комунальної власності міста є виконавчий комітет ОСОБА_1 міської ради. Передбачено, що за результатами розгляду заяви орендаря на продовження терміну дії договору оренди об'єкта оренди Фонд комунальної власності подає заяву орендаря на розгляд Комісії міськвиконкому з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації об'єктів комунальної власності міста (далі - Комісія) або у нижчевикладеному порядку направляє орендареві лист-повідомлення за підписом міського голови або першого заступника міського голови, який відає питаннями оренди, про те, що термін дії договору оренди даного об'єкта оренди не буде продовжено з причин, наведених у Положенні, у тому числі, у разі, коли об'єкт оренди планується використовувати для потреб територіальної громади м. Івано-Франківська. На підставі прийнятого Комісією рішення про відмову орендареві у наданні дозволу па продовження терміну договору оренди Фонд комунальної власності готує і направляє на адресу орендаря лист-повідомлення про відмову від продовження терміну дії договору оренди за підписом міського голови або першого заступника міського голови, який відає питаннями оренди. Це повідомлення надсилається на адресу орендаря поштою рекомендованим листом із рекомендованим повідомленням про вручення поштового повідомлення адресату (пункти 3.1, 5.4.6 Положення).

Верховним Судом України зазначено, що аналіз встановлених судами обставин справи, норм Закону та приписів Положення свідчить, що позивач своєчасно та в належний спосіб повідомив відповідача про намір використовувати зазначене майно для власних потреб.

Проаналізувавши вищевказану постанову Верховного Суду України, Положення про оренду об'єктів комунальної власності територіальної громади міста Івано-Франківська господарський суд у справі № 909/343/17, в якій приймають участь ті самі сторони дійшов висновку, що Комісія міськвиконкому з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації об'єктів комунальної власності міста, є дорадчим органом виконавчого комітету міської ради, на яку покладаються обов'язки щодо розгляду заяв юридичних та фізичних осіб, пов'язаних з орендою і приватизацією об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Івано-Франківська, та за результатами розгляду даних заяв - підготовки відповідних пропозицій. Таким чином із вищевказаного Положення вбачається, що рішення Комісії мають виключно рекомендаційний, а не обов'язковий характер і не є "діями чи актом органу місцевого самоврядування" в розумінні ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду 14.09.2017 р. рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 14.06.2017 р. у справі № 909/343/17 залишено без змін.

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_8 України, є частиною національного законодавства України.

Частиною 1 статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_8 України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

З огляду на приписи статті 9 Конституції України, статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами зазначених документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов'язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, у зв'язку з ратифікацією Конвенції, протоколів до неї та прийняттям Верховною ОСОБА_8 України Закону господарським судам у здійсненні судочинства зі справ, віднесених до їх підвідомчості, слід застосовувати судові рішення та ухвали Суду з будь-якої справи, що перебувала в його провадженні. Вказану правову позицію наведено у Інформаційному листі № 01-06/1444/16 від 22.04.2016 р. Вищого господарського суду України "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, юрисдикцію та практику Європейського суду з прав людини".

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа "Брумареску проти Румунії, N 28342/95, п. 61).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Отже, встановлення цих обставин повторно господарським судом в межах розгляду даної заяви є порушенням принципу юридичної визначеності.

Статтею 35 Господарського процесуального кодексу України передбачено підстави звільнення від доказування. Зокрема, господарським процесуальним законодавством визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Преюдиціальність - це обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

Згідно з приписами п. 2.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.11.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Отже, рішення Господарського суду Івано-Франківської області по справі № 909/343/17 має преюдиційне значення, а встановлені ними факти повторного доведення не потребують.

У відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинні відповідати вимогам статті 6 Конвенції та положенням законодавства України та мають бути збалансовані з реальністю правового захисту та ефективністю рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права. Аналогічну правову позицію наведено у постанові Вищого господарського суду України від 08.02.2017 р. по справі № 921/1289/13-г/7.

Відповідно до приписів статті 112 Господарського процесуального кодексу України господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Як зазначено у пункті 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" № 17 від 26.12.2011 р. до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" № 17 від 26.12.2011 р. не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи прокурором. У разі подання таких доказів у процесі перегляду судового рішення за правилами розділу XIII Господарського процесуального кодексу України господарський суд має винести ухвалу про залишення судового рішення без зміни. В той же час заінтересована сторона не позбавлена права оскаржити судове рішення в апеляційному порядку з дотриманням вимог Господарського процесуального кодексу України, зокрема, статті 101 цього Кодексу.

Як вбачається з постанови Львівського апеляційного господарського суду по справі № 909/343/17 рішення Комісії міськвиконкому з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації об'єктів комунальної власності міста є недійсним, оскільки Комісія була неправомочна приймати рішення від 27.02.2015 р. оформлене протоколом № 4/15.

Суд зазначає, що наведена обставина, на яку посилається заявник, в якості обґрунтування необхідності скасування судового рішення по справі № 909/794/15 відповідає ознакам визнання її нововиявленою обставиною визначеним ст. 112 Господарського процесуального кодексу України та позиції Вищого господарського суду України, яка наведена у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" № 17 від 26.12.2011 р., водночас, не є підставою для скасування рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 19.10.2016 р., оскільки не змінює попередніх висновків судів щодо обставин даної справи з наведених вище судом підстав, оскільки рішення комісії, як встановлено судами має рекомендаційний характер.

У зв'язку з викладеним, у задоволенні заяви Приватного підприємства "Пріма МЕД" про скасування рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 19.10.2016 р. за нововиявленими обставинами відмовити.

Судовий збір згідно із ст. 49 Господарського процесуального кодексу України залишити за заявником.

На підставі вищевикладеного у відповідності ст. ст. 9, 55, 124 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та керуючись ст. ст. 4, 35, 43, 49, 86, 112 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Приватного підприємства "Пріма МЕД" (вих. № б/н від 05.10.2017 р.; вх. № 10592/17 від 05.10.2017 р.) про скасування рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 19.10.2016 р. за нововиявленими обставинами.

2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 19.10.2016 р. по справі № 909/794/15 залишити без змін.

3. Судовий збір залишити за Приватним підприємством "Пріма МЕД".

Суддя М. А. Шіляк