ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року Справа № 917/365/17
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоГубенко Н.М.
суддівБарицької Т.Л. Картере В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва"
на рішення від та на постанову відГосподарського суду Полтавської області 23.05.2017 Харківського апеляційного господарського суду 18.07.2017
у справі№ 917/365/17
Господарського судуПолтавської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Лайт Групп"
прозаміну продукції неналежної якості та стягнення штрафних санкцій

у судовому засіданні взяли участь представники:

- позивача Митченко Н.М.;
- відповідача повідомлений, але не з'явився;
Розпорядженням керівника апарату Вищого господарського суду України № 08.03-04/5254 від 30.10.2017 призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів у справі № 917/365/17 у зв`язку з відпусткою судді Гольцової Л.А.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 30.10.2017 у справі № 917/365/17 визначено наступний склад колегії суддів: Губенко Н.М.- головуючий (доповідач), Барицька Т.Л., Картере В.І.

ВСТАНОВИВ:

06.03.2017 Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва" звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Лайт Групп" про: - зобов'язання замінити лампи розжарювання типу ЖС 12-15+15 у кількості 1335 шт. та типу ЖС 12-25+25 у кількості 950 шт. неналежної якості на продукцію належної якості; - стягнення штрафних санкцій у сумі 22263,34 грн. (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог - т. 1 а. с. 99-101).

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 23.05.2017 у справі № 917/365/17 (суддя Тимошенко О.М.), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.07.2017 (колегія суддів у складі: Пуль О.А. - головуючий суддя, судді Крестьянінов О.О., Шевель О.В.), провадження у справі в частині зобов'язання відповідача замінити лампи розжарювання типу ЖС 12-15+15 у кількості 1335 шт. та типу ЖС 12-25+25 у кількості 950 шт. неналежної якості на продукцію належної якості та в частині стягнення 10611,54 грн. штрафу припинено. В іншій частині у позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції та постановою апеляційного господарського суду, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 23.05.2017 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 18.07.2017 у справі № 917/365/17 в частині відмови у стягненні штрафних санкцій у розмірі 11651,80 грн., та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача штрафні санкції у розмірі 11651,80 грн.

Обґрунтовуючи підстави звернення з касаційною скаргою, скаржник посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Смарт Лайт Групп" надало відзив на касаційну скаргу, в якому з нею не погоджується та просить касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Полтавської області від 23.05.2017 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 18.07.2017 у справі № 917/365/17 залишити без змін.

Усіх учасників судового процесу відповідно до статті 1114 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм судами попередніх інстанцій належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин справи, дотримання норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається із матеріалів справи, 20.04.2016 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Смарт Лайт Групп" (постачальник) укладено договір поставки № ЦЗВ-07-01616-01, згідно з умовами якого постачальник зобов'язався поставити та передати у власність, а замовник прийняти та оплатити продукцію, найменування, марка й кількість якої вказується у специфікації, яка є невід'ємною частиною договору, на умовах, що викладені у цьому договорі (пункт 1.1. договору);

Відповідно до пункту 1.2 договору найменування продукції: лампи розжарювання та газорозрядні електричці, лампи дугові (лампи електричні).

Відповідачем на виконання умов договору та рознарядки позивача поставлено позивачу продукцію на загальну суму 1791509,76 грн., у тому числі ПДВ, що підтверджується видатковими та товарно-транспортними накладними.

У подальшому продукція, зокрема, світлофорні лампи розжарювання типу ЖС 12-15+15 у кількості 6788 шт. та типу ЖС 12-25+25 у кількості 4800 шт. перенаправлена позивачем на адресу регіональної філії "Одеська залізниця".

Кінцевим вантажоодержувачем продукції (структурними підрозділами регіональної філії "Одеська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця") на виконання вимог пункту 7.1 договору та відповідно до Інструкцій від 15.06.1965 №П-6 та від 25.04.1966 №П-7 проведено вхідний контроль одержаної продукції від відповідача.

Під час проведення вхідного контролю одержаної продукції кінцевим вантажоодержувачем виявлені наступні дефекти: тіло випалу ламп розташоване не на вісі ламп і знаходяться не в фокусі, нитки розжарювання стикаються; габаритні розміри колби перевищують максимально допустимі розміри; неякісне паяння бокового виводу до цоколя лампи тощо.

При комісійному прийманні продукції, за участю представника громадськості, комісія дійшла висновку про необхідність заміни ламп розжарювання типу ЖС 12-15+15 у кількості 2879 шт. та типу ЖС 12-25+25 у кількості 1915 шт., про що складено акти, а саме: виробничим підрозділом "Дистанція сигналізації і зв'язку станції Одеса-Сортувальна" складено акт про фактичну якість та комплектність отриманої продукції від 03.11.2016 № 1; акт про фактичну якість та комплектність отриманої продукції від 04.11.2016; акт про фактичну якість та комплектність отриманої продукції від 07.12.2016 № 2; акт про фактичну якість та комплектність отриманої продукції від 09.12.2016 № 2; виробничим підрозділом "Помошнянська дистанція сигналізації і зв'язку" складено акт про фактичну якість та комплектність отриманої продукції від 25.10.2016 № 1; виробничим підрозділом "Котовська дистанція сигналізації і зв'язку" складено акт про фактичну якість та комплектність отриманої продукції від 20.10.2016; виробничим підрозділом "Роздільнянська дистанція сигналізації і зв'язку" складено акт про фактичну якість та комплектність отриманої продукції від 31.10.2016 № 1; виробничим підрозділом "Миколаївська дистанція сигналізації і зв'язку" складено акт про фактичну якість та комплектність отриманої продукції від 20.10.2016 № 1; акт про фактичну якість та комплектність отриманої продукції від 15.12.2016 № 1; виробничим підрозділом "Шевченківська дистанція сигналізації і зв'язку" складено акт про фактичну якість та комплектність отриманої продукції від 16.11.2016 № 7; акт про фактичну якість та комплектність отриманої продукції від 21.12.2016 № 8; виробничим підрозділом "Херсонська дистанція сигналізації і зв'язку" складено акт про фактичну якість та комплектність отриманої продукції від 22.12.2016 № 1.

Відповідно до п. 10.4 договору поставки № ЦЗВ-07-01616-01 від 20.04.2016 у разі поставки продукції, що не відповідає по якості вимогам даного договору, постачальник зобов'язаний за власний рахунок замінити її на продукцію належної якості, а також сплатити замовнику штраф у розмірі 20% від вартості продукції неналежної якості, крім того компенсацію всіх витрат по ввезенню та поверненню (включаючи всі податки та збори) зазначеної продукції. Збитки можуть бути стягнуті в повній сумі понад штрафні санкції.

28.02.2017 позивачем направлено на адресу відповідача претензію із вимогою провести заміну поставленої продукції неналежної якості на продукцію належної якості та сплатити штрафні санкції у сумі 22263,34 грн.

У позовній заяві позивачем зазначено, що відповідачем на час подання позовної заяви до суду проведена часткова заміна продукції неналежної якості на якісну продукцію, не заміненими залишились лампи розжарювання типу ЖС 12-15+15 у кількості 1335 шт. та лампи розжарювання типу ЖС 12-25+25 у кількості 950 шт. на загальну суму 53057,70 грн., які останній просить суд зобов'язати відповідача замінити на товар належної якості, та просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 22263,34 грн., нарахований на підставі пункту 10.4 договору поставки.

Місцевим господарським судом встановлено, з чим погодився суд апеляційної інстанції, що під час розгляду справи відповідачем замінено позивачу продукцію (лампи розжарювання типу ЖС 12-15+15 у кількості 1335 шт. та типу ЖС 12-25+25 у кількості 950 шт.) неналежної якості на продукцію належної якості, що підтверджується складеними актами про заміну постачальником товару неналежної якості (т. 1 а. с. 209, 214-215, 227-230) та експрес-накладними нової пошти (т. 1 а. с. 231-235).

Крім того, місцевий господарський суд встановив, з чим погодився суд апеляційної інстанції, що під час розгляду справи відповідач частково сплатив штраф у розмірі 10611,54 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 1872 від 14.03.2017 на суму 10611,54 грн. (т. 1 а. с. 166).

Відповідно до п. 1-1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи (п. 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Враховуючи наведене, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про наявність підстав для припинення провадження у справі в частині зобов'язання відповідача замінити лампи розжарювання типу ЖС 12-15+15 у кількості 1335 шт. та типу ЖС 12-25+25 у кількості 950 шт. неналежної якості на продукцію належної якості та в частині стягнення 10611,54 грн. штрафу.

В свою чергу, відмовляючи у позові в частині стягнення штрафу у розмірі 11651,80 грн. суди попередніх інстанцій керувалися ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч. 1 ст. 233 ГК України та п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, якими надано право суду зменшити у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва" рішення місцевого господарського суду та постанову суду апеляційної інстанції у даній справі оскаржує лише в частині зменшення розміру штрафу.

Статтями 193, 199 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК України.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

У разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір стягуваних санкцій (ч. 1 ст. 233 ГК України). Аналогічне правило міститься й в ч. 3 ст. 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Право господарського суду зменшити у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, закріплено в п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

У п. 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п. 3 ст. 83 ГПК України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про необхідність зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню з відповідача виходячи з того, що відповідач у добровільному порядку повністю замінив позивачу продукцію неналежної якості, поставивши нову партію, навіть у більшому розмірі, ніж цього вимагав позивач, та добровільно сплатив частину штрафу у розмірі 10611,54 грн.

Беручи до уваги те, що згідно із вимогами ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція на підставі вже встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, Вищий господарський суд України вважає, що суд першої інстанції, виходячи із встановлених ним обставин, обґрунтовано визнав даний випадок винятковим та правильно застосував до спірних правовідносин норми ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч. 1 ст. 233 ГК України, п. 3 ст. 83 ГПК України.

Посилання заявника касаційної скарги на те, що суди попередніх інстанцій порушили вимоги ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч. 1 ст. 233 ГК України та безпідставно звільнили відповідача від відповідальності за порушення взятих на себе зобов'язань за договором, Вищий господарський суд України відхиляє, оскільки в даному випадку суди не звільняли відповідача від відповідальності за неналежне виконання зобов'язання, а лише зменшили розмір штрафу, який підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, що відповідно до вимог чинного законодавства допускається за наявності обставин, які мають істотне значення. Такі обставини були встановлені при вирішенні спору в судах першої та апеляційної інстанції.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують правильних висновків місцевого та апеляційного господарських судів, зводяться до необхідності переоцінки встановлених судами обставин та підстав для зменшення пені, що виходить за межі перегляду справи в касаційній інстанції відповідно до ст. 1117 ГПК України.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого або постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень. Такі рішення можуть бути скасовані лише у виняткових обставинах, а не тільки з метою одержання іншого рішення у справі (вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13.04.2016 у справі № 908/4804/14).

Таким чином, рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного господарського суду у справі відповідають встановленим ними фактичним обставинам, прийняті з дотриманням норм матеріального і процесуального права та передбачені законом підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Полтавської області від 23.05.2017 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 18.07.2017 у справі № 917/365/17 залишити без змін.

Головуючий суддя Н.М. ГУБЕНКО

Судді Т.Л. БАРИЦЬКА

В.І. КАРТЕРЕ