ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2017 р. Справа № 911/2545/17

Господарський суд Київської області у складі судді Янюк О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державного підприємства «Український державний центр радіочастот», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія», м. Ірпінь Київської області

про стягнення 180 500,00грн

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність від 30.12.2016 №80/07.1-9/18071);

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність від 22.08.2017 №2208)

ВСТАНОВИВ:

21.08.2017 Державне підприємство «Український державний центр радіочастот» (далі позивач, ДП «УДЦР») звернулось до Господарського суду Київської області (далі суд) із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» (далі відповідач, ТОВ «ВБК «Мрія»), у якій просить, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с.95-97), стягнути з останнього штрафні санкції за договором підряду у розмірі 180 500грн та 2 707,50грн судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовує ст.ст.193, 216, 229 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та вказує, що відповідач порушив умови договору в частині вчасного надання відповідної документації, у звязку з чим йому було нарахована штрафна санкція.

Ухвалою суду від 22.08.2017 порушено провадження у справі та у порядку ст. 65 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК Україна) зобов'язано сторін надати суду докази, необхідні для вирішення спору.

На підставі ст.69 ГПК України строк вирішення спору продовжено на 15 календарних днів, про що винесено відповідну ухвалу від 23.10.2017.

На підставі ст.77 ГПК України розгляд справи неодноразово відкладався та у судовому засіданні оголошувалась перерва. Черговий розгляд справи призначений на 30.10.2017.

Під час судового засідання представник позивача підтримав вимоги позовної заяви та надав пояснення, аналогічним викладених у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечила з підстав, викладених у відзиві (а.с.62-64) та додаткових поясненнях, зокрема, зазначає, що на виконання умов договору між позивачем та відповідачем були підписані відповідні акти приймання виконаних будівельних робіт. Додаткових матеріалів позивач не вимагав, у звязку з чим відповідач вважав умови п.11.4 договору виконаними у повному обсязі. Зазначає, що зі свого боку відзвітувався за використання коштів у повному обсязі, а затримка виникла через те, що позивач не всі звіти про використання авансових платежів приймав, через що виникло тривале листування. Просить у задоволені позову відмовити у повному обсязі.

На підставі ст. 85 ГПК України у судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, судом встановлені наступні обставини.

29.12.2015 між ДП «УДЦР» (замовник) та ТОВ «ВБК «Мрія» (генпідрядник) укладений договір №326 (з урахуванням додаткових угод №№1-5 (а.с.20-40), далі-Договір, а.с.12-18), відповідно до п.п.1.1, 1.2 яких замовник доручає і оплачує, а генпідрядник зобовязується на свій ризик, своїми силами і засобами відповідно до затвердженої проектної документації та умов цього Договору виконати будівельні роботи на обєкті «Будівництво адміністративно-технічного корпусу з підземним паркінгом» за адресою: м.Київ, проспект Перемоги, 15 км, а також зобовязується здати роботи замовнику у встановлений цим Договором строк. Склад та обсяги робіт, що доручається до виконання генпідряднику, визначені проектною документацією.

Для придбання будівельних матеріалів, конструкцій, виробів, тощо, замовник здійснює перерахунок авансового платежу генпідряднику у розмірі 50% (з урахуванням ПДВ 20% ) від запланованого замовником виконання робіт на поточний рік, зазначений у додатку №3 (п.11.2 Договору).

Як зазначено в п.11.4 Договору (з урахуванням додаткової угоди №4 від 08.08.2016, а.с.34) генпідрядник протягом 60 календарних днів від дати надходження авансового платежу на розрахунковий рахунок, зобовязується звітувати перед замовником про цільове використання такого платежу. При цьому генпідрядник надає замовнику засвідчені належним чином копії підтверджуючих таке використання документів, що визначені в п.1.1 додаткової угоди №4 від 08.08.2016 до Договору.

Строком дії Договору є час, протягом якого сторони будуть здійснювати свої права та виконувати свої обовязки відповідно до Договору до 31.12.2017, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим Договором (п.18.1 Договору).

Так, 25.07.2016 замовник перерахував на рахунок генпідрядника аванс у розмірі 2 500 000,00грн, що підтверджується платіжним дорученням №1395.182 (а.с.41) та 05.08.2016 у розмірі 1 900 000,00грн, що підтверджується платіжним дорученням №14018 (а.с.42). Як зазначає відповідач фактично йому аванс був перерахований 25.07.2016 та 05.08.2016 відповідно.

19.12.2016 сторонами Договору підписані довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (КБ-3) і акт №7 приймання виконаних будівельних робіт за період з 1 вересня по 30 листопада 2016 року (КБ-2в) на загальну суму 3 168 301,97грн (а.с.65-74).

30.12.2016 були підписані довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (КБ-3) і акт №8 приймання виконаних будівельних робіт за період за грудень 2016 року (КБ-2в) на загальну суму 2 394 948,31грн (а.с.75-81).

25.05.2017 позивач надіслав відповідачу лист № 80/18.4.1/7771, у якому просив надати замовнику всі необхідні документи, передбачені п.11.4 Договору, які підтвердять використання генпідрядником сплачених замовником авансів (а.с.46). У свою чергу, на виконання зазначеного листа, відповідач надав позивачу інформацію та відповідні документи на її підтвердження, що підтверджується листом від 14.07.2017 №64/13К (а.с.47-49). Проте, як зазначає позивач у своєму позові, останній визнає акти виконаних робіт на загальну суму 2 958 206,93грн, тобто відповідачем надано звіт про цільове використання авансового платежу у розмірі 2 500 000,00грн. Документів та відповідного звіту щодо цільового використання авансу у розмірі 1 900 000,00грн відповідачем надано не було.

Водночас, із матеріалів справи вбачається, що починаючи з травня 2017 року генпідрядник почав періодично інформувати замовника про використання отриманого ним авансу, в порядку встановленому п.11.4 Договору (а.с.82-89).

Із змісту службової записки ДП «УДЦР» від 25.09.2017 №18.4.1/240 вбачається, та зазначена обставина не спростовується відповідачем, що станом на 20.09.2017 генпідрядник надав звіт про цільове використання авансу у розмірі 1 900 000,00грн (а.с.101).

Вважаючи, що відповідач порушив умови п. 11.4 Договору в частині вчасного надання документів, що підтверджують цільове використання авансового платежу, позивачем було нарахована штрафна санкція. Оскільки, штрафна санкція у добровільному порядку відповідачем сплачена не була, позивач звернувся із відповідним позовом до суду.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі-ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України, зокрема, з договорів та інших правочинів (угод).

Судом встановлено, що укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором будівельного підряду, який недійсним у судовому порядку не визнавався, у зв'язку з чим, у силу ст. 629 ЦК України, він є обов'язковим для виконання сторонами.

Так, ч.ч.1,3 ст. 875 ЦК України встановлено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Як встановлено судом, позивач перерахував відповідачу аванс: у розмірі 2 500 000,00грн - 25.07.2016, про який останній повинен був відзвітувати до 22.09.2016 (60 календарних днів); у розмірі 1 900 000,00грн - 05.08.2016, про який останній повинен був відзвітувати до 04.10.2016 (60 календарних днів). Проте, доказів, які вказують на належне (вчасне) виконання відповідачем взятих на себе зобовязань, саме, п.11.4 Договору, відповідач суду не надав.

Відповідно до п.15.2 Договору, генпідрядник несе відповідальність за порушення зі своєї вини/за вини третіх осіб, залучених до виконання цього Договору генпідрядником, таких зобовязань за Договором, а саме, у разі затримки надання звітних документів згідно п.11.4 цього Договору, генпідрядник зобовязаний сплатити замовнику договірну санкцію у розмірі 500,00грн за кожен день затримки.

Із матеріалів справи вбачається, та відповідачем не спростовується, що про цільове використання коштів останній почав звітувати перед позивачем лише з травня 2017 року (надав звіт за використання 2 500 000,00грн), остаточно ТОВ «ВБК «Мрія» прозвітувало ДП «УДЦР» про цільове використання, зокрема, авансу у розмірі 1 900 000,00грн - 20.09.2017 (а.с.88-89, 101). Отже, відповідач затримав виконання свого зобовязання за п.11.4 Договору на 361 календарний день (з 23.09.2016 по 20.09.2017).

Відповідно до ст. ч.1 ст.216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у ст. 2 цього Кодексу (ст.230 ГК України).

Відповідно до ч.4 ст.231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частино 2 ст. 883 ЦК України встановлено, що за невиконання або неналежне виконання обов'язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі.

Так, сторони, зокрема, у п.15.2 Договору, на власний розсуд визначили розмір штрафної санкції (неустойки) - 500,00грн за кожен день затримки.

Ураховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що у позивача наявні підстави для застосування до відповідача штрафних санкцій у розмірі 180 500,00грн (361 день*500,00грн).

Твердження відповідача, що між ним та позивачем були підписані відповідні акти приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в, що в свою чергу є належним виконанням ним п.11.4 Договору є помилковим, оскільки зазначеним пунктом Договору визначений спосіб звітування, а саме, надання засвідчених належним чином копії підтверджуючих таке використання документів (договори, акт приймання виконаних робіт та/або платіжне доручення, видаткові/товарно-транспортні накладні тощо).

Твердження відповідача, що затримка мала місце на 229 днів, а не на 361 як зазначає позивач, суд вважає недоведеним, оскільки доказів, які б підтверджували остаточне виконання ТОВ «ВБК «Мрія» п.11.4 Договору саме 17.05.2017, останнім суду надано не було, а тому суд позбавлений можливості встановити зазначену обставину.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано викладені у позові обставини, а тому позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

На підставі ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33-34, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» (08200, Київська обл., м.Ірпінь, вул. Дзержинського, 1-б, ідентифікаційний код 38273786) на користь Державного підприємства «Український державний центр радіочастот» (03179, м. Київ, проспект Перемоги, 15 км, ідентифікаційний код 01181765) 180 500,00 грн (сто вісімдесят тисяч пятсот грн.) штрафних санкцій та 2 707,50грн (дві тисячі сімсот сім грн. 50 коп.) витрати по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.С. Янюк

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 02.11.2017.