ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.11.2017 Справа №905/1941/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк", м.Київ, ,

до відповідача, Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Маріуполь Донецької області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

про стягнення 210028,21 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: Житній О.О. - за довіреністю;

від відповідача: не з'явився, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк", м.Київ, звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою №103/320 від 10.08.2017р. до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Маріуполь Донецької області, про стягнення суми заборгованості за кредитним договором №BL10869 - 210028,21грн.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/1941/17 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 21.08.2017р. даний позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №905/1941/17.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на укладання кредитного договору №BL10869 від 27.11.2009р. із відповідачем зі змінами та доповненнями до нього, невиконання останнім за ним своїх зобов'язань, внаслідок чого утворилась заборгованість та виникли підстави для стягнення процентів.

На підтвердження викладених обставин позивачем надано розрахунок суми позовних вимог; банківські виписки з 27.11.2009р. по 04.11.2016р.; вимоги №3319/87ГО від 06.09.2016р., №3319/93ГО від 06.09.2016р. із конвертами до них, а також у копіях: кредитний договір №BL10869 від 27.11.2009р. із додатками №1 «Заява на видачу траншу», №2 від 27.11.2009р., додатковими угодами №1 від 27.10.2010р., №2 від 25.10.2011р., №3 від 21.09.2012р., №4 від 26.09.2013р., №5 від 30.09.2014р. із додатками №1 від 30.09.2014р. «Графік погашення», №2 від 30.09.2014р. до неї, №6 від 25.06.2015р. із додатком №1 від 25.06.2015р. «Графік погашення» до неї, №7 від 25.06.2015р. із додатком №1 від 25.06.2015р. до неї; договір іпотеки №4861 від 27.11.2009р. із договорами про внесення змін та доповнень №б/н від 27.10.2010р., №2 від 25.10.2011р., №3 від 21.09.2012р., №4 від 26.09.2013р., №5 від 30.09.2014р. до нього; технічний паспорт на громадський будинок №24286 від 10.08.2006р.; договір купівлі-продажу №842 від 25.02.2009р., листи управління міського майна Маріупольської міської ради №08-4/2138 від 25.11.2009р., №02-4/428 від 30.03.2007р., витяг з Державного реєстру правочинів №7053246 від 25.02.2009р., витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави №25479009 від 27.11.2009р., витяг з Державного реєстру іпотек №25478986 від 27.11.2009р., витяги з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №25478964 від 27.11.2009р., №29002805 від 27.10.2010р., витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №25482742 від 27.11.2009р., витяг про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек №25482906 від 27.11.2009р., витяги з реєстру прав власності на нерухоме майно №24498468 від 18.11.2009р., №24476439 від 17.11.2009р., витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки №10042837 від 26.09.2013р., №27469872 від 30.09.2014р., заява ОСОБА_1 №б/н від 25.06.2015р., меморіальні ордери, документи, що підтверджують правовий статус відповідача.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст.15, 16, 525, 533, 549, 625, 629, 1046-1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, ст.ст.3, 99, 109, 119 Цивільного процесуального кодексу України.

19.10.2017р. представником позивача через канцелярію господарського суду Донецької області подано лист - пояснення №103/388 від 29.09.2017р., за змістом якого визначено суму боргу у розмірі 188773,64 грн., що складається з 156319,49 грн. заборгованості по сумі кредиту, в тому числі простроченої заборгованості - 37858,40 грн., 32454,15 грн. - відсотків, 0,00 - підвищених відсотків/пені.

До означеного листа - пояснення додано документи, наведені у переліку.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 19.10.2017р. продовжено строк розгляду спору по справі №905/1941/17 на 15 днів по 03.11.2017р. в порядку ст.69 Господарського процесуального кодексу України, за наявності відповідного клопотання позивача.

Представник позивача у судовому засіданні 02.11.2017р. підтримав позовні вимоги у повному обсязі, надав пояснення щодо відображених у банківських виписках операціях.

Представник відповідача у судове засідання 02.11.2017р. не з'явився, витребувані судом документи не надав.

Як зазначено в п.3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.11р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч.1 ст.77 ГПК України. При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Так, враховуючи суть спору, загальну тривалість розгляду справи, а також належне забезпечення з боку суду можливості відповідача для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом зв'язку) відповідних доказів до суду, з огляду на таке суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та існуючою можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у цьому судовому засіданні, відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідив матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, щодо такого.

Відповідно до ст.ст.4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно ст.ст.33-34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона з допомогою належних та допустимих доказів повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому, згідно із ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судовими доказами, за визначенням ст.ст.32-36 Господарського процесуального кодексу України, слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного рішення справи.

З огляду на приписи п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України саме на позивача покладається обов'язок довести за допомогою належних у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказів наявності підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства , але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

27.11.2009р. між Публічним акціонерним товариством "Універсал Банк" (Банк) та суб'єктом підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (Позичальник) укладено кредитний договір №BL10869, відповідно до п.1.1 договору (у редакції додаткової угоди №3 від 21.09.2012р. до нього) банк встановлює позичальнику ліміт кредитної лінії в межах суми 200000,00 грн., а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти надані в межах ліміту кредитної лінії та сплатити банку плату за користування кредитною лінією в порядку та на умовах, зазначених у цьому договорі. Сторони домовилися, що банк надає кредит у формі кредитної лінії, ліміт якої встановлюється у розмірі, зазначеному у цьому пункті договору, а позичальник має поновлювальне право на отримання кредитних коштів (траншів), в межах вище вказаного ліміту кредитної лінії та протягом строку кредитування, визначених цим договором.

За своєю правовою природою договір №BL10869 від 27.11.2009р. є кредитним договором, згідно якого, за приписами ст.1054 Цивільного Кодексу України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до п.1.2 договору строк дії ліміту кредитної лінії за цим договором складає - 12 календарних місяців з дати підписання цього договору, при цьому: день встановлення ліміту кредитної лінії - 27.11.2009р., Позичальник зобов'язаний повернути всю суму кредиту, наданого в межах такого ліміту кредитної лінії, не пізніше 30.09.2014р., якщо інший термін повернення суми кредиту та сплати інших грошових зобов'язань позичальника не встановлюється згідно умов цього договору та/або відповідних додаткових угод до нього (у редакції додаткової угоди №4 від 26.09.2013р. до договору).

Згідно п.1.5.1 договору за користування кредитними коштами, наданими за цим договором, позичальник зобов'язується сплачувати проценти в порядку та на умовах, визначених цим договором. За користування кредитними коштами (всією сумою або частиною) без порушення встановлених цим договором (в т.ч. графіком погашення платежів) строку/термінів погашення кредиту/його частини, встановлюється процентна ставка (звичайна процентна ставка), розмір якої визначається у процентах річних за наступною формулою: «Звичайна процентна ставка» = «Депозитна ставка» плюс 6,5 річних.

Пункт 1.5.1 договору змінювався додатковими угодами №1 від 27.10.2010р., №2 від 25.10.2011р., №3 від 21.09.2012р., №4 від 26.09.2013р. до договору.

В п.1.5.3 договору (у редакції додаткової угоди №3 від 21.09.2012р. до нього) зазначено, що нарахування процентів здійснюється щоденно за методом нарахування процентів «факт/360». Проценти нараховуються за фактичну кількість днів користування позичальником кредитними коштами, виходячи з фактичної кількості днів у місяці й 360 днів у році.

Сплата процентів здійснюється щомісяця, кожного другого робочого місяця, що слідує за місяцем користування позичальником кредитними коштами (п.1.5.4 договору у редакції додаткової угоди №3 від 21.09.2012р. до нього).

За умов п.3.4.2 договору (у редакції додаткової угоди №3 від 21.09.2012р. до нього) позичальник зобов'язався у строк, визначений цим договором, виконати свої зобов'язання по своєчасному погашенню заборгованості позичальника перед банком, а також сплачувати плату за користування кредитною лінією на користь банку відповідно до умов цього договору.

За змістом п.5.1 договору (у редакції додаткової угоди №3 від 21.09.2012р. до нього) сторони погодили, що відповідно до чинного законодавства України (зокрема, статей 525 та 611 Цивільного кодексу України), у випадку настання будь-якої із нижчевказаних обставин та направлення банком позичальнику відповідного повідомлення/вимоги вважається, що настав новий термін/строк виконання основного зобов'язання (всіх грошових зобов'язань) позичальника за цим договором з дня відправлення банком відповідної повідомлення/вимоги позичальнику, якщо інший новий термін/строк виконання основного зобов'язання позичальника не передбачений в такому повідомленні/вимозі банка. При цьому вважається, що строк виконання основного зобов'язання (всіх грошових зобов'язань) позичальника за цим договором закінчився в день відправлення банком відповідного повідомлення/вимоги позичальнику або в інший новий термін/строк, якщо він зазначений у такому повідомленні/вимозі банка. Обставинами, настання яких (або будь-якої з них) є істотним порушенням умов договору та/або є підставою для встановлення нового терміну/строку виконання основного зобов'язання (всіх грошових зобов'язань) позичальника за цим договором, сторони вважають, зокрема, прострочення сплати чергового щомісячного платежу та/або інших грошових зобов'язань позичальника за договором (зокрема, але не виключно, щодо оплати кредиту (його частини) та/або процентів за користування кредитом тощо).

Строк дії даного договору встановлюється з дня укладання цього договору (підписання обома сторонами) до повного погашення суми грошових зобов'язань позичальника за цим договором (п.6.16 договору).

У п.16 додаткової угоди №6 від 25.06.2015р. до договору сторони погодили, що кінцевий термін погашення - 01.10.2019р.

При цьому, у додатку №1 до додаткової угоди №6 від 25.06.2015р. до договору сторонами погоджено графік погашення, згідно якого сума платежу за поточною заборгованістю: за червень, вересень, листопад 2015р. становить 1972,36 грн. щомісячно, за липень, серпень, жовтень 2015р. - 2038,10 грн. щомісячно, грудень 2016р.-серпень 2019р. - 6025,62 грн. щомісячно, а у вересні 2019р. - 6025,90 грн., а також визначено порядок та суми сплати процентів за договором.

Факт видачі кредиту позивачем підтверджується наявними у справі документами (меморіальні ордери та банківські виписки).

У зв'язку з невиконанням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, позивач 08.09.2016р. направив на адресу відповідача вимоги №3319/87ГО від 06.09.2016р., №3319/93ГО від 06.09.2016р., в яких вимагав негайну сплату простроченої заборгованості за кредитним договором та проценти, нараховані за користування кредитними коштами та зазначив, що у випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на тридцять перший день з моменту отримання цієї вимоги. Докази направлення вимоги наявні в матеріалах справи.

Строк повернення всієї заборгованості за кредитом на момент подачі позову є таким, що настав.

Частиною 1 ст.1048 Цивільного кодексу України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч.3 ст.1049 Цивільного кодексу України).

Статтею 1050 Цивільного кодексу України встановлені наслідки порушення договору, зокрема, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Оскільки факт порушення позичальником зобов'язань за кредитним договором щодо сплати чергової частини кредиту підтверджується матеріалами справи, з урахуванням ст.1050 Цивільного кодексу України, а також враховуючи умови кредитного договору та сплив строку виконання спірних зобов'язань, суд вважає правомірними вимоги позивача щодо стягнення суми заборгованості за нарахованими відсотками.

Як свідчить доданий до позовної заяви розрахунок, заборгованість за тілом кредиту та відсотками визначено за станом на 04.11.2016р. у сумі 180316,53 грн. - заборгованість по сумі кредиту, у тому числі прострочена заборгованість по сумі кредиту у розмірі 28275,07грн., та відсотки у сумі 29711,68 грн.

Як свідчать письмові пояснення позивача №103/388 від 29.09.2017р., взяті на себе зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів у строки, що передбачені умовами укладеного договору відповідач належним чином не виконав. Розмір заборгованості перед позивачем за кредитним договором, станом на 07.09.2017р. становить: 156319,49 грн. грошова сума наданого кредиту, в тому числі прострочена заборгованість - 37858,40 грн.

З поданого до них розрахунку за період з 01.11.2016р. по 31.07.2017р. було зараховано у якості погашення кредиту у розмірі 21382,17 грн.

Ця сума була заявлена позивачем до стягнення, однак, оскільки її сплачено до подачі позову, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Судові витрати в цій частині, згідно ст.49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають віднесенню на позивача.

Крім того, після порушення провадження по даній справі відповідачем 23.08.2017р. погашено суму боргу за тілом кредиту у сумі 2614,87 грн., припинивши у такий спосіб існування предмету спору щодо стягнення заборгованості за наданий кредит у цій частині.

Відтак, оскільки погашення заборгованості у розмірі 2614,87 грн. відбулося після звернення із розглядуваним позовом до суду, таке усунення існування предмету спору у зв'язку із його врегулюванням сторонами зумовлює припинення провадження у справі відповідно до п.1-1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України в частині стягнення суми основного боргу.

Дане кореспондується з приписами п.п.4.4 пункту 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", за змістом яких господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

При цьому, враховуючи, що на момент звернення позивача із розглядуваним позовом (16.08.2016р. дата відправлення означена на адресному листі №72221149) оплата вищенаведеного боргу не була здійснена, враховуючи підстави припинення провадження по справі, в порядку, передбаченому ст.80 Господарського процесуального кодексу України, наявність винних дій на день подання позову та порушення права і охоронюваного законом інтересу позивача, судові витрати у цій частині, згідно ст.49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

В частині нарахованих відсотків за користування кредитом, беручи до уваги період, за який їх заявлено, а саме станом на 04.11.2016р. у сумі 29711,68 грн., слідує таке.

Актуалізований розрахунок за станом на 07.09.2017р. свідчить про внесення відповідачем сум в рахунок погашення нарахованих відсотків, що за станом на 31.07.2017р. погашено у розмірі 22117,83 грн.

Також, з розрахунку за станом на 07.09.2017р. вбачається внесення 23.08.2017р. суми, з якої погашено 1985,13 грн.

Відтак, з огляду на встановлену фактичну черговість погашення процентів за користування кредитом, як то за календарною послідовністю, проценти нараховані станом на 04.11.2016р. у сумі 22117,83грн. сплачено до подання позову.

Проте, ця сума була заявлена позивачем до стягнення, однак, оскільки її сплачено до подачі позову, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Судові витрати в цій частині, згідно ст.49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають віднесенню на позивача.

Віднесенням у погашення відсотків суми у розмірі 1 985,13грн. припинено у такий спосіб існування предмету спору щодо стягнення спірної заборгованості за нараховані проценти у цій частині.

Відтак, оскільки погашення процентів у розмірі 1985,13 грн. відбулося після звернення із розглядуваним позовом до суду, таке усунення існування предмету спору у зв'язку із його врегулюванням сторонами зумовлює припинення провадження у справі відповідно до п.1-1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України в частині стягнення суми основного боргу.

Дане кореспондується з приписами п.п.4.4 пункту 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", за змістом яких господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

При цьому, враховуючи, що на момент звернення позивача із розглядуваним позовом (16.08.2016р. дата відправлення означена на адресному листі №72221149) оплата вищенаведеного боргу не була здійснена, враховуючи підстави припинення провадження по справі, в порядку, передбаченому ст.80 Господарського процесуального кодексу України, наявність винних дій на день подання позову та порушення права і охоронюваного законом інтересу позивача, судові витрати у цій частині, згідно ст.49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Отже, станом на 07.09.2017р. наявною є заборгованість позичальника по поверненню кредитних коштів у розмірі 156319,49 грн.; проценти за станом на 04.11.2016р. у сумі 5608,72 грн.

Відповідачем до прийняття судового рішення не надано доказів погашення заборгованості за кредитним договором, в результаті чого господарський суд робить висновок, що сплату цих сум заборгованості не здійснено до теперішнього часу.

На підставі зазначеного, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк", м.Київ, до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Маріуполь Донецької області, за відсутності заяви про зменшення розмірі позовних вимог та збільшення періоду нарахування процентів за користування кредитом, вимоги є обґрунтованими та доведеними в частині стягнення заборгованості по сумі кредиту у розмірі 156319,49грн.; 5608,72 грн. - відсотки.

Судовий збір відповідно ст.49 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.1, 4-2, 4-3, 22, 32 - 38, 43, 47, 49, 75, 77, п.1-1 ст.80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк", м.Київ, до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Маріуполь Донецької області, про стягнення суми заборгованості за кредитним договором №BL10869 - 210028,21грн., задовольнити частково.

2. Припинити провадження по справі №905/1941/17 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк", м.Київ, до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Маріуполь Донецької області, в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 2614,87 грн. та відсотків у розмірі 1985,13 грн.

3. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1, банківські реквізити не зазначено) на користь Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" (04114, м.Київ, вул.Автозаводська, буд.54/19, , банківські реквізити не зазначено) 156319,49грн. заборгованості по сумі кредиту, 5 608,72 грн. - відсотків, а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 2 497,92 грн.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. В судовому засіданні 02.11.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

7. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його оголошення. Зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.ст.84, 85 Господарського процесуального кодексу України.

8. Повний текст рішення складено та підписано 07.11.2017р.

Суддя О.В. Кротінова