ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"01" листопада 2017 р.Справа № 916/2304/17

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОМЕН-ДРУК»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибоконсервний завод «Дунай»

про стягнення

Суддя Оборотова О.Ю.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність від 01.09.2017р.;

від відповідача: не зявився;

СУТЬ СПОРУ: 21.09.2017р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ДОМЕН-ДРУК» звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «РИБОКОНСЕРВНИЙ ЗАВОД «ДУНАЙ» про стягнення основної заборгованості за договором поставки у розмірі - 38470,00 грн., 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання - 424,00 грн., інфляційних втрат - 1382,00 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 25.09.2017р. порушено провадження у справі №916/2304/17 та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відповідач в засідання суду не з`явився, правом на відзив в порядку ст. 59 ГПК України не скористався. Ухвали господарського суду Одеської області направлялись відповідачу за належною адресою, зазначеною в позовній заяві та безкоштовному запиті з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як зазначено у третьому абзаці п.3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011р., в разі якщо ухвалу суду було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до п. 32 Інформаційного листа ВГСУ від 29 вересня 2009 року № 01-08/350 «Про деякі питання, порушені в доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України» викладена правова позиція, згідно якої відмітка про відправку процесуального документа суду на зворотньому аркуші у лівому нижньому куті першого примірника процесуального документа є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам у справі та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначено про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання.

Відтак неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду його позову, не є підставою для скасування судового рішення прийнятого за відсутності представника сторони спору.

Враховуючи викладене, справа розглядається без участі відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

У судовому засіданні 01.11.2017р. після виходу судді з нарадчої кімнати було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

22 березня 2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДОМЕН-ДРУК» (Постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рибоконсервний завод «Дунай» (Покупець, відповідач) укладено договір поставки №22-03/16 (договір).

У відповідності до п. 1.1. договору поставки №22-03/16 від 22 березня 2016р., Постачальник зобов'язується поставити у зумовлені строки Покупцю продукцію (Товар) вказану в Специфікації та /або накладній, а Покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, прийняти та своєчасно оплатити такий Товар.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДОМЕН-ДРУК» виставило Товариству з обмеженою відповідальністю «Рибоконсервний завод «Дунай» рахунки на оплату № 120 від 10 березня 2017р. № 131 від 17 березня 2017р. № 138 від 21 березня 2017р. № 144 від 23.03.17 №155 від 04 квітня 2017р.

В подальшому, на виконання умов договору, відповідно до видаткових накладних № 150 від 11 березня 2017р., № 162 від 17 березня 2017р., № 177 від 24 березня 2017р., № 202 від 04 квітня 2017р. Постачальник поставив Покупцю Товар на суму 81 080,00грн.

Відповідно до п. 2.4. Договору поставки №22-03/16 від 22 березня 2016р. Сторони погодились, що оплата продукції здійснюється на підставі рахунків-фактур виставлених Постачальником наступним чином:

- оплата першої партії Товару здійснюється на умовах 100% передоплати

- оплата наступних партій Товару проводиться на умовах відтермінування платежу - 21 календарний день з дати відвантаження товару.

Згідно платіжних доручень № 251 від 10.03.2017р. на суму 30 000 грн., № 247 від 10.03.2017р. на суму 8 610 грн. та № 273 від 22.03.2017р. на суму 4 000 грн. Покупець частково розрахувався з Постачальником на суму 42 610,00 грн.

Позивач 23.08.2017р. відправив на адресу відповідача лист-вимогу від 11.08.2017 р. про необхідність виконання умов договору, однак, як зазначає позивач жодної відповіді не отримано.

Враховуючи викладені обставини, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДОМЕН-ДРУК» звернулось до господарського суду Одеської області з відповідним позовом, з метою захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача у судових засіданнях, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

У відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини (п.1. ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України.).

Відповідно до ст. 12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Особа може відмовитися від свого майнового права. Відмова від права власності на транспортні засоби, тварин, нерухомі речі здійснюється у порядку, встановленому актами цивільного законодавства. Особа може за відплатним або безвідплатним договором передати своє майнове право іншій особі, крім випадків, встановлених законом. Якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 ЦК України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Статтею 626 ЦК України передбачено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (п. 1. ст. 627 ЦК України)

Відповідно до п. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що на виконання умов договору, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДОМЕН-ДРУК» передало Товариству з обмеженою відповідальністю «РИБОКОНСЕРВНИЙ ЗАВОД «ДУНАЙ» Товар на суму 81 080,00грн., що підтверджується належними та допустимим доказами, а саме: видатковими накладними, які підписані представниками обох сторін та скріплені печатками підприємств: № 150 від 11 березня 2017р. на суму 33 880 грн., № 162 від 17 березня 2017р. на суму 6 380 грн., № 177 від 24 березня 2017р. на суму 30 700 грн., № 202 від 04 квітня 2017р. на суму 10 120,00 грн. та товарно-транспортними накладними: за номером 2286 від 17.03.2017р., та за номером 6598 від 04.04.2017р.

Суд звертає увагу, що партія товару відповідачем була отримана без будь-яких зауважень щодо кількості чи якості.

В свою чергу, Товариство з обмеженою відповідальністю «РИБОКОНСЕРВНИЙ ЗАВОД «ДУНАЙ» сплатило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОМЕН-ДРУК» лише 42610,00грн., що підтверджується платіжними дорученнями та банківською випискою по рахунку позивача.

Інших доказів оплати по договору сторонами не надано.

Отже, суд прийшов до висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю «РИБОКОНСЕРВНИЙ ЗАВОД «ДУНАЙ» порушило договірні зобовязання взяті на себе відповідно до умов договору у звязку з чим, за останнім рахується заборгованість з основного боргу у розмірі 38470,00 грн.

Частинами 1, 2 ст. 509 ЦК України визначено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Засадами чинного Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 2.4. Договору поставки №22-03/16 від 22 березня 2016р. оплата продукції здійснюється на підставі рахунків фактур виставлених Постачальником наступним чином:

- оплата першої партії Товару здійснюється на умовах 100% передоплати

- оплата наступних партій Товару проводиться на умовах відтермінування платежу - 21 календарний день з дати відвантаження товару.

Враховуючи відтермінування платежу, по рахунку №138, що є підставою оплати товару визначеному в накладній №177 від 24.03.2017р. граничним строком оплати є 14.04.2017р. а тому за розрахунком господарського суду Одеської області 3% річних за період з 15.04.2017р. по 04.09.2017р. на заборгованість у сумі 26700,00грн по даній накладній становить 313,82грн. Інфляційні втрати по даній накладній становлять 1082,63грн.

По видатковій накладній №202 від на суму 10120,00грн. від 04.04.2017р. граничним строком оплати є 25.04.2017р. а тому за розрахунком господарського суду Одеської області 3% річних за період з 26.04.2017р. по 04.09.2017р. на заборгованість у сумі 10120,00грн по даній накладній становить 109,80грн. Інфляційні втрати по даній накладній 316,42грн.

Враховуючи, що позивачем заявлено до стягнення 1382,00грн. інфляційних нарахувань, дана сума є меншою ніж за розрахунком господарського суду Одеської області, а тому суд не може вийти за межі позовних вимог, у звязку з чим до стягнення підлягає сума в редакції позивача.

Що стосується розрахунку 3%, у звязку з допущенням позивачем незначних арифметичних помилок, до стягнення підлягає сума 423,62 грн. в редакції господарського суду Одеської області.

Інші наявні у матеріалах справи докази та пояснення представників позивача вищевикладених висновків суду не спростовують.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК України).

Таким чином, з огляду на часткову доведеність та обґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОМЕН-ДРУК», вони підлягають частковому задоволенню.

Згідно ст.49 ГПК України з відповідача стягується на користь позивача 1599,98грн. судового збору, сплаченого останнім за розгляд даного позову пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 50, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РИБОКОНСЕРВНИЙ ЗАВОД «ДУНАЙ» (вул.Портова,4-А, Ізмаїл, Одеська область, 68600 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОМЕН-ДРУК» (вул.Привокзальна,8, Новояворівськ, Яворівський район, Львівська область, 81054 ) суму основного боргу у розмірі 38470,00 грн., 3% річних 423,62 грн., інфляційні втрати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення 1382,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1599,98 грн.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 06.11.2017р.

Суддя О.Ю. Оборотова