ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2017 р.Справа № 910/4634/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Принцевська Н.М.

секретар судового засідання: Полінецька В.С.

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_1 (довіреність № б/н від 25.10.2017)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕСУРС ТРЕЙДІНГ УКРАЇНА"

на рішення господарського суду Одеської області від „26 червня 2017 року

по справі № 910/4634/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕСУРС ТРЕЙДІНГ УКРАЇНА"

до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства "Комерційний банк "ІНВЕСТБАНК" в особі, якою є Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 акціонерного товариства Комерційного банку "Інвестбанк"

про стягнення 253317,04 грн., -

В С Т А Н О В И В :

23.03.2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "РЕСУРС ТРЕЙДІНГ УКРАЇНА" (далі по тексту позивач) звернулась до господарського суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 акціонерного товариства "Комерційний банк "ІНВЕСТБАНК" в особі, якою є Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 акціонерного товариства Комерційного банку "Інвестбанк" (далі по тексту відповідач) про стягнення заборгованості за Договором оренди майна № 12/ 15-Ін від 21.12.2015 року у сумі 253 317,04 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва, позовну заяву ОСОБА_2 акціонерного товариства "Комерційний банк "ІНВЕСТБАНК" в особі, якою є Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 акціонерного товариства Комерційного банку "Інвестбанк" передано за підсудністю до господарського суду Одеської області.

12.04.2017 року ухвалою господарського суду Одеської області порушено провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду.

31.05.2017 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕСУРС ТРЕЙДІНГ УКРАЇНА" в порядку ст.22 ГПК України надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просив стягнути з відповідача заборгованість у сумі 381 428,57 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем умов Договору в частині повної та своєчасної оплати за орендоване приміщення за березень 2017 року, в тому числі заборгованості з компенсації витрат зі сплати вартості комунальних послуг та пені за несвоєчасне виконання зобовязань.

Рішенням господарського суду Одеської області від 26.06.2017 року у справі № 910/4634/17 (суддя Никифорчук М.І.) у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Такий висновок суду мотивований посиланням на положення ч.5 ст.36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та зазначено, що в даному випадку у спірних правовідносинах позивач виступає кредитором, а відповідач боржником та звернення до відповідача з вимогою стягнення заборгованості у період запровадження банком тимчасової адміністрації, обмежується саме зазначеною вище нормою права.

Не погоджуючись із вказаним рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "РЕСУРС ТРЕЙДІНГ УКРАЇНА" звернулось через місцевий господарський суд до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Скаржник в своїх доводах та запереченнях посилається на те, що суд повно та всебічно не перевірив всі обставини справи, не дав належну правову оцінку доказам, порушив та невірно застосував норми чинного законодавства, у звязку з чим виніс незаконне і необґрунтоване рішення, яке не відповідає обставинам справи і вимогам закону.

За твердженням апелянта, місцевим господарським судом не прийнята до уваги та не надана оцінка поданій позивачем в порядку ст.22 ГПК України заява про збільшення позовних вимог від 30.05.2017 року.

Також скаржник зазначає, що судом першої інстанції не надана належна правова оцінка щодо наявного факту односторонньої відмови відповідача від виконання зобовязання за Договором оренди.

Позивач в судові засідання не зявлявся, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про що свідчать відповідні поштові повідомлення . В свою чергу, від позивача 01.11.2017 року надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника, яке колегією суддів задоволено.

В судовому засіданні 02.11.2017 року представником відповідача було заявлено клопотання про залучення відзиву на апеляційну скаргу, відповідно до якого просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення без змін. Зазначений відзив колегією суддів залучено до матеріалів справи.

Розглянувши та перевіривши матеріали справи і апеляційну скаргу, відзив на неї, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника відповідача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до наступного.

Відповідно до приписів ст.101 ГПК України, апеляційна інстанція не звязана доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, а згідно до приписів ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна належними і допустимим доказами довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджено в ході апеляційного провадження, 21 грудня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Ресурс Трейдінг Україна (Орендодавець) та ОСОБА_2 акціонерним товариством Комерційний банк ІНВЕСТБАНК (Орендар) було укладено Договір оренди майна за №12/15-Ін.

Предметом договору є строкове платне користування наступного майна: нежилих приміщень загальною площею 683,1 кв. м., які розташовані за адресою: м.Київ, вул. Струтинського Сергія (Болсунівська), буд. 8. та належить Орендодавцю на праві власності, згідно договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріально округу ОСОБА_3, 03 вересня 2014 року за реєстровим № 537; рухомого майна, а саме технічного і офісного обладнання та меблів згідно Додатку 1 до Договору

Фактично передача приміщення було здійснено 30 грудня 2015 року, про що свідчить Акт прийому-передачі, підписаним обома Сторонами.

Таким чином, Позивач свій обов'язок, передбачений пунктом 2.2, 3.1 Договору виконав.

Згідно з п.п. 8.1, 8.2 Договору Договір набув чинності з моменту підписання строком до 31 грудня 2016 року, з можливістю пролонгації строку дії, за письмовою угодою Сторін.

Відповідно до зазначених положень договору, 15 серпня 2016 року Сторонами було укладено Додаткову угоду до Договору оренди майна №12/15-Ін від 21.12.2015 року, на підставі якої строк Договору оренди майна №12/15-Ін від 21.12.2015 року було подовжено до 31 грудин 2017 року.

Таким чином, Договір оренди майна №12/15-Ін від 21.12.2015 року є чинним та не розірваний в судовому порядку.

Згідно п. 4.1 Договору, з 01 вересня 2016 року, нарахування плати за користування обєктом оренди здійснюється щомісяця за повний календарний місяць у сумі 200 000,00 гривень у тому числі ПДВ 33 333,33 гривень. Окрім того, п. 4.2.2. обумовлено передплату орендної плати.

Орендарем, на виконання пунктів 4.1, 4.2.2 Договору сплачено за користування обєктом оренди по строку до 28 лютого 2017 року (включно).

16.02.2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю Ресурс Трейдінг Україна звернулось до ОСОБА_2 акціонерного товариства Комерційний банк ІНВЕСТБАНК з листом, зі змісту якого вбачається, що на пропозицію від 16.01.2017 року дострокового розірвання Договору оренди, датою дострокового припинення договору є 16.03.2017 року. Також у листі зазначено, що рахунок за лютий 2017 року, згідно п.4.4 Договору буде виставлений датою 28.02.2017 року та розмір орендної плати за березень буде розрахований згідно п.4.10 Договору, виставлений датою 28.02.2017 року. (а.с.24).

16.02.2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю Ресурс Трейдінг Україна звернулось до Уповноваженій особі ФГВ ФО на ліквідацію ПАТ КБ «Інвестбанк» ОСОБА_4 з вимогою про стягнення заборгованості за орендну плату у загальній сумі 65 494,37 грн. з урахуванням нарахованої пені, а саме по рахунку № 194 від 31.12.2016 року у сумі 18 383,92 грн., рахунок № 199 від 31.12.2016 10 353,14 грн., рахунок № 6 від 31.01.2017 року у сумі 22 241,22 грн.

Дана вимога була отримана представником за довіреністю ПАТ КБ «Інвестбанк» 06.02.2017 року, про що є відповідне поштове повідомлення (а.с.89)

Будь яких відповідей на вимоги позивача від відповідача не надходило, що і змусило останнього звернутися до суду з відповідним позовом.

Судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕСУРС ТРЕЙДІНГ УКРАЇНА" та вважає, що його доводи, заперечення і вимоги, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Положення ст.ст. 173, 193, 198, 199 Господарського кодексу України визначають, що господарськими зобов'язаннями, включаючи виконання грошових зобов'язань, визначаються зобов'язання, що виникають між суб'єктами господарювання та іншими учасниками відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, які можуть виникати безпосередньо із закону, іншого нормативно-правового акту, що регулює господарську діяльність договору. При цьому, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, у встановлений строк, відповідно до закону, інших правових актів, статуту, Цивільного кодексу України. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами, договорами, статутними та уставними документами. Зобов'язана сторона має право відмовитися від виконання зобов'язання в разі неналежного виконання другою стороною обов'язків, що є необхідною умовою виконання.

Відповідно до ст.ст. 509, 510, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язанням з правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Загальними умовами зобов'язання є те, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, статуту товариства, Закону України „Про господарські товариства, інших законодавчих актів.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. (статті 525, 625 Цивільного кодексу України).

Статтею 283 Господарського кодексу України встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (пункти 1-2, 6).

Підставою заявленого позову визначено невиконання відповідачем договірних зобов'язань за укладеним договором оренди в частині не звільнення орендованого торгового місця після припинення дії Договору оренди , з чим пов'язується обов'язок орендаря сплатити вартість неустойки у розмірі подвійної плати за користування об'єктом оренди у відповідності із ст. 785 ЦК України.

Договір оренди майна від 21.12.2015 року є відповідно до п.3.3.14 достроково припинений 16.03.2017 року.

Передача приміщення за Договором оренди була здійснена 30.12.2015 року, що підтверджується підписаним обома сторонами Актом прийому-передачі, у звязку з чим ТОВ "РЕСУРС ТРЕЙДІНГ УКРАЇНА" обовязок передбачений п.2.2, 3.1 Договору виконав належним чином.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, Орендарем, на виконання пунктів 4.1, 4.2.2 Договору сплачено за користування обєктом оренди по строку до 28 лютого 2017 року (включно).

Згідно п. 4.4 Договору Орендар крім орендної плати, повинен компенсувати витрати Орендодавця зі сплати вартості комунальних та інших послуг, якими він користується, а саме використаної електроенергії, водопостачання та водовідведення та теплопостачання, вартість утримання прилеглої території.

Згідно п 4.5 Договору оренди, усі витрати, належні до сплати згідно з пунктом 4.4. підлягають сплаті Орендарем протягом пяти календарних днів з моменту отримання ним Відповідних рахунків Орендодавця.

За ПАТ КБ Інвестбанк наявна прострочена заборгованість за спожиті комунальні послуги за період грудень 2016 року - березень 2017 року згідно виставлених рахунків у сумі 98 638,87 грн.

Таким чином у Орендаря виникла заборгованість у сумі 253 317.04 грн., яка складається із заборгованості по орендній платі у сумі 103 225,81 грн. заборгованості з компенсації витрат зі сплати вартості комунальних та інших послуг у сумі 98 638,87 гривень та пені за несвоєчасне виконання зобовязань за Договором у розмірі 51 452,36 грн.

Між тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до Закону України "Про Національний банк України" Національний банк України є центральним банком України, особливим державним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження та принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України. Основною функцією Національного банку є забезпечення стабільності грошової одиниці України. При виконанні своєї основної функції НБУ має виходити із пріоритетності досягнення та підтримки цінової стабільності в державі, сприяє фінансової стабільності банківської системи за умови, що це не перешкоджає досягненню цілі. НБУ здійснює функції банківського регулювання і нагляду на індивідуальній та консолідованій основі за діяльністю банків та банківських груп в межах та порядку, передбачених законодавством України, здійснює постійний нагляд за дотриманням банками, їх підрозділами, афілійованими та спорідненими особами банків на території України та за кордоном, банківськими групами, представництвами та філіями іноземних банків в Україні, а також іншими юридичними та фізичними особами банківського законодавства, нормативно правових актів НБУ і економічних нормативів.

Згідно з ст. 66, ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74, ч. 1 ст. 76 Закону України "Про банки і банківську діяльність", державне регулювання діяльності банків здійснюється Національним банком України у формі адміністративного регулювання: реєстрація банків і ліцензування їх діяльності; встановлення вимог та обмежень щодо діяльності банків; застосування санкцій адміністративного чи фінансового характеру; нагляд за діяльністю банків; надання рекомендацій щодо діяльності банків та індикативне регулювання: встановлення обов'язкових економічних нормативів; визначення норм обов'язкових резервів для банків; встановлення норм відрахувань до резервів на покриття ризиків від активних банківських операцій; визначення процентної політики; рефінансування банків; кореспондентських відносин; управління золотовалютними резервами, включаючи валютні інвестиції; операції з цінними паперами на відкритому ринку; імпорту та експорту капіталу. У разі порушення банками банківського законодавства, нормативно-правових актів Національного банку України, його вимог, встановлених відповідно до статті 66 цього Закону, або здійснення ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, застосування іноземними державами або міждержавними об'єднаннями або міжнародними організаціями санкцій до банків чи власників істотної участі у банках, що становлять загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку та/або стабільності банківської системи, Національний банк України адекватно вчиненому порушенню або рівню такої загрози має право застосувати заходи впливу, до яких належать: письмове застереження; скликання загальних зборів учасників, ради банку, правління банку; укладення письмової угоди з банком, за якою банк чи визначена угодою особа зобов'язується вжити заходів для усунення порушень, поліпшення фінансового стану банку, підвищення ефективності функціонування та/або адекватності системи управління ризиками тощо; зупинення виплати дивідендів чи розподілу капіталу в будь-якій іншій формі; встановлення для банку підвищених економічних нормативів; підвищення резервів на покриття можливих збитків за кредитами та іншими активами; обмеження, зупинення чи припинення здійснення окремих видів здійснюваних банком операцій, у тому числі операцій із пов'язаними з банком особами; заборона надавати бланкові кредити; накладення штрафів, а також, віднесення банку до категорії проблемного або неплатоспроможного; відкликання банківської ліцензії та ліквідація банку.

Рішення Національного банку України від 15.12.2016 р. № 490-рш/БТ Публічне акціонерне товариство „Комерційний банк ІНВЕСТБАНК віднесений до категорії неплатоспроможних.

15.12.2016 року рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 2856 на підставі рішення НБУ розпочато процедуру виведення з ринку ОСОБА_2 акціонерного товариства „Комерційний банк ІНВЕСТБАНК, призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації тимчасової адміністрації ОСОБА_4.

12.01.2017 року рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 86 на підставі рішення НБУ від 11.01.2017 № 17-рщ „Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ОСОБА_2 акціонерного товариства „Комерційний банк ІНВЕСТБАНК запроваджено процедуру ліквідації ПАТ „КБ ІНВЕСТБАНК строком на два роки з 13.01.2017 по 12.01.2019 включно.

Призначено Уповноваженою особою Фонду та делеговано повноваження ліквідатора ПАТ „КБ ІНВЕСТБАНК ОСОБА_4 строком на два роки з 13.01.2017 по 12.01.2019 включно.

Після прийняття рішення про введення в банку тимчасової адміністрації його діяльність регулюється спеціальним Законом України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб від 23.02.2012 р. № 4452-VI (із змінами).

Пункт 8 Розділу X Прикінцевих та перехідних положень цього Закону встановлює, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

У п. 16 ст. 2 вказаного закону визначено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частинами 1-3 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності уповноваженій особі Фонду і діють у визначених нею межах та порядку. Правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду, є нікчемними.

Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку), нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

Враховуючи вищевикладене, як вірно встановлено місцевим господарським судом, в даних правовідносинах позивач виступає кредитором, а відповідач - боржником і, оскільки позивач звернувся до відповідача з вимогою оплати коштів за договором оренди у період запровадження у банку тимчасової адміністрації, виконання зазначеної операції банком обмежувалося положеннями п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (Закон N 4452-VI) (в редакції чинній на час виникнення спору).

Частиною 4 ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від продажу майна (активів) банку після повного задоволення вимог попередньої черги. У разі якщо обсяг коштів, одержаних від продажу майна (активів), недостатній для повного задоволення всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно до суми вимог, що належать кожному кредитору однієї черги.

Відповідно до ч. 5 ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд або уповноважена особа Фонду у разі недостатності майна банку звертається до пов'язаної з банком особи, дії або бездіяльність якої призвели до заподіяння кредиторам та/або банку шкоди, та/або пов'язаної з банком особи, яка внаслідок таких дій або бездіяльності прямо чи опосередковано отримала майнову вигоду, з вимогою про відшкодування шкоди, заподіяної банку.

У разі отримання відмови у задоволенні таких вимог або невиконання вимоги у строк, установлений Фондом або уповноваженою особою Фонду, Фонд звертається з такими вимогами до суду.

Отже, відповідальність пов'язаної з банком особи, дії або бездіяльність якої призвели до заподіяння кредиторам та/або банку шкоди, та/або пов'язаної з банком особи, яка внаслідок таких дій або бездіяльності прямо чи опосередковано отримала майнову вигоду, як і порядок притягнення її до відповідальності здійснюється в порядку передбаченому зазначеним законом.

При цьому, господарським судом першої інстанції враховано вимоги ст. 58 Закону України "Про банки та банківську діяльність", якою передбачено, що учасники банку відповідають за зобов'язаннями банку згідно із законами України та статутом банку. Власники істотної участі зобов'язані вживати своєчасних заходів для запобігання настанню неплатоспроможності банку. Пов'язана з банком особа за порушення вимог законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, здійснення ризикових операцій, які загрожують інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, або доведення банку до неплатоспроможності несе цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність. Пов'язана з банком особа, дії або бездіяльність якої призвели до завдання банку шкоди з її вини несе відповідальність своїм майном. Якщо внаслідок дій або бездіяльності пов'язаної з банком особи банку завдано шкоди, а інша пов'язана з банком особа внаслідок таких дій або бездіяльності прямо або опосередковано отримала майнову вигоду, такі особи несуть солідарну відповідальність за завдану банку шкоду.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що господарським судом попередньої інстанції не порушили принцип верховенства права при вирішенні даного спору, оскільки в даному випадку національним законодавством, зокрема Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" врегульовано процедуру виведення неплатоспроможних банків, і цей закон є спеціальним у даних правовідносинах.

При цьому, вказаним законом передбачено право вкладників (які набуваюсь статусу кредиторів неплатоспроможного банку) звернутися до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з відповідними заявами, встановлено черговість та порядок задоволення вимог кредиторів до банку, оплата витрат та здійснення платежів, а також передбачено дії Фонду або уповноваженої особи Фонду у разі недостатності майна банку для задоволення вимог кредиторів. У той же час надання необґрунтованих переваг одному з кредиторів ОСОБА_5, яким є Товариство, за рахунок стягнення заборгованості з одного з акціонерів ОСОБА_5, вина якого у настанні неплатоспроможності ОСОБА_5 не доведена, навпаки свідчило б про порушення принципу верховенства права.

Підсумовуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що усі доводи, заперечення та вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕСУРС ТРЕЙДІНГ УКРАЇНА", викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими, безпідставними та підлягають відхиленню з підстав, викладених в мотивувальній частині постанови.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Одеської області від 26.06.2017 року у справі № 910/4634/17 відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, підстави для його скасування або зміни відсутні, а тому воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕСУРС ТРЕЙДІНГ УКРАЇНА" без задоволення.

Керуючись статтями 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕСУРС ТРЕЙДІНГ УКРАЇНА" залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Одеської області від „26 червня 2017 року у справі № 910/4634/17 залишити без змін.

Постанова в порядку статті 105 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови

складено „06 листопада 2017 року

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя Н.М. Принцевська